Справа № 526/3685/24
Провадження № 1-кп/541/75/2025
У Х В А Л А

Іменем України

07 березня 2025 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миргород обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000556 від 02.08.2024 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Миргородського міськрайонного суду Полтавської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.

Прокурор в судовому засіданні подав клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки строк тримання під вартою обвинуваченого спливає 15 березня 2025 року, судовий розгляд не завершено, ризики, передбачені п.п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшились та продовжують існувати, що свідчить про неможливість їх запобігання шляхом застосування до обвинуваченого інших, більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою. Також прокурор заявив клопотання про призначення додаткової судово-медичної експертизи, на вирішення якої просив поставити питання: чи відповідають покази підозрюваного ОСОБА_5 , надані ним під час слідчого експерименту 02 серпня 2024 року об`єктивним судово-медичним даним та чи могли тілесні ушкодження, отримані ОСОБА_5 , третьої групи відповідно до висновку експерта №189 від 02.08.2024, утворитися від ударів об тіло іншої людини. Проведення експертизи доручити експерту Гадяцької філії Державної спеціалізованої установи «Полтавське обласного бюро СМЕ» ОСОБА_6 .

Захисник ОСОБА_4 не заперечував проти задоволення клопотання прокурора про призначення експертизи, також просив поставити перед експертом питання про те, скільки часу пройшло з моменту смерті ОСОБА_7 до моменту судово-медичного розтину трупа. Стосовно клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою вважав, що зазначені прокурором обставини для продовження строку тримання під вартою не є такими, що обґрунтовують продовження строку обраного запобіжного заходу, оскільки свідки по справі допитані, докази досліджені, інших кримінальних правопорушень він не вчиняв та не притягався до кримінальної відповідальності.

Обвинувачений ОСОБА_5 не заперечував проти задоволення клопотання прокурора про призначення експертизи, щодо клопотання про продовження строку тримання під вартою заперечував та підтримав думку захисника.

Потерпіла, сповіщена належним чином про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася.

Суд, дослідивши подане клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 , вислухавши думку учасників судового провадження, вивчивши обвинувальний акт, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватись від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Частиною 1 статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно ст.ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки він свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє «прогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства».

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Москаленко проти України» від 20.08.2010 року ЄСПЛ вказував, що необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також є достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою. Суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Отже, обвинувачення особи у скоєнні тяжкого злочину та очікуване покарання, яке можливо призначити за вказаний злочин, є однім з факторів, який має враховувати суд при обранні запобіжного заходу, хоча такий фактор сам по собі без оцінки усіх інших обставин у сукупності не може слугувати єдиною підставою для тримання особи під вартою.

У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Встановлено, що ухвалою слідчого судді Гадяцького районного суду Полтавської області від 03 серпня 2024 року до ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 01 жовтня 2024 року.

Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області 27 вересня 2024 року продовжено обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів, тобто до 25 листопада 2024 року включно.

Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області 20 листопада 2024 року продовжено обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів, тобто до 18 січня 2025 року включно.

Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області 15 січня 2025 року продовжено обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів, тобто до 15 березня 2025 року включно.

Слідчим суддею під час досудового розслідування було встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може здійснити спроби переховуватися від слідства та суду, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вирішуючи питання про продовження строку дії запобіжного заходу, суд оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі обґрунтованість підозри, суспільну небезпечність тяжкого злочину, який інкримінується обвинуваченому, дані про його особу, наявність ризиків, передбачених п.п.1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які суд вважає доведеними, виходячи з обставин інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення.

Враховуючи особу обвинуваченого та доведення, що ризики, передбачені п.п.1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, ризики переховуватися від суду, продовжити злочинну діяльність, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, які існували на час обрання запобіжного заходу, не відпали і продовжують існувати на час розгляду вказаного кримінального провадження судом, оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання лише у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років, ніде не працює, не має постійного доходу, тому відчуваючи незворотність покарання у разі визнання його вини, може переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

За таких обставин суд вважає, що застосування інших більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належного запобігання настанню вказаних ризиків, отже необхідно клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити, оскільки, в даному випадку запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, як захід процесуального примусу, є виправданим.

Стосовно клопотання прокурора про призначення додаткової судово-медичної експертизи, заслухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 332 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження за наявності підстав, передбачених статтею 242 цього Кодексу, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам. Суд має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам незалежно від наявності клопотання, зокрема якщо суду надані кілька висновків експертів, які суперечать один одному, а допит експертів не дав змоги усунути виявлені суперечності.

Згідно з ч. 1 ст. 242 КПК України експертиза проводиться експертом за дорученням суду, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. Не допускається проведення експертизи для з`ясування питань права.

Таким чином, для повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи, враховуючи, що для вирішення питань, які мають значення для прийняття рішення по суті пред`явленого обвинувачення необхідні спеціальні знання, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора та призначити додаткову судово-медичну експертизу.

З урахуванням наведеного та керуючись ст. ст. 177,183, 194 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів, тобто до 05 травня 2025 року включно.

Відповідно до п.п.1, 2 ч. 4 ст. 183 КПК України розмір застави не визначається.

Клопотання прокурора про призначення додаткової судово-медичної експертизи задовольнити.

Призначити в даному кримінальному провадженні додаткову судово-медичну експертизу, проведення якої доручити експерту Гадяцької філії Державної спеціалізованої установи «Полтавське обласного бюро СМЕ» ОСОБА_6 (Полтавська область, Миргородський район, м. Гадяч, вул. Лохвицька, 1 ).

На вирішення експертизи поставити питання:

1.Чи відповідають покази підозрюваного ОСОБА_5 , надані ним під час слідчого експерименту 02 серпня 2024 року об`єктивним судово-медичним даним?

2.Чи могли тілесні ушкодження, отримані ОСОБА_5 , третьої групи відповідно до висновку експерта №189 від 02.08.2024, утворитися від ударів об тіло іншої людини?

3.Скільки часу пройшло з моменту смерті ОСОБА_7 до моменту судово-медичного розтину трупа?

Попередити експерта про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на них обов`язків.

Для дослідження експертам надати матеріали кримінального провадження (справу №526/3685/24).

Встановити строк для проведення експертизи один місяць з моменту отримання даної ухвали експертною установою.

Ухвала в частині продовження запобіжного заходу може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, в іншій частині оскарженню не підлягає.

СуддяОСОБА_1