Справа № 204/3109/24
Провадження № 1-кп/204/822/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2024 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілої ОСОБА_4 ,

захисників ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції, з зали судового засідання Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська кримінальне провадження № 0000046, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.01.2024, за обвинуваченням: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 262 КК України,

УСТАНОВИВ:

Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська здійснюється вищевказане кримінальне провадження.

Прокурор подала до суду клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в обґрунтування якого зазначено, що 11.01.2024 року по вказаному кримінальному провадженню ОСОБА_7 був затриманий уповноваженою особою без ухвали слідчого судді за наявністю підстави, передбаченої п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України. 12.01.2024 року по вказаному кримінальному провадженню ОСОБА_7 у порядку ст.ст. 276-278 КПК України, повідомлено про підозру у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч.2 ст.262 КК України. Ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12.01.2024 року відносно підозрюваного ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 10.03.2024 року. У подальшому запобіжний захід продовжено до 11.04.2024. 30.05.2024 ОСОБА_7 у зв`язку з внесенням застави в розмірі 135 тис.грн. звільнений з-під варти з ДУВП №4 з покладенням обов`язків.

Згідно ч.4 ст. 202 КПК України, підозрюваний, обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної слідчим суддею, судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного, обвинуваченого під вартою. З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілих і свідків, тощо.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК України.

Ризик - це невизначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для суду подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України. Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним, обвинуваченим зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний, обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Оскільки, ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, якими суд керувався при винесенні первинної ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 досі існують, та у кримінальному провадженні встановлено причетність ОСОБА_7 до кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.2 ст.262 КК України, виникла необхідність в обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Згідно положень п.1 ч.3 ст.199 КПК України, обставинами, які свідчать що заявлені ризики, які виправдовують застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 є наступні фактичні дані, отримані під час досудового розслідування: під час досудового розслідування не спростовано, що ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого кримінального правопорушення, за вчинення якого Кримінальним кодексом України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`яти років, та з урахуванням тих обставин, що обвинувачений ОСОБА_7 офіційно не працевлаштований, не має офіційного місця роботи, навчання тощо, останній може безперешкодно, покинути територію міста Дніпра, області та України переслідуючи мету не бути притягнутим до кримінальної відповідальності та не бути засудженим у подальшому; продовжує існувати ризик незаконного впливу на свідків, потерпілих у кримінальному провадженні, оскільки анкетні дані та місця мешкання останніх достовірно відомі обвинуваченому, тому продовжує існувати обґрунтований ризик незаконного впливу на свідків, потерпілих кримінального правопорушення, з метою уникнення відповідальності за вчинений тяжкий злочин шляхом їх залякування, умовляння, пропонування неправомірної вигоди, тощо; також встановлено, що ОСОБА_7 29.12.2023 до суду направлено обвинувальний акт за вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, яке мало місце 06.11.2023, що очевидно вказує на неможливість виправлення підозрюваного, схильність до вчинення корисливих злочинів, тобто продовження злочинної діяльності, пов`язаної з викраденням чужого майна. Крім того, в рамках вищевказаного кримінального провадження у відношенні ОСОБА_7 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави, яку останнім було внесено та звільнено з-під варти. Беручи до уваги наявність вищенаведених обставин, а також особу обвинуваченого, застосування до ОСОБА_7 іншого, більш м`якого запобіжного заходу, не зможе запобігти ризикам, передбаченим п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

У судовому засіданні прокурор підтримала подане клопотання та просила його задовольнити.

Представник потерпілого клопотання прокурора підтримав, просив суд його задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_7 просив суд не застосовувати до нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, внесену ним заставу просив звернути на користь ЗСУ.

Захисник обвинуваченого заперечував проти задоволення клопотання прокурора проти обрання обвинуваченому запобіжного заходу, вирішення питання про звернення застави вважав передчасним.

Прокурор ОСОБА_3 вирішення клопотання ОСОБА_7 про звернення застави на користь ЗСУ залишила на розсуд суду, зазначивши, що заставу слід звернути в дохід держави.

Представник потерпілого в частині вирішення питання щодо застави, підтримав думку прокурора.

Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, доходить наступних висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, потерпілого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно п.4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Наявність підстав для тримання обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей.

Так, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого кримінального правопорушення, за вчинення якого Кримінальним кодексом України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`яти років. Крім того, ОСОБА_7 офіційно не працевлаштований, офіційного місця роботи не має, у зв`язку з чим він може безперешкодно, покинути територію міста Дніпра, області та України, переслідуючи мету не бути притягнутим до кримінальної відповідальності та не бути засудженим у подальшому.

У той же час, не може залишатися поза увагою, що на території України введено та діє воєнний стан. Відповідно до п. 8 роз`яснень, наданих Верховним Судом у листі від 03.03.2022 № 1/0/2-22 «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану», зазначено, що оцінюючи ризики, які обґрунтовують доцільність застосування запобіжних заходів загалом та тримання під вартою зокрема, суд керується всіма наявними матеріалами клопотання про застосування (продовження) запобіжного заходу. Водночас як відповідний ризик суди мають ураховувати запровадження воєнного стану та збройну агресію.

Враховуючи стадію розгляду кримінального провадження, обґрунтованим є ризик того, що перебуваючи на свободі та під загрозою можливого застосування тяжкого покарання, у разі визнання винуватим у вчиненні злочину, ОСОБА_7 може впливати на потерпілих та свідків, які не допитані в судовому засіданні, оскільки на стадії досудового розслідування обвинувачений був ознайомлений з матеріалами кримінального провадження, отже йому відомі відомості щодо місця проживання потерпілого та свідків. При цьому, враховується, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. За таких обставин ризик впливу на потерпілого та свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від свідків та дослідження їх судом.

Існування ризику передбаченого п.5 ч. 1 ст. 177 КПК України, підтверджується тим, що обвинувачений офіційно не працевлаштований, не має постійного джерела доходів, 29.12.2023 до суду направлено обвинувальний акт за вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, яке мало місце 06.11.2023, що вказує на схильність до вчинення корисливих злочинів, тобто продовження злочинної діяльності, пов`язаної з викраденням чужого майна. У даному провадженні ОСОБА_7 , зокрема обвинувачується у вчинені злочину з корисливих мотивів, отже з високою імовірністю, з метою забезпечення своєї життєдіяльності, може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім того, судом враховується, що в рамках даного кримінального провадження у відношенні ОСОБА_7 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави, яку було внесено та звільнено з-під варти, однак у подальшому ОСОБА_7 було порушено обов`язки покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу, а саме останній ухилився від явки до суду, не повідомив про зміну місця свого проживання.

Таким чином, на підставі викладеного, керуючись вимогами ст.177, 178 КПК України, суд вважає, що ризики переховування обвинуваченого від суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності, незаконного впливу на потерпілих та свідків, а також вчинення останнім іншого кримінального правопорушення, на які вказує прокурор у своєму клопотанні є дійсними та триваючими, що у сукупності із вищезазначеними даними про особу обвинуваченого та його неналежною процесуальною поведінкою під час дії запобіжного заходу у виді застави є підставою для задоволення клопотання прокурора обрання обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Водночас, суд керуючись п.3 ч.4 ст.183 КПК України при застосуванні до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді триманні під вартою не визначає розмір застави, оскільки відносно ОСОБА_7 вже діяв такий запобіжний захід як застава, але був ним порушений, тобто такий запобіжний захід не зміг забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Розглядаючи клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про звернення застави на користь ЗСУ, та питання звернення застави в дохід держави, суд доходить до наступного.

Відповідно до вимог ч. 8 ст. 182 КПК України, якщо обвинувачений без поважних причин не являється до суду та порушує інші покладені на нього обов`язки, застава звертається в дохід держави. За таких обставин суд застосовує до обвинуваченого заставу у більшому розмірі або інший запобіжний захід.

Так, ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 30.05.2024 року ОСОБА_7 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням альтернативного запобіжного заходу у виді застави у розмірі 136260 грн., у разі внесення якої на ОСОБА_7 покладено обов`язки передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема, прибувати на виклики до суду.

03.06.2024 ОСОБА_7 звільнений з-під варти, у зв`язку з внесенням застави у сумі 136260 грн. Таким чином, відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК України, вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави з покладенням ряду обов`язків.

Разом з цим, ОСОБА_7 було порушено покладені на нього судом обов`язки при обранні запобіжного заходу у вигляді застави, оскільки він у призначені підготовчі засідання: 12.07.2024, 10.09.2024, 16.09.2024, 26.09.2024, 30.10.2024, 12.11.2024, не з`явився, про причини неявки суду не повідомив. Ухвалами суду до ОСОБА_7 було застосовано привід, однак, обвинувачений до суду доставлений не був, у зв`язку з відсутністю за місцем проживання.

Крім того згідно з копією ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24.10.2024 до ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 15.12.2024.

Слід зазначити, що ОСОБА_7 було роз`яснено, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин, чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави.

Вищевказане у своїй сукупності свідчить про зловживання ОСОБА_7 своїми процесуальними правами, ухилення останньою від явки до суду та перешкоджання судовому розгляду.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_7 порушив покладені на нього обов`язки відповідно до обраного запобіжного заходу у виді застави, не дивлячись на роз`яснення та попередження суду, висновків для себе не зробив, запобіжний захід у виді застави не забезпечив його мету, передбачену ст. 177 КПК України, а тому суд вважає, що сума застави, внесена за обвинуваченого ОСОБА_7 підлягає зверненню в дохід держави. А оскільки внесена сума застава підлягає зверненню в дохід держави, у зв`язку з порушення обвинуваченим покладених на нього обов`язків, клопотання ОСОБА_7 про звернення застави на користь Збройних сил України задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись статтями 110, 176-178, 183, 193-194, 197, 331, 369- 372, 376, 392-393 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 262 КК України ОСОБА_7 , - задовольнити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 09 лютого 2025 року включно, без визначення розміру застави.

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про звернення застави на користь Збройних сил України - відмовити.

Звернути в дохід держави заставу внесену ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за ОСОБА_7 , у розмірі 45 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 136260 грн., внесену відповідно до ухвали Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 30.05.2024 у справі № 204/3109/24, провадження № 1-кп/204/822/24 на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області, шляхом зарахування її до спеціального фонду Державного бюджету України.

Копію ухвали направити до Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)» для виконання та вручити учасникам кримінального провадження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 16.12.2024 року.

Суддя ОСОБА_1