Виноградівський районний суд Закарпатської області
_____________________________________________________________________
Справа № 299/543/25
У Х В А Л А

31.03.2025 року м.Виноградів

Слідчий суддя Виноградівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора Виноградівського відділу Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_3 підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Виноградів, клопотання старшого слідчого СВ ВП №1 Берегівського РВП ГУ НП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000104 від 01.02.2025 року, про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді застави відносно підозрюваного:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дротинці, Берегівського району, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , українця за національністю, громадянина України, не одруженого, з середньою освітою, раніше судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ ВП №1 Берегівського РВП ГУ НП в Закарпатській області капітан поліції ОСОБА_6 , звернувся до суду із клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 у вигляді застави, в межах строку досудового розслідування, а саме до 02.05.2025 року.

Подане клопотання обґрунтовує тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , будучи засудженим 03.02.2023 року вироком Виноградівського районного суду Закарпатської області за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки, на шлях виправлення не став, а повторно скоїв кримінальне правопорушення при наступних обставинах.

Так, ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що Указом Президента України від 24 лютого 2022 року за № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ (із змінами якими, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 10 листопада 2024 року строком на 90 діб тобто до 07 лютого 2025 року), у зв`язку з чим в Україні діють обмеження на виїзд за кордон чоловіків віком від 18 до 60 років, здійснив сприяння не законному переправлення осіб через державний кордон України, шляхом надання вказівок та засобів, щодо кількох осіб, за попередньо домовленістю з невстановленими досудовим розслідування особами, з корисливих мотивів за наступних обставинах.

Зокрема, 28 січня 2025 року ОСОБА_4 погодився на пропозицію невстановленої досудовим розслідуванням особи сприяти в незаконному переправленні через державний кордон України, поза пунктом пропуску, за грошову винагороду у розмірі 1000 гривень, громадянам України призовного віку, а саме: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканцю АДРЕСА_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканцю АДРЕСА_4 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканцю АДРЕСА_5 .

В подальшому, ОСОБА_4 , на виконання злочинного задуму поєднаного спільним умислом із невстановленими досудовим розслідуванням особами, близько 08 години 00 хвилин 01 лютого 2025 року, прибув до будинку АДРЕСА_6 , де наказав ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканцю АДРЕСА_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканцю АДРЕСА_4 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканцю АДРЕСА_5 , слідувати за ним в напрямку русла р. Тиса в с. Дротинці, Берегівського району. Пройшовши до русла р. Тиса в с. Дротинці, Берегівського району, ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, шляхом надання засобів, підніс надувний човен марки «BARK», темно зеленого кольору і наказав ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , та ОСОБА_9 , сідати до надувного човна марки «BARK», темно зеленого кольору, з метою їх подальшого переправлення на інший берег русла р. Тиса в с. Гетиня, Берегівського району, таким чином оминути прикордонні наряди, на що ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , та ОСОБА_9 погодились та сіли до надувного човна, марки «BARK», темно зеленого кольору і за допомогою ОСОБА_4 , переплили на протилежний берег русла р. Тиса в с. Гетиня, Берегівського району.

Після цього, ОСОБА_4 наказав ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 йти за ним в сторону дамби, однак почувши звук невідомого автомобіля, ОСОБА_4 наказав ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та

ОСОБА_9 сховатись, а сам направився до невідомого автомобіля де його було затримано військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_5 .

В подальшому ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на виконання вказівок в телефонному режимі невстановленої досудовим розслідуванням особи направились до будинку культури за адресою АДРЕСА_7 де на них очікував автомобіль марки «Mercedes Benz E200», державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_10 , який за попередньою домовленістю із невстановленою досудовим розслідуванням особою зустрів ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які в цей час за сприянням ОСОБА_4 , з метою безперешкодного обходу контрольних прикордонних постів, перетнули річку Тиса з с. Дротинці до с. Гетиня, Берегівського району, на надувному човні марки «Bark».

Після цього, 01 лютого 2025 року, близько 11 години 40 хвилин, ОСОБА_10 , разом з трьома особами призовного віку: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 прибули на автодорогу М-23 на околиці с.Тисобикень, Берегівського району, за приблизними координатами 48.0727751 22.863465, де зупинилися на узбіччі автодороги, що знаходиться в безпосередній близькості від державного кордону України по напрямку 103 прикордонного знаку, на відстані близько 850 метрів, де ОСОБА_10 віддав усну вказівку та жестом продемонстрував напрямок руху, на що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , вийшли з автомобіля та розпочали рух в швидкому темпі за вказівкою та по маршруту вказаного ОСОБА_10 , однак були затримані військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_5 на напрямку 103 прикордонного знаку на відстані 300 метрів від державного кордону України.

Таким чином, ОСОБА_4 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, тобто сприяння незаконного переправленню осіб через державний кордон України вказівками, наданням засобів, вчинене щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

04 лютого 2025 року, ОСОБА_4 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, тобто у сприянні незаконного переправленню осіб через державний кордон України вказівками, наданням засобів, вчинене щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

05.02.2025 року, відносно підозрюваного ОСОБА_4 , згідно ухвали слідчого судді Виноградівського районного суду, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави строком до 03.04.2025 року.

07.02.2025 року, підозрюваний ОСОБА_4 , вніс заставу у розмірі 242 240 гривень і був звільнений з під варти і на якого було покладено наступні обов`язки: не залишати місце постійного проживання: АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора або суду; прибувати до слідчого, прокурора та суду/слідчого судді за першою вимогою; повідомляти слідчого, прокурора чи суд/слідчого суддю про зміну місця свого проживання; утриматися від спілкування із свідками у кримінальному провадженні; здати на зберігання слідчому свій паспорт громадянина України для виїзду за кордон та інші документи, які дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Згідно постанови керівника Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_11 , строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000104 від 01.02.2025, за підозрою ОСОБА_10 та ОСОБА_4 , у вчинені ними кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, продовжено на строк до трьох місяців.

У відповідності до ч. 5 ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 332 КК України, відноситься до тяжких злочинів.

Вина ОСОБА_4 повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами: протоколом огляду місця події, показаннями свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , протоколами огляду вилучених мобільних телефонів, протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, речовими та іншими доказами в їх сукупності.

Стаття 176 КПК України визначає, що до підозрюваних осіб можна застосувати один з таких видів запобіжних заходів з метою сприяння не ухиленню підозрюваного від слідства та суду, та невчиненням ним інших кримінальних правопорушень, а саме: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 332 КК України, який, відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів та за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією транспортних засобів або інших засобів вчинення злочину та з конфіскацією майна.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам незаконно впливати на свідка, або іншим чином перешкоджати досудовому розслідуванню.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді застави, забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

Переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Злочин, який інкримінується ОСОБА_4 є тяжким і передбачає можливість призначення покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією транспортних засобів або інших засобів вчинення злочину та з конфіскацією майна, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а також той факт, що Закарпатська область межує з чотирма країнами (Польща, Румунія, Словаччина та Угорщина) дають підстави вважати, що ОСОБА_4 , усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення тяжкого злочину може переховуватись від органів досудового розслідування та має реальні можливості покинути постійне місце проживання.

Підтвердженням наявного ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, є те що ОСОБА_4 під час дії на території України воєнного стану, з метою створення перешкод досудовому слідству, може виїхати на територію яка перебуває в тимчасовій окупації, у зв`язку з цим, у правоохоронних органів України фактично не буде можливості затримати підозрюваного та як наслідок, притягнути останнього до,- кримінальної відповідальності, існують ризики переховування у такий спосіб від органів досудового розслідування та суду.

Незаконно впливати на свідків та інших учасників у кримінальному провадженні.

Підозрюваний ОСОБА_4 з урахуванням відомих йому обставин кримінального правопорушення та матеріалів кримінального провадження може вступати у поза процесуальні відносини із свідками та понятими та схиляти їх до зміни даних слідству показів і це створює загрозу тиску та підбурювання вказаних осіб до дачі неправдивих показів або відмови від надання таких.

Перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Знаходячись на волі підозрюваний ОСОБА_4 зможе використовуючи свої зв`язки координувати дії засобами, які мають можливість впливати на викривлення зазначених даних для кримінального провадження шляхом погрози та тиску на учасників/сторін кримінального провадження, з метою уникнення підозрюваним кримінальної відповідальності, що є способом перешкоджанням досудового розслідування.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Феррарі Браво проти Італії", затримання і тримання особи під вартою допустимі не лише у випадку доведеності факту скоєння злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою попереднього розслідування, досягненню мети якого і є тримання під вартою. Факти, що викликали підозру, не обов`язково повинні бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження, або навіть пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

При цьому, на стадії досудового розслідування кримінального правопорушення слідчий суддя повинен встановити лише наявність обґрунтованої підозри особи у вчиненні злочину, тобто, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною з точки зору об`єктивного спостерігача та не вирішує питання доведеності винуватості особи у вчиненні злочину, не оцінює докази з точки зору їх допустимості, достатності, взаємозв`язку, не вирішує інші питання, що вирішуються під час судового розгляду кримінального провадження.

Крім того, у справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26.07.2001 року, ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 173 КК України запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого погодженого з прокурором.

У випадку засудження ОСОБА_4 за вчинення тяжкого злочину, до якого може бути застосовано виключно покарання у вигляді позбавлення волі до 9 років.

Так у ст. 5 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи R (80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Таким чином, відповідно до вказаної рекомендації, важливим критерієм, орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу, повинна бути санкція за вчинений злочин. Тобто чим більш сувора санкція передбачена за злочин, тим більш суворий запобіжний захід повинен бути обраний щодо підозрюваного.

Вивченням особи підозрюваного на даний час встановлено, що ОСОБА_4 працездатний, тяжкими захворюваннями. Даних, які б вказували на неможливість застосування вказаного запобіжного заходу не встановлено.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді застави, необхідно врахувати вимоги п.п. З, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Відповідно до п. «с» ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого є тримання під вартою, що визначено в рішенні ЄСПЛ за скаргою «Феррарі-Браво проти Італії».

Ураховуючи викладене, тяжкість та специфіку кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується, дані про особу підозрюваного з метою забезпечення виконання процесуальних обов`язків та запобіганням наведеним у клопотанні ризикам до ОСОБА_4 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави.

Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується.

Частиною 3 ст. 183 КПК України встановлено, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених Кодексів.

Разом з цим, відповідно до ст.183 КПК України, у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Враховуючи вищевикладене, сторона обвинувачення опираючись на зібрані в ході проведення досудового розслідування докази, вважає за необхідне враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та наявні обставини, продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави.

Вказані обставини свідчать про неможливість застосування особистого зобов`язання, особистої поруки та домашнього арешту, стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 так як такі ним дотримані не будуть.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити, з тих підстав, що ризики, які були враховані судом при обранні попереднього запобіжного заходу ОСОБА_4 надалі існують, а тому є всі підстави для продовження строку запобіжного заходу утримання під вартою з можливістю внесення застави.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 , не заперечили проти продовження строку запобіжного заходу у вигляді застави.

Заслухавши доводи та заперечення сторін кримінального провадження, дослідивши докази у даному клопотанні, слідчий суддя прийшов до наступного.

Досудовим розслідуванням у даному кримінальному провадженні встановлено наступне.

ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що Указом Президента України від 24 лютого 2022 року за № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ (із змінами якими, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 10 листопада 2024 року строком на 90 діб тобто до 07 лютого 2025 року), у зв`язку з чим в Україні діють обмеження на виїзд за кордон чоловіків віком від 18 до 60 років, здійснив сприяння не законному переправлення осіб через державний кордон України, шляхом надання вказівок та засобів, щодо кількох осіб, за попередньо домовленістю з невстановленими досудовим розслідування особами, з корисливих мотивів за наступних обставинах.

Зокрема, 28 січня 2025 року ОСОБА_4 погодився на пропозицію невстановленої досудовим розслідуванням особи сприяти в незаконному переправленні через державний кордон України, поза пунктом пропуску, за грошову винагороду у розмірі 1000 гривень, громадянам України призовного віку, а саме: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканцю АДРЕСА_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканцю АДРЕСА_4 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканцю АДРЕСА_5 .

В подальшому, ОСОБА_4 , на виконання злочинного задуму поєднаного спільним умислом із невстановленими досудовим розслідуванням особами, близько 08 години 00 хвилин 01 лютого 2025 року, прибув до будинку АДРЕСА_6 , де наказав ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканцю АДРЕСА_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканцю АДРЕСА_4 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканцю АДРЕСА_5 , слідувати за ним в напрямку русла р. Тиса в с. Дротинці, Берегівського району. Пройшовши до русла р. Тиса в с. Дротинці, Берегівського району, ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, шляхом надання засобів, підніс надувний човен марки «BARK», темно зеленого кольору і наказав ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , та ОСОБА_9 , сідати до надувного човна марки «BARK», темно зеленого кольору, з метою їх подальшого переправлення на інший берег русла р. Тиса в с. Гетиня, Берегівського району, таким чином оминути прикордонні наряди, на що ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , та ОСОБА_9 погодились та сіли до надувного човна, марки «BARK», темно зеленого кольору і за допомогою ОСОБА_4 , переплили на протилежний берег русла р. Тиса в с. Гетиня, Берегівського району.

Після цього, ОСОБА_4 наказав ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 йти за ним в сторону дамби, однак почувши звук невідомого автомобіля, ОСОБА_4 наказав ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та

ОСОБА_9 сховатись, а сам направився до невідомого автомобіля де його було затримано військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_5 .

В подальшому ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на виконання вказівок в телефонному режимі невстановленої досудовим розслідуванням особи направились до будинку культури за адресою АДРЕСА_7 де на них очікував автомобіль марки «Mercedes Benz E200», державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_10 , який за попередньою домовленістю із невстановленою досудовим розслідуванням особою зустрів ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які в цей час за сприянням ОСОБА_4 , з метою безперешкодного обходу контрольних прикордонних постів, перетнули річку Тиса з с. Дротинці до с. Гетиня, Берегівського району, на надувному човні марки «Bark».

Після цього, 01 лютого 2025 року, близько 11 години 40 хвилин, ОСОБА_10 , разом з трьома особами призовного віку: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 прибули на автодорогу М-23 на околиці с.Тисобикень, Берегівського району, за приблизними координатами 48.0727751 22.863465, де зупинилися на узбіччі автодороги, що знаходиться в безпосередній близькості від державного кордону України по напрямку 103 прикордонного знаку, на відстані близько 850 метрів, де ОСОБА_10 віддав усну вказівку та жестом продемонстрував напрямок руху, на що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , вийшли з автомобіля та розпочали рух в швидкому темпі за вказівкою та по маршруту вказаного ОСОБА_10 , однак були затримані військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_5 на напрямку 103 прикордонного знаку на відстані 300 метрів від державного кордону України.

Таким чином, ОСОБА_4 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, тобто сприяння незаконного переправленню осіб через державний кордон України вказівками, наданням засобів, вчинене щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

04 лютого 2025 року, ОСОБА_4 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, тобто у сприянні незаконного переправленню осіб через державний кордон України вказівками, наданням засобів, вчинене щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

05.02.2025 року, відносно підозрюваного ОСОБА_4 , згідно ухвали слідчого судді Виноградівського районного суду, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави строком до 03.04.2025 року.

07.02.2025 року, підозрюваний ОСОБА_4 , вніс заставу у розмірі 242 240 гривень і був звільнений з під варти і на якого було покладено наступні обов`язки: не залишати місце постійного проживання: АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора або суду; прибувати до слідчого, прокурора та суду/слідчого судді за першою вимогою; повідомляти слідчого, прокурора чи суд/слідчого суддю про зміну місця свого проживання; утриматися від спілкування із свідками у кримінальному провадженні; здати на зберігання слідчому свій паспорт громадянина України для виїзду за кордон та інші документи, які дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Згідно постанови керівника Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_11 , строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000104 від 01.02.2025, за підозрою ОСОБА_10 та ОСОБА_4 , у вчинені ними кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, продовжено на строк до трьох місяців.

У рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010 року, суд зазначив: «п.78. Гарантії передбачені п.3 ст.5 Конвенції покликані забезпечить не компенсацію втрат, а зокрема явку обвинуваченого на судове засідання. Таким чином, вказана сума (застави) повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами які мають забезпечить його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості) при якому перспектива втрати застави, чи дій проти поручителів, у випадку його відсутності появи на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні. Більше того, сума застави повинна бути належним чином обґрунтована в рішенні суду, а також повинно бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого».

Така ж позиція щодо помірності розміру грошової застави міститься і в рішенні по справі «Єлоєв проти України», а саме: закон визначає сукупність обставин, а також критерії, якими повинен керуватись слідчий суддя, суд при визначенні у кожному конкретному випадку розміру застави. Такими обставинами зокрема є майновий та сімейний стан підозрюваного. Європейський суд з прав людини, неодноразово наголошував на тому, що непомірний розмір застави з статками (майновим станом) підозрюваного, є лише формальним виконанням вимог Європейської конвенції з прав людини, тому у своїх рішення суди повинні керуватись також розмірами прибутків підозрюваного. Це означає, що, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, що загроза її втрати утримувало підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язків, а з іншого - її внесення не призвело до втрати ним та його утриманцями засобів для гідного людяного проживання».

Використання законодавцем терміну «у виключних випадках», по суті, є оціночним критерієм щодо здатності або нездатності забезпечити виконання обов`язків підозрюваним. В такому випадку, для слідчого судді, орієнтирами для визначення розміру застави є майновий стан підозрюваного, розмір майнової шкоди або доходу, в отриманні якого він підозрюється. Сума застави, на думку слідчого судді, повинна бути такою, щоб, з одного боку, загроза втрати внесеної суми утримувала підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого - не була завідомо непомірною для підозрюваного, що призведе до неможливості виконання застави.

Встановлено, що ризики, які були встановлені під час обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 у вигляді застави, не зменшилися.

З врахуванням тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, необхідно продовжити строк запобіжного заходу відносно обвинуваченого, в межах строку досудового розслідування, а саме до 02.05.2025 року.

Керуючись ст.331, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання задоволити.

Продовжити строк застосування щодо підозрюваного - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дротинці, Берегівського району, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , українця за національністю, громадянина України, не одруженого, з середньою освітою, раніше судимого запобіжного заходу у вигляді застави, в межах строку досудового розслідування, тобто по 02.05.2025 включно.

2. Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 такі обов`язки:

- не залишати місце постійного проживання: АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора або суду.

- прибувати до слідчого, прокурора та суду/слідчого судді за першою вимогою.

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд/слідчого суддю про зміну місця свого проживання.

- утриматися від спілкування із свідками у кримінальному провадженні.

- здати на зберігання слідчому свій паспотр громадянина України для виїзду за кордон та інші документи, які дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і підлягає до негайного виконання органом досудового розслідування.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1