Справа № 288/3112/23
Провадження № 1-кп/288/23/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2025 року смт. Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

потерпілої - ОСОБА_7 ,

представник потерпілої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в смт. Попільня Житомирської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000127 від 03 жовтня 2023 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Корнин, Попільнянського району, Житомирської області, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , працює продавцем в магазині «Продукти», вдова, на утриманні неповнолітніх дітей не має, громадянка України, українка, раніше не судима,

що обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статтею 126 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Органом досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що 16 серпня 2023 року близько 10 години 40 хвилин у ОСОБА_5 працюючи продавцем в магазині «Продукти», що за адресою: вул. Прудова, 3, селища Корнинське, Корнинської ТГ, Житомирського району, Житомирської області, перебувала на своєму робочому місці.

В цей час до приміщення магазину зайшла ОСОБА_7 з якою у ОСОБА_5 на ґрунті раптово-виниклих неприязних відносин стався словесний конфлікт.

Під час словесного конфлікту ОСОБА_5 стала виганяти ОСОБА_7 з приміщення магазину шляхом виштовхування руками в спину.

Реагуючи на дії ОСОБА_5 , яка виштовхувала ОСОБА_7 з приміщення магазину, остання взяла дерев`яну палицю, яка знаходилась з зовнішньої сторони вхідних дверей магазину та намагалася вчинити опір ОСОБА_5 .

Під час вчинення опору ОСОБА_5 вихопила з руки ОСОБА_7 дерев`яну палицю та нанесла декілька ударів по тілу ОСОБА_7 , завдавши фізичного болю без спричинення тілесних ушкоджень.

Після чого ОСОБА_5 тримаючи в правій руці дерев`яну палицю лівою рукою схопила за хустку, яка була на голові у ОСОБА_7 , та стягнула з голови останньої при цьому вирвала деяку кількість волосин з голови ОСОБА_7 , таким чином ОСОБА_5 вчинила інші насильницьких дії, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.

В ході подальшого конфлікту ОСОБА_5 упала на землю біля вхідних дверей магазину і намагалась лежачи дерев`яною палицею нанести удари ОСОБА_7 , яка захищалась руками нахилившись до лежачій на землі ОСОБА_5 , після чого остання лежачі на землі із значною силою ударила ногами ОСОБА_7 , яка нахилилася над ОСОБА_5 , в область грудної клітини, заподіявши останній фізичного болю і не спричинивши тілесних ушкоджень, внаслідок чого ОСОБА_7 упала на землю.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за частиною 1 статті 126 КК України, що виразилися в умисному завданні ударів та вчинення інших насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.

Прокурор в судових засіданнях підтримав клопотання потерпілої сторони щодо допиту експерта, який надав висновок, також зазначив, що для з`ясування можливості отримання фізичних страждань та болю потерпілою, які раніше не були з`ясовані. Просив суд застосувати міру покарання за ч. 1 ст. 126 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 , свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 126 КК України не визнала, зазначила, що в неї не було умислу бити, та навіть в голову таке не приходило, вона не мала можливості покинути робоче місце з метою уникнення контакту з потерпілою. Коли потерпіла накинулась на неї, вона захищалась. Через декілька хвилин після події вона викликала поліцію. З приводу позовних вимог щодо відшкодування шкоди зазначила, що в неї немає таких коштів відшкодовувати та вона нічого свідомо не зробила.

Захисник в судовому засіданні долучив копію вироку про притягнення ОСОБА_9 до відповідальності за ч.2 ст. 125 КК України та зазначив, що обвинувачена перебувала на робочому місці, куди прийшла потерпіла, зі сторони потерпілої вважає, що це був напад, під час захисту, обвинувачена вимушена була захищатися, так враховуючи відсутність складу злочину за ч. 1 ст. 126 КК України та при постановленні вироку, просить врахувати ст. 36 КК України.

Потерпіла в судовому засіданні просила задовольнити позовну заяву та стягнути з обвинуваченого 50000 грн. моральної шкоди, щодо міри покарання підтримала позицію прокурора. Також зазначила, що вирок в апеляційній інстанції не оскаржувала, та штраф вона сплати.

Представник потерпілої в судовому засіданні зазначила, що обвинувачена мала можливість не вступати в бійку, і покинути магазин. Обвинувачена не викликала допомоги та не намагалася уникнути фізичного контакту з потерпілою. Спочатку це були словесні вислови в сторону потерпілої, але обвинувачена спричинена фізичний контакт. Просила задовольнити позовні вимоги, щодо міри покарання підтримала позицію прокурора.

Сторона обвинувачення на доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 126 КК України, посилалася на наступні докази:

- заяву ОСОБА_7 від 08.10.2023 та протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення ОСОБА_7 від 02.10.2023 року свідчать про конфлікт із ОСОБА_5

- заяву ОСОБА_7 від 04 жовтня 2023 року про долучення до матеріалів кримінального провадження оптичного диску з відеозаписом з камер відеоспостереження магазину продукти, де зафіксовано конфлікт, який відбувся між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 .

- постанову начальника сектору дізнання ВП № 2 ЖРУП ГУНП в Житомирській області від 04 жовтня 2023 року про визнання речовим доказом у кримінальному провадженні оптичного CD R диску на якому знаходиться відеозаписи з камер відеоспостереження магазину

«Продукти» на яких зафіксовано подію в період часу 16.08.2023 з 10 год. 42 хв. до 10 год 46 хв.

- постанову начальника сектору дізнання ВП № 2 ЖРУП ГУНП в Житомирській області від 06 жовтня 2023 року про призначення судово медичної експертизи.

- Висновок судово медичної експертизи від 11 вересня 2023 року № 128, відповідно до якого, із медичної картки амбулаторного хворого на ім`я ОСОБА_7 , 1951 р.н., видно: «29.09.2023 Ортопед. Скарги немає. Зі слів пацієнтки травма 16.08.23 побила відома людина. Об`єктивно: Видимих тілесних ушкоджень на момент огляду не виявлено». Згідно даних представлених медичних документів у ОСОБА_7 будь- яких тілесних ушкоджень не виявлено.

Оцінивши надані суду докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, дотримуючись загальних засад кримінального судочинства, а саме: верховенства права, законності, рівності перед законом і судом, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, суд викладає свої висновки.

Диспозицією частини 1 статті 126 КК України визначено кримінальну відповідальність за умисне завдання удару, побоїв або вчинення інших насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не причинили тілесних ушкоджень.

На думку захисника ОСОБА_5 перебувала у стані необхідної оборони і вчиненні нею діяння були зумовлені захистом себе від протиправних дій потерпілої ОСОБА_7 та не виходили за рамки необхідної оборони.

Відповідно до ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Суд обґрунтовує вирок виключно на доказах розглянутих у судовому засіданні, за допомогою досліджених судом всіх доказів відбувається формування внутрішнього суддівського переконання про виновність або невиновність обвинуваченого.

На переконання суду, в результаті дослідження, аналізу та оцінки досліджених судом доказів, з точки зору допустимості, достовірності та належності, суд приходить до висновку, що доводи захисника про перебування ОСОБА_5 в стані необхідної оборони є слушними, виходячи з нижченаведеного.

При вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою суд керується стандартом доведення, визначеним частинами другою та четвертою статті 17 КПК України, що передбачають:

«Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом».

«Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи».

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Суб`єктивна сторона кримінального проступку характеризується умисною виною.

Відповідно до ч.1 ст.36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Під суспільно-небезпечним посяганням слід розуміти спробу заподіяти шкоду охоронюваним законом правам або інтересам особи, яка захищається, або іншої особи, суспільним інтересам або інтересам держави. До таких інтересів належать: життя, здоров`я, особиста і статева свобода, честь і гідність особи, власність, недоторканість житла, а також інші права і законні інтереси особи, яка захищається, або іншої особи.

Кінцевою метою дій того, хто захищається, є захист вищезазначених цінностей. Ця мета досягається шляхом відвернення чи припинення посягання. Захист при необхідній обороні виявляється тільки в активних діях, які за зовнішніми ознаками можуть співпадати з ознаками тих діянь, які передбачені КК України.

Визначення стану необхідної оборони в даному випадку оцінюється судом із врахуванням всіх обставин вчиненого кримінального проступку, підтверджених належними та допустимими доказами.

Потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні дала покази, про те, що в період карантину її внук прийшов з магазину та плакав. Через деякий час у ОСОБА_10 народилась внучка, вона прийшла і благословляла дитину, щоб вона плакала так само як її внук. Вранці 16 серпня 2023 року відбувалися ці події. Їхала з медпункту та й заїхала в магазин і почала сваритися. Почалася словесна перепалка, а потім бійка. Вона прийшла до магазину свідомо помститись за свого онука. ОСОБА_10 її з магазину виганяла, та перша ухватила, за волосся, тому вона її палкою, яку побачила вдарила і пару раз її перетягнула. Обвинувачена вирвала в неї ту саму палку і вдарила пару раз, після чого вона піднялася, і ще декілька раз била ОСОБА_10 по обличчю та по голові. ОСОБА_10 перед цим, вигнала її онука з магазину, що він був без маски. Цей конфлікт тягнувся роками. Вона йшла до магазину з метою по сперечатись за онука, але не мала на меті бити її. Коли вона відчула біль, тоді теж вдарила ОСОБА_10 . ОСОБА_10 в неї жменю волосся видерла, інших травм не було. У неї після цього голова боліла, нога, вона приймала ліки. До магазину вона їхала з медичного пункту, в неї був тиск. Палка стояла біля дверей магазину. ОСОБА_10 її виштовхнула за волосся, тоді вона і взяла палку. Вона не ходила знімати побої, пішла вже через два місяці. Обвинувачена не вибачалася. Вона зверталась до поліції із заявою, її писала власноруч.

Потерпіла ОСОБА_7 показала, що вона прийшла до магазину свідомо помститись за свого онука.

Вироком Попільнянського районного суду Житомирської області від 07 жовтня 2024 року по справі №288/2701/23, ОСОБА_7 визнано винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною другою статті 125 КК України та призначено їй покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Згідно дослідженого відеозапису, на якому майже повністю зафіксовано перебіг подій, встановлено, що потерпіла прийшла до магазину, та розпочала словесний конфлікт з обвинуваченою, першою штовхнула обвинувачену, вийшовши на вулицю взяла палку, яка стояла біля дверей магазину, та вдарила обвинувачену, яка в той час намагалася захистити себе та виштовхувала потерпілу з магазину, опинившись на вулиці вони продовжували штовханину, від якої обвинувачена впала на землю та захищалася від нападок потерпілої, та відштовхувала її ногами, в результаті чого потерпіла впала.

Цей доказ підтверджує фактичні обставини завершення конфлікту обвинуваченої ОСОБА_5 з потерпілою ОСОБА_7 та нанесення потерпілою ОСОБА_7 удару обвинуваченій ОСОБА_5 , яка намагалася прикритися та відштовхувала її від себе.

В судовому засіданні обвинувачена стверджувала, що змушена була захищатися від агресивних дій потерпілої, яка спровокувала конфлікт.

Суд критично оцінює показання потерпілої ОСОБА_11 в частині того, що обвинувачена першою розпочала конфлікт та першою вдарила її, оскільки вони суперечать показанням обвинуваченої та спростовуються відеозаписом, та іншими дослідженими в судовому засіданні доказами.

Протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення ОСОБА_7 від 02.10.2023 року свідчать про конфлікт із ОСОБА_5 ..

В протоколі прийняття заяви ОСОБА_7 зазначає, що 16.08.2023 близько 10 години 40 хвилин в приміщенні магазину, в ході конфлікту ОСОБА_5 завдала фізичного болю не спричинивши тілесних ушкоджень. Зазначені дані в протоколі не можуть бути доказами, оскільки вони не відповідають дійсним обставинам справи і спростовуються вищенаведеними показаннями самої потерпілої.

Висновок судово медичної експертизи від 11 вересня 2023 року № 128, в дослідницькій частині якого зазначено, що із медичної картки амбулаторного хворого на ім`я ОСОБА_7 , 1951 р.н., видно: «29.09.2023 Ортопед. Скарги немає. Зі слів пацієнтки травма 16.08.23 побила відома людина. Об`єктивно: Видимих тілесних ушкоджень на момент огляду не виявлено». Згідно даних представлених медичних документів у ОСОБА_7 будь- яких тілесних ушкоджень не виявлено, суд зазначає, що дані про те, що її побила відома людина, зазначені судово-медичним експертом, на підставі суб`єктивних даних потерпілої, яка звернулась із відповідною заявою про притягнення ОСОБА_5 до відповідальності.

В судовому засіданні допитано експерта ОСОБА_12 , який оглянувши свій висновок, зазначив, що для експертизи 09.10.2023 йому була надана амбулаторна картка потерпілої. Огляд потерпілої проводився лікарем ортопедом 29.09.2023. Тілесних ушкоджень, синців до цього часу вже не було видно. При огляді відеозапису зазначив, що фізичного болю не побачив, відбувалась штовханина між двома жінка. На відповідь чи заподіяно потерпілий фізичного болю не може сказати, оскільки не знає з якою силою наносився удар. Відсутній чіткий запис щодо сили удари. Що це спричинило фізичний біль чи страждання потерпілій він не бачить. Рухи палицею були, проте чи спричинили вони ушкодження він не знає. Пасма волосся відсутні, чи удари були сильні не може сказати. На відео дві жінки з темним та світлим волоссям. Щодо отримання жінкою зі світлими волоссям страждань не бачить.

На переконання суду ОСОБА_5 по відношенню до потерпілої ОСОБА_7 перебувала у стані необхідної оборони, оскільки її дії вчинялися з метою особистого захисту, були своєчасними та необхідними за своїм характером.

Відштовхування ОСОБА_5 потерпілої ОСОБА_7 від себе були спрямовані на відвернення протиправних її дій і оборона, яку вона застосувала, відповідала суспільній небезпеці посягання та обстановці захисту і вона перебувала у стані необхідної оборони.

Інших доказів, які б спростували версію сторони захисту, про те, що дії ОСОБА_5 були зумовлені захистом від протиправних дій потерпілої ОСОБА_7 стороною обвинувачення суду не надано і твердження обвинуваченої «поза розумним сумнівом» не спростовані.

Кваліфікація злочину - кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню,

і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому Кримінальним кодексом України, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.

За своєю суттю і змістом кваліфікація злочинів завжди пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення доказування кримінально-процесуальними і криміналістичними засобами двох надзвичайно важливих обставин: 1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК України.

Склад злочину - це сукупність об`єктивних та суб`єктивних ознак, що дозволяють кваліфікувати суспільно-небезпечне діяння як конкретний злочин. Кожний склад злочину обов`язково складається з наступних елементів: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона.

Відсутність хоча б одного з цих елементів свідчить про відсутність у діянні особи складу злочину, що виключає кримінальну відповідальність особи.

Частиною 1статті 126 КК України кримінальну відповідальність встановлено за умисне завдання удару, побоїв або вчинення інших насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.

Суб`єктивна сторона аналізованого складу злочину може характеризуватись лише виною у формі умислу, оскільки конструкція диспозиції ч.1 ст.126 КК України вказує на те, що кримінальна відповідальність за цією статтею настає лише за умисне завдання удару, побоїв або вчинення інших насильницьких дій.

У свою чергу, з об`єктивної сторони зазначений злочин характеризується тим, що ним охоплюються дії, які полягають у завданні удару, побоїв, вчиненні інших насильницьких дій. Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони злочину, передбаченого ч.1ст.126 КК України є настання суспільно небезпечного наслідку - фізичного болю. При цьому, відповідальність за ч.1ст.126 КК України настає, якщо згадані вище насильницькі дії не спричинили тілесних ушкоджень, оскільки у протилежному випадку кримінальна відповідальність наставатиме за іншими статтями КК України.

Побої це багаторазове (два і більше) завдання ударів по тілу потерпілого, яке не спричинило тілесних ушкоджень.

В якості побоїв, що спричинили фізичну біль потерпілій, які становлять об`єктивну сторону складу злочину, передбаченого ч. 1ст. 126 КК України, органом досудового розслідування у даному кримінальному провадженні визначається, як нанесення декілька ударів по тілу дерев`яною палицею та удар ногами в область грудної клітки. У свою чергу, в якості наслідку таких дій державним обвинувачем пропонується розцінювати фізичний біль.

З переглянутих відеофайлів у судовому засіданні, які долучені до матеріалів справи у якості речового доказу, судом не встановлено, що обвинувачена нанесла потерпілій зазначені побої.

Під фізичним болем розуміється такий психічний стан особи, який характеризується стражданнями, спричиненими фізичним впливом на його тіло. Разом із тим, незважаючи на істотне значення психічної складової для встановлення ознаки фізичного болю, яка значною мірою залежить від сприйняття певних дій особою, щодо якої вони вчиняються, для встановлення ознак, передбачених ст. 126 КК України, недостатньо лише оцінювати таке сприйняття потерпілим. Фізичний біль, як ознака, із якою закон пов"язує підставу кримінальної відповідальності, має суб"єктивно-об"єктивний характер. Попри надання переваги першій (суб"єктивній складовій, як відчуття болю потерпілим), ця ознака має оцінюватись у сукупності із іншими ознаками та доказами, які можуть дати змогу оцінити ознаку фізщичного болю з об"єктивної (незалежної) точки зору.

Об"єктивних даних про те, що потерпіла ОСОБА_7 від дій обвинуваченої ОСОБА_5 відчувала фізичний біль, судом не встановлено. Саме твердження потерпілої про відчуття нею фізичного болю, не може беззаперечно свідчити про те, що вона дійсно від дій обвинуваченої відчувала фізичний біль, враховуючи:

1) відсутність будь-яких медичних даних про те, що потерпіла скаржилась лікарям на біль в будь якій частині тіла;

2) фізичні дані обвинуваченої, яка менша на зріст потерпілої, дрібнішої статури;

3) стать обвинуваченої (як і потерпіла є жінкою);

4) обвинувачена відштовхувала потерпілу, та закривалась від неї, при цьому, на відео не зафіксовано, що її дії здійснювались зі значною силою.

Таким чином, лише саме твердження потерпілої про наявність у неї фізичного болю має знаходити своє підтвердження з позицій того, чи могли певні дії, з урахуванням усіх обставин, спричинити фізичний біль, наявність якого уможливлює притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 1ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом. Як зазначалось вище, окремі з ознак, які в сукупності становлять склад злочину, передбачений ст. 126 КК України є оціночними. У свою чергу, від наявності обох цих ознак у фактичних обставинах, залежить вирішення питання про наявність в діях обвинуваченого відповідного складу кримінального правопорушення.

Вчинення побоїв, з огляду на умисну форму вини аналізованого діяння, має передбачати усвідомлення суспільно небезпечного характеру свого діяння, передбачення можливості настання суспільно небезпечних наслідків та бажання (або свідоме припущення) їх настання.

При цьому, встановлення відповідних суб`єктивних ознак значною мірою залежить від того, якими діями реалізуються об`єктивні ознаки. Заподіюючи удар, або їх сукупність, особа цілеспрямовано намагається здійснити насильницький вплив, який з великою ймовірністю призводить до фізичного болю. Однак, у свою чергу, формулювання аналогічного твердження стосовно дій, які передбачають вчинення ударів, то це формулювання залежить від конкретних фактичних обставин, при яких вчинявся такий удар, обстановки його вчинення. Водночас, за відсутності особливих обставин (за наявності яких побої свідомо вчиняється виключно для заподіяння фізичного болю), відштовхування та замахування палицею, слід розцінювати як менш небезпечне діяння, оскільки не має прямого наслідку у вигляді заподіяння фізичного болю і направлення умислу особи на його спричинення. З наведених міркувань, існують підстави для твердження про те, що здійснення відштовхування та замахування палицею у наведених у обвинувальному акті умовах, не може оцінюватись як вчинення побоїв, за які ст. 126 КК України передбачена кримінальна відповідальність.

Крім того, не менш важливо оцінити фактор подальшої поведінки потерпілої, а саме, не подання нею явних ознак, що їй зазначеними діями обвинуваченої був завданий фізичний біль.

Враховуючи наведене, існують підстави для висновку, що з фактичних обставин, наведених у формулюванні обвинувачення органом досудового розслідування, відсутні обов`язкові ознаки об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ч. 1ст. 126 КК України.

Сукупність наданих прокурором доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_5 у вчиненні останньою побоїв щодо потерпілої ОСОБА_7 , які завдали останній фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень, свідчить про неможливість встановити умисний характер дій обвинуваченої ОСОБА_5 та спрямованість їх саме на спричинення потерпілій фізичного болю.

Так, суб`єктивна сторона складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, характеризується виною у формі умислу, а об`єктивна сторона у завданні удару, побоїв, вчиненні інших насильницьких дій, та у настанні фізичного болю.

Суд доходить висновку, що відповідно до цього обвинувачення в діях ОСОБА_5 відсутня як об`єктивна так і суб`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України.

Наведені вище показання допитаних, а також досліджені під час судового розгляду надані прокурором письмові докази, не підтверджують вину ОСОБА_5 в інкримінованому злочині.

Додержуючись закріпленої в ст.6 Європейської Конвенції з прав людини та в ст.62 Конституції України, в ст. 17 КПК України принципу презумпції невинуватості, суд всі сумніви щодо доведеності вини обвинуваченої тлумачить на її користь.

Також суд керується ч.3 ст.373 КПК України, за якою обвинувальний вирок не може ґрунтуватись на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення. Сторона обвинувачення не надала суду переконливих доказів вчинення обвинуваченою ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч.1 ст. 126 КК України. В ході судового розгляду не було встановлено належних і допустимих доказів на доведення вини ОСОБА_5 у вчиненні даного кримінального правопорушення.

За встановлених фактичних обставин, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_5 складу кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 126 КК України.

Відповідно до частини 1 статті 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється при встановленні судом підстав для закриття кримінального правопорушення, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 284 цього Кодексу.

Враховуючи, що по кримінальному провадженню не ухвалюється обвинувальний вирок, суд відповідно до вимог частини 3 статті 129 КПК України залишає позов про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 відшкодування моральної шкоди в розмірі 50000 гривень, без розгляду, що не позбавляє потерпілу можливості вирішити це питання в порядку цивільного судочинства.

Судові витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.

Арешт на майно в даному кримінальному провадженні не накладався.

Речовий доказ оптичний диск CD-R диск на якому знаходяться відеозаписи з камер відеоспостереження магазину «Продукти» на яких зафіксовано подію в період часу 16.08.2023 з 10 год. 42 хв. до 10 год. 46 хв., який зберігається в матеріалах кримінального провадження підлягає залишенню в матеріалах кримінального провадження.

Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_5 не обирався.

Керуючись статями 368, 370, 373-374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати невинуватою у пред`явленому їй обвинуваченні, у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 126 КК України та виправдати на підставі пункту 2 частини 1 статті 284 КПК України, за відсутністю в її діях складу кримінального проступку.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 про стягнення з ОСОБА_5 відшкодування моральної шкоди в розмірі 50000 гривень залишити без розгляду.

Речовий доказ оптичний диск CD-R диск на якому знаходяться відеозаписи з камер відеоспостереження магазину «Продукти» на яких зафіксовано подію в період часу 16.08.2023 з 10 год. 42 хв. до 10 год. 46 хв.- зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляція до Житомирського апеляційного суду через Попільнянський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію судового рішення. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя Попільнянського

районного суду ОСОБА_1