Справа № 296/1481/25
УХВАЛА

Іменем України

про арешт майна

14 лютого 2025 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 , за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Корольовського районного суду м. Житомира клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого управління Головного управління Національної поліції в Житомирській області майора поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна в кримінальному провадженні №0000446 від 13.07.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого управління Головного управління Національної поліції в Житомирській області майора поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна в кримінальному провадженні №0000446 від 13.07.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, а саме: а саме: квартиру АДРЕСА_1 з метою недопущення відчуження, розпорядження майном.

Клопотання обґрунтовано тим, що в провадженні СУ ГУНП в Житомирській області перебувають матеріали досудового розслідування №0000446 від 13.07.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

Досудове розслідування у кримінальному провадженні розпочато за фактом виявлення під час проведення обшуку у кримінальному провадженні № 0000515 від 22.10.2022 за місцем мешкання секретаря Новогуйвинської селищної ради ОСОБА_5 договору дарування № 2369 від 29.12.2005 (далі Договір).

Відповідно до наведеного договору ОСОБА_6 (дарувальник) дарує цілу квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_7 (обдарованому).

Під час проведення досудового розслідування до нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Житомирської області ОСОБА_8 , якою, відповідно до тексту Договору, його посвідчено. Згідно із відповіддю нотаріуса, нею посвідчувався договір дарування № 2369 від 29.12.2005, але його зміст повністю відрізняється від змісту Договору, вилученого під час обшуку у ОСОБА_5 в частині інформації про дарувальника, обдарованого та предмета дарування (тобто договори містять інформацію про різні об`єкти та різних людей), що підтверджується копією наданого договору № 2369 від 29.12.2005, який в дійсності посвідчувався нотаріусом ОСОБА_8 .

Відповідно до висновку експерта Житомирського НДКЦ МВС України №СЕ-19/106-23/10585-ДД від 13.09.2023 в договорі дарування, наданому на експертизу, вносилися зміни шляхом підчистки та змивання первинного друкованого тексту, підписів, рукописного тексту та відбитка гербової печатки на лицьовому боці документу з наступним друкуванням на їх місці тексту договору. До того ж, первинний серійний номер бланку був змінений шляхом наклеювання поверх нього серійного номеру ВСК 802017, тоді як первинним номером бланку договору є серійний номер ВММ 554046, що узгоджується із відомостями, наданими нотаріусом ОСОБА_8 на запит.

Відповідно до відомостей, що містяться в Державному реєстрі прав на нерухоме майно, встановлено, що на підставі виявленого під час обшуку Договору, 27.10.2022 право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано 27.10.2022 на підставі рішення №65334604 від 02.11.2022 реєстратором Центру надання адміністративних послуг Тетерівської сільської ради ОСОБА_9 за ОСОБА_7 . Право власності на вказану квартиру по сьогоднішній день належить останньому.

Відтак, на даний час у кримінальному провадженні встановлені усі підстави вважати, що право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за договором, який містить зафіксовані сліди його зміни, а отже може свідчити про протиправне заволодіння квартирою за вказаною адресою шахрайським шляхом.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №408556380 встановлено, що власником квартири АДРЕСА_1 перебуває у власності ОСОБА_7 .

З метою збереження речових доказів, слідчий просить накласти на вказане майно арешт із забороною на відчуження, розпорядження та користування таким майном, оскільки зазначені речові докази, можуть містити відомості, які мають доказове значення у даному кримінальному провадженні, оскільки будуть використані в подальшому для доказування фактів та обставин, що встановлюються в ході досудового розслідування.

Слідчий в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд клопотання у її відсутність. Клопотання просить задовольнити.

Вирішуючи питання про арешт майна слідчий суддя виходить з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Відповідно до ч. 1-3 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно п. 1, 2 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів та спеціальної конфіскації.

Під час судового розгляду клопотання слідчий суддя встановив, шо СУ ГУНП в Житомирській області перебувають матеріали досудового розслідування №0000446 від 13.07.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

Так під час проведення обшуку у кримінальному провадженні № 0000515 від 22.10.2022 за місцем мешкання секретаря Новогуйвинської селищної ради ОСОБА_5 договору дарування № 2369 від 29.12.2005 (далі Договір) згідно якого ОСОБА_6 подарував ОСОБА_7 квартиру АДРЕСА_1

ОСОБА_10 та власник квартири ОСОБА_7 від дачі свідчень відмовилися на підставі ст.63 Конституції України.

ОСОБА_6 засвідчив, що ніякого договору дарування не підписував.

За висновками експерта від 13.09.2023 серійний номер ВСК 802017 бланку договору дарування від 29.12.2005 не відповідає аналогічним, що знаходяться в офіційному обігу , первинний серійний номер бланку договору дарування від 29.12.2005, що зареєстрований в реєстрі за №2369 був змінений шляхом наклеювання поверх нього серійного номеру ВСК 802017. Первинним номером бланку договору дарування є серійний номер ВММ 554046.

Згідно довідки №150 від 01.07.2024 в квартирі зареєстровані ОСОБА_6 з 10.09.1998 та ОСОБА_6 з 19.12.2001.

З 27.10.2022 власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_7 (інформаційна довідка від 17.12.2024 № 408556380)

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

При цьому закон не вимагає, щоб докази на підтвердження вчинення кримінального правопорушення були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно застосувати зазначений вид заходу забезпечення кримінального провадження з метою досягнення дієвості цього провадження та уникнення негативних наслідків.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України, - речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий суддя визнає, що матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують забезпечення кримінального провадження шляхом накладення арешту на майно вказане в клопотанні.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт речового доказу, з метою його збереження слідчий суддя не вбачає, адже під час судового розгляду докази оцінюються безпосередньо судом.

З огляду на обставини вчиненого кримінального правопорушення, представлених доказів за матеріалами клопотання в їх сукупності, слідчий суддя з метою забезпечення дієвості досудового розслідування, запобігання можливості приховування та зникнення майна та насамперед збереження речового доказу, розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також враховуючи правову підставу для арешту майна та наслідки арешту майна для інших осіб, вважає наявними підстави для задоволення клопотання.

При цьому, слідчий суддя враховує і те, що у відповідності до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому у застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись ст. ст. 170-173, 175, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого управління Головного управління Національної поліції в Житомирській області майора поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна в кримінальному провадженні №0000446 від 13.07.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України - задовільнити.

Накласти арешт на майно, а саме:

- квартиру АДРЕСА_1 , заборонивши відчуження та розпорядження щодо вказаного майна.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню, проте може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту оголошення та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст ухвали виготовлено та оголошено 14.02.2025

Слідчий суддя ОСОБА_1