Справа № 646/3393/23
№ провадження 1-кп/646/149/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2025 року місто Харків

Червонозаводський районний суд міста Харкова у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в місті Харкові кримінальне провадження №0001212 від 13.06.2023 з обвинувальним актом щодо

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Макіївка Донецької області, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, військовослужбовця на посаді стрільця 2 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5

УСТАНОВИВ:

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 01.01.2023 №5 солдата ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу та призначено на посаду стрільця 2 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 .

Однак, солдат ОСОБА_3 під час проходження служби, 10.04.2023 близько 17 год, знаходячись в районі населеного пункту с. Дворічанське Куп`янського району Харківської області, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, в присутності особового складу 1 стрілецької роти відкрито відмовився виконувати бойове розпорядження від 07.04.2023 №159/кп/дск щодо стійкого утримання району оборони та недопущення втрати займаних районів, рубежів, позицій, доведеного в усному порядку, виконуючим обов`язки командира 1 стрілецької роти з морально-психологічного забезпечення військової частини лейтенантом ОСОБА_6 , чим підірвав боєготовність та боєздатність 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 .

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 402 КК України, тобто непокору- відкриту відмову виконати наказ начальника, вчинену в умовах воєнного стану.

У судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав, пояснив, що кається та бажає продовжити військову службу, про що військовою частиною НОМЕР_2 надано згоду.

Окрім визнання своєї вини обвинуваченим, його вина у вчиненні вказаного кримінального правопорушення підтверджується сукупністю зібраних та досліджених у судовому засіданні доказів

У судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснила, що вона з 03.05.2023 є заступником командира роти з морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 . Солдат ОСОБА_8 в червні 2023 року вибув на ВЛК, потім самовільно залишив військову частину та поїхав додому. Свідок вказала, що після цього вона йому особисто дзвонила, просила повернутися до дислокації військової частини, але ОСОБА_8 відмовився, вказав, що має намір звільнитися із Збройних Сил. Про будь-які конфлікти під час несення служби ОСОБА_8 не повідомляв, але був випадок притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-20 КУпАП, за що з нього зняли бойові виплати. Характеризує обвинуваченого як гарного військовослужбовця, але конфліктну людину.

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснив, що є командиром роти військової частини НОМЕР_1 , де проходив службу обвинувачений. Останнього позбавили бойових виплат у зв`язку з притягненням до адміністративної відповідальності, він, будучи в емоційному стані, сказав, що не буде виконувати бойове розпорядження. Свідок ОСОБА_8 роз`яснив, що в такому випадку, його буде притягнуто до кримінальної відповідальності, на що останній сказав, що все рівно на позиції не піде, копати укріплення не буде. Під відеозапис свідок зачитав ОСОБА_8 наказ, але той відмовився його виконувати. Характеризує обвинуваченого, як свідомого бійця, який пішов добровольцем, не мав раніше нарікань та до нього не було претензій.

Як пояснив суду свідок ОСОБА_10 , він є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , в його присутності приблизно в березні 2023 року ОСОБА_8 відмовився від виконання бойового розпорядження, пояснивши тим, що йому не виплатили грошову забезпечення. В червні 2023 ОСОБА_8 поїхав на ВЛК та не повернувся до частини. ОСОБА_7 , яка є заступником командира роти, йому дзвонила та просила повернутися, але той відмовився. Характеризує обвинуваченого як гарну людину та сміливого бійця.

Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні пояснив, що він був свідком того, як приблизно 10.04.2023 в с. Колодязне Дворічанського району солдат ОСОБА_8 відмовився виконувати наказ командира, а саме бойове розпорядження командира батальйону, яке було доведено командиром взводу. Все це відбувалося під відеозапис, при цьому був також присутній свідок ОСОБА_12 , інші військовослужбовці. При цьому свідок зазначив, що всьому особовому складу було доведено наслідки у виді кримінальної відповідальності за відмову від виконання наказу командира, вони були ознайомлені про це під розпис. Свої дії ОСОБА_8 пояснив своїм психоемоційним станом, бо він давно служить та вже втомився.

Показання аналогічного змісту надав суду свідок ОСОБА_12 .

Свідок ОСОБА_13 у судовому засіданні пояснив, що він є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , проходив службу з обвинуваченим в одній роті. Приблизно на початку літа 2023 ОСОБА_8 поїхав на ВЛК, після цього до підрозділу не повернувся.

У судовому засіданні було відтворено відеозапис з СД-диску, що є додатком до протоколу огляду від 05.07.2023, з якого вбачається, що військовослужбовець ОСОБА_8 відмовився виконувати бойове розпорядження командира № НОМЕР_3 , незважаючи на попередження про наслідки у виді притягнення його до кримінальної відповідальності.

Крім показань свідків, винуватість ОСОБА_3 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення підтверджується сукупністю досліджених судом письмових доказів.

Відповідно до витягу з ЄРДР №0001212 від 13.06.2023 було внесено відомості за ч.4 ст.402 КК України щодо відмови виконання бойового розпорядження 10.04.2023 солдатом військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 .

Згодом постановою прокурора Чугуївськог відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_14 від 05.07.2023 вказані кримінальні провадження щодо ОСОБА_3 були об`єднані в одне провадження.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 01.01.2023 №5 солдата ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу та призначено на посаду стрільця 2 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 .

Згідно медичної характеристики на старшого солдата ОСОБА_3 начальника медичної служби військової частини НОМЕР_1 , за час проходження військової служби він не мав скарг на стан здоров`я, є придатним до військової служби.

Відповідно до витягу з бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 №159/кп/дск від 07.04.2023 з метою виконання завдань визначених бойовим розпорядженням, наказано продовжувати ведення оборонного бою з метою недопущення просування противника, забезпечити якість маскування вогневих позицій та місць укриття для особового складу та техніки, заборонити самостійний відхід підрозділів, залишення позицій в ході виконання бойових завдань.

Наказом №2369 від 10.04.2023 командира військової частини НОМЕР_1 «Про призначення службового розслідування» встановлено, що старший солдат ОСОБА_3 відкрито відмовився від виконання бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 №159/кп/дск від 07.04.2023, у зв`язку з чим було призначено службове розслідування.

Згідно доповіді про відкриту відмову від виконання бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 старшого солдата ОСОБА_3 , 10.04.2023 о 17 год 00хв від ТВО заступника командира першої стрілецької роти лейтенанта ОСОБА_6 надійшов рапорт про те, що старший солдат ОСОБА_3 відкрито відмовився виконувати бойове розпорядження командира військової частини щодо зайняття позицій АДРЕСА_3 з метою недопущення просування противника №159/кп/дск від 07.04.2023.

Актом службового розслідування від 13.04.2023 встановлено, що 10.04.2023 старший солдат ОСОБА_3 відкрито відмовився виконувати бойові розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 щодо зайняття позицій з метою недопущення просування противника, мотивуючи це морально-психологічним та фізичним виснаженням.

Крім того, як вбачається з доповіді про нез`явлення з лікувального закладу до військової частини НОМЕР_1 старшого солдата ОСОБА_3 , встановлено, що 31.05.2023 року було виявлено відсутність військовослужбовця ОСОБА_3 , який не з`явився до місця тимчасової дислокації після проходження ВЛК, на дзвінки не відповідає, його місцезнаходження не відоме. Доповідь про про нез`явлення з лікувального закладу до військової частини НОМЕР_1 старшого солдата ОСОБА_3 від 18.06.2023 свідчить, що після телефонної розмови з ним встановлено, що він самовільно залишив проходження ВЛК та виїхав до м. Київ, посилаючись на відсутність коштів для проживання. 16.06.2023 працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 було виявлено ОСОБА_3 за місцем його реєстрації в с. Щербашинці Білоцерківського р-ну Київської області. Останньому було запропоновано прослідувати до місця тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_4 ), на що ОСОБА_3 погодився.

Актом службового розслідування від 31.05.2023 військової частини НОМЕР_1 встановлено, що старший солдат ОСОБА_3 14.05.2023 був направлений до військової частини НОМЕР_4 АДРЕСА_2 для проходження ВЛК, після проходження ВЛК він до місця тимчасової дислокації не з`явився, в телефонному режимі вказав, що в нього закінчилися гроші та він поїхав до м. Київ.

Згідно службової характеристики на старшого солдата ОСОБА_3 , за час проходження служби він зарекомендував себе задовільно, але не виявляє повагу до командирів і старших за військовим званням, за характером невитриманий, не здатний переносити психофізичні навантаження та труднощі служби, фізично розвинений, впевнено володіє зброєю.

Як вбачається з протоколу затримання від 19.06.2023 року ОСОБА_3 був об 11 годині 40 хв затриманий слідчим другого слідчого відділу Територіального управління ДБР за присутності захисника ОСОБА_15 .

Суд приходить до висновку, що про доведеність вини обвинуваченого «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» та кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 402 КК України як непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану.

Наведені докази винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення є взаємопов`язаними, такими, що доповнюють одне одного, є належними, допустимими та достатніми, оскільки, у відповідності до ст.ст.84-86 КПК України прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженню, та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а також є такими, що отримані у порядку, встановленому Конституцією та КПК України.

Суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті Особливої частини Кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, враховуючи його ступінь тяжкості, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. При цьому особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обставиною, яка у відповідності до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 є щире каяття. Обставин, що обтяжують його покарання, судом не встановлено.

Вивченням відомостей про особу обвинуваченого ОСОБА_3 судом встановлено, що він раніше не судимий, на обліку лікаря-нарколога не знаходиться, за медичною допомогою до лікаря-психіатра не звертався, одружений, має трьох неповнолітніх дітей, є багатодітним батьком. Його дружина ОСОБА_16 як військовослужбовець з 13.04.2022 по 14.05.2022 брала участь у захисті та обороні України у зв`язку з військовою агресією рф проти України, як свідчить довідка військової частини НОМЕР_5 . Крім того, ОСОБА_3 є учасником бойових дій, наразі має намір продовжити проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , яка надана до суду відповідну письмову згоду.

При призначенні покарання обвинуваченому суд керується загальними засадами призначення покарання, передбаченими ст. 65 КК України і враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що впливають на його покарання.

На підставі викладеного, враховуючи відомості про особу обвинуваченого суд дійшов висновку про можливість застосування положень ст. 69 КК України та призначення ОСОБА_3 покарання у виді 2 років позбавлення волі.

Ураховуючи надану військовою частиною НОМЕР_2 згоду на проходження ОСОБА_3 військової служби на підставі ст. 58 КК України, замість призначеного покарання у виді 2 років позбавлення волі призначити покарання у виді службового обмеження для військовослужбовця терміном 2 роки з відрахуванням в дохід держави 20 % із суми грошового забезпечення.

Таке покарання є справедливим і достатнім для досягнення цілей покарання, визначених ст. 50 КК України, буде співрозмірним і достатнім для запобігання вчинення нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами, а також буде відповідати таким принципам як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Харкова від 20.06.2023 щодо ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з визначенням застави у розмірі 53 680, 00 грн.

Довідкою ТУ ДСА у Харківській області підтверджено, що кошти у загальній сумі 53 680,00 грн. надійшли на депозитний рахунок територіального управління з призначенням платежу «застава за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по справі № 646/3393/23, провадження № 1-кп/646/215/2024 від 02.04.2024, платник ОСОБА_16 ».

Відповідно до ч. 11 ст. 182 КПК України застава, що не була звернена в дохід держави, повертається заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень.

На підставі викладеного, а також враховуючи те, що підстав для звернення застави в дохід держави, внесеної за обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено, запобіжний захід у вигляді застави не був порушений у ході розгляду справи, то запобіжний захід у вигляді застави підлягає продовженню з встановленими обов`язками до набрання вироком законної сили, а внесений розмір застави підлягає поверненню заставодавцю після набрання вироком законної сили.

Речові докази та процесуальні витрати відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368-371, 373- 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі частини першої статті 58 Кримінального кодексу України замінити ОСОБА_3 призначене покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, у виді 2 років позбавлення волі на покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців строком 2 роки з відрахуванням в дохід держави 20 % із суми грошового забезпечення ОСОБА_3 .

Початком строку відбування покарання вважається день, з якого фактично розпочато відрахування із грошового забезпечення військовослужбовця.

Запобіжний захід ОСОБА_3 у вигляді застави з покладеними обов`язками до набрання вироком законної сили залишити без змін, після набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді застави з покладеними обов`язками - скасувати.

Після набрання цим вироком законної сили заставу в розмірі 53 680,00 грн (п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят гривень 00 копійок), внесену 05.04.2024 на депозитний рахунок ТУ ДСА України у Харківській області у якості застави за ОСОБА_3 на підставі ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м.Харкова від 02.10.2024 у справі № 642/6240/24 - повернути заставодавцю ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Вирок суду може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Червонозаводський районний суд м.Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий ОСОБА_1