Справа № 362/1822/23
Провадження № 1-кп/362/215/25
ВИРОК

Іменем України

04.04.2025 м. Васильків

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурорів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпілих: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

представників потерпілих: ОСОБА_9 ( ОСОБА_10 ), ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

обвинуваченої ОСОБА_13 ,

захисника ОСОБА_14 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000568 від 10.10.2022, за обвинуваченням

ОСОБА_13 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Києві, українка, громадянка України, освіта вища, розлучена, має на утриманні малолітню дитину, бухгалтер ТОВ «КГБС Україна», зареєстрована та жителька АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

встановив:

09.10.2022 близько 17:00 год. водій ОСОБА_13 , маючи право керування транспортним засобом згідно посвідчення водія НОМЕР_1 від 08.05.2017, категорії «В», «В1», керуючи за наявності технічного паспорта автомобіля серії НОМЕР_2 , технічно справним її автомобілем марки Jeep, модель Patriot, реєстраційний номер НОМЕР_3 , рухалась по а/д Р-19 «Фастів - Канів» зі швидкістю близько 50 км/год. у напрямку від м. Фастів у бік с. Митниця Київської області. ОСОБА_13 , маючи об`єктивну можливість спостерігати за дорожньою обстановкою та відповідно реагувати на її зміни, для забезпечення безпеки дорожнього руху перед будь-якою зміною напрямку руху автомобіля, повинна була переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, та перед поворотом ліворуч і розворотом дати дорогу транспортним засобам, що рухаються по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо чи праворуч, тобто повинна була діяти відповідно до вимог п. п. 10.1 та п. 16.13 ПДР України

Проте ОСОБА_13 , проявляючи злочинну недбалість, у порушення вимог п. 10.1 та п. 16.13 ПДР України, керуючи автомобілем марки Jeep модель Patriot, реєстраційний номер НОМЕР_3 , для забезпечення безпеки дорожнього руху, перед поворотом ліворуч у бік с.Безп`ятне Обухівського району Київської області, не переконалась, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху, не надала дорогу автомобілю марки BMW, моделі 330D, реєстраційний номер НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_6 на смузі руху в бік м. Фастів Київської області.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажирка автомобіля марки Jeep модель Patriot, реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_8 отримала тілесне ушкодження у виді закритого перелому обох кісток лівої гомілки зі зміщенням уламків. Яке є тілесним ушкодженням середнього ступеня тяжкості.

Також внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля марки BMW, моделі 330D, реєстраційний номер НОМЕР_4 , ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у виді: садна на лобі, перелому правої стегнової та таранної кісток, які є тілесними ушкодженнями середнього ступеня тяжкості, та пасажирка автомобіля марки BMW моделі 330D, реєстраційний номер НОМЕР_4 , ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження у виді саден на обличчі, обох руках, гематоми лівого колінного суглобу, перелом обох гомілково-ступеневих суглобів, які є тілесними ушкодженнями середнього ступеня тяжкості.

Порушення водієм ОСОБА_13 вимог п. 10.1 та 16.13 ПДР України перебувають у причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної події та її наслідками.

У судовому засіданні ОСОБА_13 визнала себе винуватою у скоєнні цього правопорушення. Вона повністю погодилася з обставинами, які викладені в обвинувальному акті щодо часу, місця, обставин скоєння цього ДТП. Пояснила, що того дня, 09.10.2022, близько 17:00 год. вона поверталася додому. Під`їжджаючи до повороту, зменшила швидкість і розпочала цей маневр. Бачила автомобіль, який рухався на зустріч, однак була впевнена, що встигне повернути ліворуч. Через декілька секунд відбувся удар. Вона і її сестра отримали тілесні ушкодження і були госпіталізовані. У її автомобілі було двоє дітей, які від ДТП не постраждали. Після ДТП з потерпілими не спілкувалася, так як їй надавалася медична допомога. Запевнила суд, що постійно цікавилася їхнім станом. Після ДТП важко відходила. Просила вибачення у потерпілих, щиро розкаялася у скоєному і ствердила про намір відшкодовувати завдану шкоду, однак вважає цивільні позови у частині заявленого розміру моральної шкоди необґрунтованими, а цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 щодо стягнення матеріальної шкоди визнала частково.

Потерпіла ОСОБА_8 у судовому засіданні дала суду показання, що 09.10.2022 вона їхала з ОСОБА_13 , яка є її рідною сестрою. Перебувала на передньому пасажирському сидінні, їхали додому. У автомобілі на задньому сидінні було двоє дітей. Мали намір з`їхати ліворуч, пересікши зустрічну смугу. Автомобіль на зустрічні смузі був далеко, коли вже почали маневр з`їзду, зустрічний автомобіль був поряд. Відбувся удар. З автомобіля самостійно вийти не мала змоги, так як отримала травму ноги. Дуже швидко на місце події прибули поліцейські та карета швидкої допомоги. Її було доставлено до лікарні. ОСОБА_13 через отримані травми вільно рухатись не могла, цікавилась станом інших потерпілих у медичних працівників. До ОСОБА_13 жодних претензій не має, вона вибачилась за вчинене, допомагала їй в лікуванні. Щодо міри покарання просила суд призначити мінімальне покарання в межах закону.

Потерпіла ОСОБА_7 надала суду показання, що 09.10.2022. близько 17:00 год. вони з чоловіком та сином повертались з міста Києва додому у м. Фастів. Погодні умови було нормальні, видимість хороша, за дорожньою ситуацією не слідкувала, оскільки займалась плануванням наступного дня. Перебувала на передньому пасажирському сидінні. Несподівано удар. Далі пам`ятає, що по сторонні люди, які зупинилися на місці ДТП, їй допомагали, так як вийти з автомобіля не могла через отримані переломи. З обвинуваченою ОСОБА_13 особисто не спілкувалась жодного разу. Пояснила, що страхова компанія їй частково відшкодувала матеріальну шкоду, кошти, які витратила на лікування, а також моральну шкоду близько 400 гривень. Щодо міри покарання поклалась на розсуду суду, заявлений цивільний позов підтримала у повному обсязі та просила суд його задовольнити.

Потерпілий ОСОБА_6 надав суду показання, що того дня вони разом з дружиною та сином їхали з м. Київ додому до м. Фастів на своєму автомобілі BMW. Їхав не швидко, близько 80 км/год. Попереду дороги було нерегульоване перехрестя (з`їзд). На зустріч рухалась колона автомобілів, несподівано з колони без увімкнення покажчика повороту на його смугу виїхало авто Jeep і відбулось зіткнення. Зіткнення було лобовим, він навіть не встиг загальмувати. Хтось відчинив дверцята в його автомобілі та намагався його дістати. Він намагався вийти з автомобіля, однак не зміг через отриманий перелом. Через отримані травми його госпіталізували, де проводили оперативні втручання, продовжує і надалі лікуватися, так як потребує заміни суглобу та кістки, через отримані травми отримав ІІ групу інвалідності. Щодо міри покарання покладається на розсуду суду. Його автомобіль відновленню не підлягає. Звертався за відшкодуванням шкоди до страхової компанії, яка частково відшкодувала кошти на лікування, а також 129 000 грн. вартості автомобіля. Ще 1000 грн. відшкодувала обвинувачена ОСОБА_13 за франшизою. Заявлений цивільний позов підтримує в повному обсязі та просив суд його задоволити.

Свідок ОСОБА_15 надала суду показання, що того дня, 09.10.2022, вони їхали з матір`ю (обвинуваченою ОСОБА_13 ) та тіткою ( ОСОБА_16 ) та її братом. Їхали на автомобілі Jeep. Погода була ясною, на вулиці вечоріло. Обвинувачена ОСОБА_13 мала намір здійснити поворот ліворуч та завчасно увімкнула покажчик повороту. Автомобіль, що рухався попереду по зустрічній смузі був далеко. Коли почали маневр повороту, цей автомобіль вже був перед ними, відбулось зіткнення. Хто викликав швидку та поліцію їй не відомо. Від госпіталізації до медичного закладу відмовилась, так як не отримала тілесних ушкоджень.

Показання обвинуваченої, потерпілих та свідка є логічними і послідовними, повністю узгоджуються між собою, а тому у суду відсутні сумніви щодо їх достовірності.

Судом досліджено письмові докази, що підтверджують вину ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, зокрема:

-витяг з єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000568 від 10.10.2022;

-протокол огляду місця події від 09.10.2022, об`єктом якого є ділянка автодороги, «Фастів - Митниця», де відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів: Jeep модель Patriot, реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_13 , та автомобіля BMW моделі 330D, реєстраційний номер НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_6 ;

-схема дорожньо-транспортної пригоди від 09.10.2022, яка відображає напрямок руху всіх транспортних засобів в момент скоєння ДТП та їх схематичне їх розміщення після пригоди;

-фототаблиця до протоколу огляду місця події дорожньо-транспортної пригоди від 09.10.2022, на якій ображено місце ДТП, розміщення автомобілів після пригоди, механічні пошкодження на транспортних засобах після зіткнення;

-висновок інженерно-технічної експертизи № СЕ-19/111-22/44123-ІТ від 24.11.2022 за яким констатовано, що рульове керування автомобіля «BMW 330D», реєстраційний номер НОМЕР_4 , на момент огляду, знаходиться в працездатному стані. Несправностей, що могли б викликати погіршення або відмову в роботі рульового керування перед ДТП, не виявлено. Система робочого гальма автомобіля «BMW 330D» реєстраційний номер НОМЕР_4 , на момент огляду, знаходиться а працездатному стані. Несправностей, що могли в викликати погіршення або відмову в роботі системи робочого гальма перед ДТП, не виявлено. Елементи підвіски автомобіля «BMW 330D» реєстраційний номер НОМЕР_4 , на момент огляду, знаходиться в непрацездатному стані, через деформацію поперечного важеля підвіски лівого заднього колеса. Дана несправність виникла в процесі дорожньо-транспортної пригоди. Несправностей підвіски, що могли б викликати зміну курсової стійкості транспортного засобу перед ДТП, не виявлено;

-висновок інженерно-технічної експертизи № СЕ-19/111-22/44142-ІТ від 17.11.2022,за яким констатовано, що система рульового керування автомобіля «Jeep Patriot», реєстраційний номер НОМЕР_3 , на момент огляду знаходиться в працездатному стані. Несправностей, що могли б викликати погіршення або відмову в роботі рульового керування перед ДТП, не виявлено. Система робочого гальма автомобіля марка «Jeep Patriot», реєстраційний номер НОМЕР_3 , на момент огляду знаходиться в працездатному стані. Несправностей, що могли б викликати погіршення або відмову в роботі системи робочого гальма перед ДТП не виявлено. Елементи підвіски автомобіля марки «Jeep Patriot», реєстраційний номер НОМЕР_3 , на момент огляду знаходиться в технічно-несправному стані, через зміщення та деформацію стойки-амортизатора підвіски переднього правого колеса. Дана несправність виникла в процесі ДТП. несправностей, що могли б викликати зміну курсової стійкості транспортного засобу перед ДТП. не виявлено;

-висновок інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/111-22/44118-ІТ від 09.12.2022, за яким констатовано, що встановити експертним шляхом, де відносно елементів проїзної частини дороги відбулось зіткнення автомобіля «Jeep Patriot», реєстраційний номер НОМЕР_3 , з автомобілем «BMW 330D»,реєстраційний номер НОМЕР_4 , не представляється можливим. В момент первинного контакту автомобіль «Jeep Patriot», реєстраційний номер НОМЕР_3 , контактував передньою частиною із передньою частиною автомобіля «BMW 330D», реєстраційний номер НОМЕР_4 , при цьому повздовжні осі транспортних засобів розташовувались під кутом 130+/-50;

-протокол слідчого експерименту з додатками (схема місця слідчого експерименту й ілюстрована фототаблиця) від 17.11.2022, за участі свідка ОСОБА_6 , проведеного на автодорозі «Фастів - Митниця» поряд з поворотом на с. Безп`ятне, свідок ОСОБА_6 послідовно вказав усі обставини ДТП, траєкторію руху транспортних засобів, їх швидкість; визначено місце зіткнення і положення автомобіля відносно елементів дороги із замірами, зроблено відповідні заміри часових показників щодо моменту виїзду автомобіля на автодорогу до моменту зіткнення;

-протокол слідчого експерименту з додатками (схема місця слідчого експерименту й ілюстрована фототаблиця) від 17.11.2022, за участі потерпілої ОСОБА_7 , проведеного на автодорозі «Фастів - Митниця» поряд з поворотом на с. Безп`ятне, потерпіла ОСОБА_7 послідовно вказав усі обставини ДТП, траєкторію руху транспортних засобів, їх швидкість; визначено місце зіткнення і положення автомобіля відносно елементів дороги із замірами, зроблено відповідні заміри часових показників щодо моменту виїзду автомобіля на автодорогу до моменту зіткнення;

-висновок судово-медичного експерта Васильківського відділення КЗ КОР «Київського обласного бюро судово-медичної експертизи» № 232 від 09.01.2023, де констатовано, що у ОСОБА_6 мали місце тілесні ушкодження: садно на лобі, переломи правої стегнової та таранної кістки. Дані тілесні ушкодження виникли від дії тупих предметів. можливо в строк та за обставин, вказаних в постанові, тобто в умовах дорожньо-транспортної пригоди. Тілесні ушкодження у ОСОБА_6 відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, оскільки викликали тривалий розлад здоров`я (більше 21 доби);

-висновок судово-медичного експерта Васильківського відділення КЗ КОР «Київського обласного бюро судово-медичної експертизи» № 231 від 09.01.2023, де констатовано, що у ОСОБА_7 мали місце тілесні ушкодження: садна на обличчі, обох руках, гематома лівого колінного суглобу, перелом обох гомілково-ступеневих суглобів. Дані тілесні ушкодження виникли від дії тупих предметів, можливо в строк та за обставин. вказаних у постанові, тобто в умовах дорожньо-транспортної пригоди. Тілесні ушкодження у ОСОБА_7 відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, оскільки переломи кісток гомілки викликали тривалий розлад здоров`я (більше 21 доби);

-висновок судово-медичного експерта Васильківського відділення КЗ КОР «Київського обласного бюро судово-медичної експертизи» № 004 від 16.01.2023, за яким констатовано, що у ОСОБА_8 мали місце тілесні ушкодження: закритий перелом обох кісток лівої гомілки зі зміщенням уламків. Дані тілесні ушкодження виникли від дії тупих предметів, можливо в строк та за обставин, вказаних у постанові. Тобто в умовах дорожньо-транспортної пригоди. Тілесні ушкодження у ОСОБА_8 відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості. Оскільки викликали тривалий розлад здоров`я (більше 21 доби);

-висновок судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/111-23/4898-ІТ від 06.02.2023, за яким констатовано, що в даній дорожній обстановці, водій автомобіля «Jeep Patriot», р.н. НОМЕР_3 , ОСОБА_13 повинна була керуватися вимогам пунктів: 10.1, 16.13 ПДР України. В дані дорожній обстановці у діях водія автомобіля «Jeep Patriot», р.н. НОМЕР_3 ОСОБА_13 експертом, з технічної точки зору, вбачається невідповідностей вимогам пунктів: 10.1, 16.13 ПДР України. В даній дорожній обстановці, водій автомобіля «Jeep Patriot», р.н. НОМЕР_3 ОСОБА_13 мала технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем «BMW 330D» р.н. НОМЕР_4 шляхом виконання вимог пунктів: 10.1. 16.13 ПДР України. В дані дорожній обстановці. водій автомобіля «BMW 330D» р.н. НОМЕР_4 ОСОБА_6 повинен був керуватись вимогами пункту 12.3 ПДР України. В даній дорожній обстановці, водій автомобіля «BMW 330D» р.н. НОМЕР_4 ОСОБА_6 експертом. З технічної точки зору, не вбачається невідповідностей вимогам пункту 12.3 ПДР України. В даній дорожній обстановці, водій автомобіля «BMW 330D» р.н. НОМЕР_4 ОСОБА_6 , з моменту виникнення небезпеки для його руху, не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем Jeep Patriot», р.н. НОМЕР_3 шляхом застосування екстреного гальмування. В даній дорожній обстановці, дії водія автомобіля Jeep Patriot», р.н. НОМЕР_3 ОСОБА_13 в яких експертом вбачається невідповідності вимогам пунктів: 10.1. 16.13 ПДР України, з технічної точки зору, перебувають у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди;

Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази відповідно до ст. 94 КПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і неупередженому дослідженні обставин кримінального правопорушення, враховуючи відсутність у ході судового розгляду заперечень обвинуваченого і захисника щодо їх належності і допустимості, суд вважає всі вищезазначені докази належними, допустимими, достовірними та у своєму взаємозв`язку достатніми для висновку про винуватість ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, яке передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, а саме у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілим середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_13 покарання, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 65 КК України та п.1 постанови Пленуму ВСУ № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суди мають враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчиненню нових злочинів. Згідно з ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

ОСОБА_13 вчинила кримінальне правопорушення, яке є необережним нетяжким злочином, її дії спричинили суспільно небезпечні наслідки у виді середньої тяжкості тілесних ушкоджень трьом потерпілим.

Водночас суд ураховує, що ОСОБА_13 має на утриманні малолітню дитину, яку виховує самостійно, розлучена, працює бухгалтером, за що отримує регулярний дохід, у лікаря-нарколога та/або лікаря-психіатра не перебуває, з посередніми характеристиками за місцем проживання, раніше не судима.

Відповідно до досудової доповіді органу пробації ризик вчинення повторного кримінального правопорушення низький, як і низький ризик небезпеки для суспільства, відтак орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченої можливе без ізоляції від суспільства.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченій, суд визнає щире каяття, яка була встановлена як під час досудового розслідування і знайшла своє підтвердження у ході судового розгляду.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченій, суд не вбачає.

Отже, з урахуванням усіх фактичних обставин кримінального правопорушення, ступеня тяжкості вчиненого злочину, наявності обставини, що пом`якшує покарання, відсутності обставин, що його обтяжують, особи винуватої, яка працює, позиції потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , їх представника, які не наполягали на суворому покаранні обвинуваченій, потерпілої ОСОБА_8 , яка просила суд призначити мінімальне покарання, досудову доповідь, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 286 КК України у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами. Суд вважає, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення можливих нових кримінальних правопорушень і таким чином сприятиме досягненню визначеної у ст. 50 КК України мети загальної і спеціальної превенції. Суд не знаходить підстав для призначенні іншого виду покарання, яке передбачене санкцією статті.

Підстави для застосування ст. ст. 69, 69-1 КК України відсутні.

Щодо заявлених цивільних позовів.

Так, потерпіла ОСОБА_7 15.05.2023 звернулася до суду із цивільним позовом про стягнення з обвинуваченої на її користь моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, у розмірі 2 272 813 грн., а також про стягнення з обвинуваченої на користь малолітнього потерпілого ОСОБА_17 моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, у розмірі 1 987 848 грн. ( далі -цивільний позов -1).

Потерпілий ОСОБА_6 15.05.2023 звернувся до суду із цивільним позовом про стягнення з обвинуваченої на його користь матеріальної шкоди у розмірі 189 352 грн. ( з яких: 142 391 грн. матеріальна шкода за знищене авто; 18 700 грн. витрачені кошти на металоконструкції (імпланти); 28 261 грн. додаткові витрати, пов`язані з лікуванням) та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, у розмірі 1 649 464 грн. ( далі -цивільний позов -2).

Ухвалою суду від 29.11.2023 цивільний позов -1 та цивільний позов-2 прийнято до розгляду.

У ході судового розгляду потерпіла ОСОБА_7 та її представник відмовились від позовних вимог по цивільному позову-1 у частині стягнення з обвинуваченої на користь малолітнього потерпілого ОСОБА_17 моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, у розмірі 1 987 848 грн. з огляду на те, що ухвалою суду від 29.11.2023 було відмовлено у задоволенні клопотання потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про залучення до провадження у якості потерпілого неповнолітнього ОСОБА_17 .

У ході судового розгляду ОСОБА_7 та її представник уточнили розмір позовних вимог по цивільному позову-1 у частині стягнення з обвинуваченої на користь потерпілої ОСОБА_7 моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, і просили стягнути з обвинуваченої моральну шкоду у розмірі 2 272 437, 59 грн., оскільки страхова компанія відшкодувала потерпілій ОСОБА_7 375, 41 грн. моральної шкоди відповідно до ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування ЦПВВНТЗ» (2 272 813 375, 41 ( виплачено страховою компанією) =2 272 437, 59).

Також у ході судового розгляду ОСОБА_6 та його представник уточнили розмір позовних вимог по цивільному позову -2, з урахуванням виплати страхового відшкодування страховою компанією, виплати обвинуваченою франшизи та технічної описки щодо розміру матеріальної шкоди у частині витрачених коштів на металоконструкції (імпланти), який становить 18 200 грн., а не 18 700 грн., а також щодо виплаченої страховою компанією розміру шкоди за знищене авто 129 000 грн., а не 128 950 грн. Зокрема, представник потерпілого надала суду документальне підтвердження, що страхова компанія відшкодувала потерпілому матеріальну шкоду: 18 200 грн. (витрачені кошти на металоконструкції (імпланти), 11 615, 36 грн. (додаткові витрати, пов`язані з лікуванням), 129 000 (розмір шкоди за знищене авто). Також представник потерпілого підтвердила суду, що обвинувачена добровільно відшкодувала франшизу у розмірі 1000 гривень. Крім того, потерпілий ОСОБА_6 отримав від страхової компанії 1490, 77 грн. на відшкодування моральної шкоди відповідно до ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування ЦПВВНТЗ». Отже, потерпілий та його представник просили суд стягнути з обвинуваченої на користь потерпілого ОСОБА_6 матеріальну шкоду у розмірі: 141 341 грн. за пошкоджений автомобіль ( 271 341 (вартість авто) 129 000 (виплата страхової компанії) 1 000 (франшиза) = 141 341); 16 645, 64 грн. додаткових витрат, пов`язаних з лікуванням ( 28 261 11 615, 36 (виплата страхової) = 16 645, 64 грн., а також моральну шкоду у розмірі 1 647 973, 23 грн. (1 649 464 1490, 77( виплачено страховою компанією) = 1 647 973, 23 ).

Сторона захисту цивільний позов-1 не визнала, просила відмовити у його задоволенні у повному обсязі.

Щодо цивільного позову-2, то сторона захисту просила відмовити у його задоволенні у частині стягнення з обвинуваченої моральної шкоди у повному обсязі.

Свою позицію обґрунтовує тим, що висновок експерта № 2023/04/22 від 22.04.2023 ( цивільний позов -1) та висновок експерта № 2023/04/11 від 11.04.2023 (цивільний позов -2) комплексного судово-експертного дослідження моральної шкоди потерпілих, які проведені експертом-психологом ОСОБА_18 , є неналежними і недопустимими доказами, оскільки станом на день проведення обох експертиз вказаний експерт не мав кваліфікації судового експерта, він не попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві висновки і у висновках не зазначено, що вони підготовлені для подання до суду. Посилається на судову практику, де суди критично ставляться до таких висновків та не приймають їх до уваги, оскільки підписані адвокатом ОСОБА_19 .

Щодо стягнення з обвинуваченої матеріальної шкоди за позовом-2, то сторона захисту визнала його частково, зокрема визнала 16 645, 64 грн. додаткових витрат, пов`язаних з лікуванням, а також 55 952, 25 грн. за пошкоджений автомобіль. Свою позицію обґрунтували тим, що відповідно до звіту про оцінку вартості (розміру) збитків завданих пошкодженням транспортного засобу автомобіля марки BMW, моделі 330D, від 06.01.2023 розмір збитків становить 286 402 грн. (Т. 3 а.с.174), залишкова вартість цього транспортного засобу у пошкодженому стані складає 100 449, 75 грн. ( Т. 3 а.с.185), страхова компанія виплатила потерпілому 129 000 грн. страхового автомобіля, а ОСОБА_13 1 000 грн. франшизи. Тобто, стягненню з обвинуваченої підлягає 16 645, 64 грн. вартості автомобіля (286 402-100 449, 75- 129 000- 1 000 = 16 645, 64). При цьому захисник звернув увагу суду, що потерпілий ОСОБА_6 має право розпоряджатися автомобілем марки BMW, моделі 330D, реєстраційний номер НОМЕР_4 , на підставі довіреності від 09.12.2022, строк дії якої закінчився 29.12.2024 (Т.1 а.с.187-188).

Вирішуючи цивільні позови, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Цивільний позов розглядається у кримінальному провадженні за правилами, визначеними КПК України, і при цьому застосовуються норми ЦПК України. Згідно з частиною 1 статті 129 КПК суд, ухвалюючи обвинувальний вирок, залежно від доведеності підстав та розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно з пунктом 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК, шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Згідно ч. ч. 1-3 ст. 23 ЦК України: особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

При цьому суд приймає до уваги, що моральну шкоду не можна відшкодувати у повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. У будь-якому випадку розмір відшкодування повинен бути адекватним. Рівень моральних страждань визначається не тільки видом правопорушення та його складністю, а моральними стражданнями цивільного позивача внаслідок заподіяння йому шкоди та значенням наслідків цього правопорушення для його особистості, що і зумовлює розмір суми компенсації моральної шкоди.

Згідно з пунктом 3 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до пункту 9 цієї ж Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану .

Розглядаючи позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди суд, ураховуючи вже ним наведе, вважає, що в судовому засіданні було достеменно доведено наявність підстав вважати, що внаслідок ДТП позивачам спричинено моральну шкоду. Такі висновки суду ґрунтуються на тому, що позивачі, які є подружжям, отримали тілесні ушкодження, проходили лікування, відновлення, вони тривало страждали як на момент подій, так і в подальшому, відбулася вимушена зміна укладу життя їхньої сім`ї, яка є прямою і безпосередньою причиною ДТП, з необхідністю створення нових необхідних умов для способу життя родини, виникли додаткові перешкоди для реалізації оптимальної життєдіяльності, відбулося порушення соціального функціонування, життєвих планів і перспектив, потенційного розвитку особистості та покращення життєвої ситуації тощо. До того ж внаслідок отриманих тілесних ушкоджень у результаті ДТП ОСОБА_6 встановлено ІІ групу інвалідності з 07.02.2023, що зумовлює: необхідність подальшого тривалого лікування, наявність обмеження до пересування та до трудової діяльності, що відображається у тому числі на фінансовому благополуччі родини.

Щодо клопотання захисника про недопустимість і неналежність висновків експерта № 2023/04/22 від 22.04.2023 та № 2023/04/11 від 11.04.2023 комплексного судово-експертного дослідження моральної шкоди потерпілих, то суд зауважує, що ці висновки не є доказами у розумінні КПК України, а підтверджують обґрунтування позовних вимог позивачів, які розпоряджаються своїми процесуальними правами на власний розсуд, а також не знайшло підтвердження посилання захисника про те, що експерта-психолога не попереджено про кримінальну відповідальність, оскільки це спростовується матеріалами справи ( Т.1 а.с. 68, 215). А тому дане клопотання відхиляється.

З висновку експерта № 2023/04/22 від 22.04.2023 ( цивільний позов -1) видно, що неправомірними діями обвинуваченої ОСОБА_7 завдано моральної шкоди, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, які вона зазнала у зв`язку з ушкодженнями здоров`я, протиправною поведінкою щодо неї, чоловіка ОСОБА_6 та сина ОСОБА_17 . Визначено сукупний розмір моральної шкоди - 2 272 813 грн.

З висновку експерта № 2023/04/11 від 11.04.2023 ( цивільний позов -2) видно, що неправомірними діями обвинуваченої ОСОБА_6 завдано моральної шкоди, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, які він зазнав у зв`язку з каліцтвом (отримав інвалідність ІІ групи), у душевних стражданнях, яких зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього, дружини ОСОБА_7 та сина ОСОБА_17 . Визначено сукупний розмір моральної шкоди - 1 649 464 грн.

Суд зауважує, що вказані висновки мають для суду рекомендаційний та консультативний характер, яким суд надає оцінку у сукупності з іншими доказами по даній справі, а виходячи із положень ст.129 КПК України, ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом на підставі фактичних обставин справи з урахуванням вимог розумності і справедливості. Тобто, вирішення даного питання законодавцем віднесено до дискреційних повноважень суду (судового розсуду).

Між тим, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення, а тому визначаючи розмір шкоди, який підлягає відшкодуванню, слід зупинитися саме на кожній з осіб позивачів, способу та виду отримання тілесного ушкодження, тривалості лікування, відновлення, необхідності продовжити лікування, аби співставити з видом та розміром заявленого таким позивачем відшкодування.

Суд зауважує, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу фізичного та душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз, хоча у будь-якому випадку розмір відшкодування повинен бути адекватним нанесеній моральній шкоді.

Виходячи з вищезазначеного, розглядаючи заявлені позовні вимоги цивільного позову -1 та цивільного позову-2 по відшкодуванню моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, ураховуючи встановлені у судовому засіданні обставини, а також майновий стан обвинуваченої, яка працює бухгалтером, самостійно виховує малолітню дитину, щиро кається у вчиненні цього кримінального правопорушення, визнає фактичні обставини справи та не визнає цивільні позови у частині моральної шкоди, виходячи з принципу виваженості, справедливості, розумності, пропорційності, суд доходить висновку про те, що наведена судом оцінка рівня втручання та вимушених змін, по цивільному позову-1 судом оцінюється в сумі 250 000 грн., а по цивільному позову-2 у сумі 500 000 грн. А отже, позовні вимоги ОСОБА_7 та ОСОБА_6 щодо стягнення з ОСОБА_13 моральної шкоди підлягають частковому задоволенню у вказаному розмірі.

Щодо цивільного позову-2 у частині стягнення з ОСОБА_13 на користь позивача ОСОБА_6 матеріальної шкоди, враховуючи позицію учасників справи, то суд вважає за доцільне стягнути 16 645, 64 грн. додаткових витрат, пов`язаних з лікуванням, а також 55 952, 25 грн. за пошкоджений автомобіль, враховуючи той факт, що залишкова вартість цього транспортного засобу у пошкодженому стані складає 100 449, 75 грн., який перебуває у розпорядженні ОСОБА_6 , що він особисто підтвердив у судовому засіданні, а перешкод для реалізації цього майна останнім судом не встановлено.

Розподіл процесуальних витрат суд вирішує у порядку ст. 124 КПК України, долю речових доказів - у порядку ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід щодо обвинуваченої не обирався.

Керуючись ст. ст. 100, 124, 302, 369-371, 373- 374, 381-382, 394 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_13 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, і призначити покарання у виді штрафу у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 (п`ятдесят одна тисяча) гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_13 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта у розмірі 7173 (сім тисяч сто сімдесят три) гривні 64 копійки.

Речові докази після набрання судовим рішенням законної сили:

-автомобіль «BMW 330» д.н.з. НОМЕР_4 , який передано на відповідальне зберігання ОСОБА_20 відповідно до його письмової розписки, залишити у його власності;

-автомобіль «Jeep Patriot» реєстраційний номер НОМЕР_3 , який передано на відповідальне зберігання ОСОБА_13 відповідно до письмової розписки від 09.02.2023, - залишити у її власності.

-медичні картки стаціонарних хворих № 4789/622/5495 на 34 арк. ЕКГ-1, аналізи на 12 арк. на громадянина ОСОБА_21 ; № 4788/625/5498 на 21 арк. ЕКГ-2, аналізи на 6 арк. на громадянку ОСОБА_22 ; № 4790/629/5496 на 20 арк. ЕКГ-1, аналізи на 6 арк. на громадянку ОСОБА_8 , які повернуто до ЕНП «Васильківської БЛІЛ» ВМР, - залишити там же.

Цивільні позови задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_13 на користь ОСОБА_7 250 000 (двісті п`ятдесят тисяч) гривень моральної шкоди.

Відмовити у задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_7 до ОСОБА_13 .

Стягнути з ОСОБА_13 на користь ОСОБА_6

72 597 (сімдесят дві тисячі п`ятсот дев`яносто сім) гривень 89 копійок матеріальної шкоди та 500 000 (п`ятсот тисяч) гривень моральної шкоди.

Відмовити у задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_6 до ОСОБА_13 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1