Суворовський районний суд міста Одеси
Справа №523/2742/25
Провадження №1-кс/523/934/25
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

26 березня 2025 року м. Одеса

Слідчий суддя Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора Біляївської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому дистанційному судовому засіданні, в приміщенні суду, в режимі відеоконференції, клопотання захисника в кримінальному провадженні №0000164 від 03 лютого 2024 року, за ознаками ч.3 ст.368 КК України,про зміну раніше застосованого запобіжного заходу,

в с т а н о в и в:

11 березня 2025 року до Суворовського районного суду м. Одеси надійшло клопотання адвоката ОСОБА_5 в кримінальному провадженні №0000164 від 03 лютого 2024 року, про зміну підозрюваному у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, ОСОБА_4 раніше застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронного засобу контролю, або зменшення розміру застави, як альтернативи триманню під вартою.

Дослідивши клопотання, надані обома сторонами матеріали, отримавши пояснення сторони захисту - в підтримку внесеного клопотання, а також заперечення прокурора, слідчий суддя дійшов наступного.

Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, розслідуються обставини систематичного вимагання та одержання неправомірної вигоди службовими особами Південного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства (далі управління) від фізичних осіб - кандидатів на отримання документів, що надають право на полювання.

06 лютого 2025 року головного спеціаліста відділу управління ОСОБА_4 було затримано слідчим в порядку ст.208 КПК України, а наступного дня останньому повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 08 лютого 2025 року до підозрюваного ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 06 квітня 2025 року, з альтернативою внесення застави в розмірі 1985 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 6010580 грн.

Відповідно до ч.1 ст.201 КПК України захисник має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, чи про зміну способу їх виконання.

В обґрунтування клопотання захисник послався на достатню міцність соціальних зв`язків підзахисного, його позитивні характеристики до затримання, наявність статусу учасника бойових дій, ряду хронічних захворювань, подальшу відсутність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а також про можливість дотримання ОСОБА_4 процесуальних обов`язків в умовах застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю, або застави, із зменшенням її непомірного розміру.

З`ясувавши заперечення прокурора, з підстав тяжкості вміненого діяння, не завершення досудового розслідування, обґрунтованості підозри, а також продовження існування щодо ОСОБА_6 негативних ризиків, які стали підставою для застосування найсуворішого запобіжного заходу, слідчий суддя дійшов наступного.

Відповідно до вимог ст.ст.177 та 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний не виконає покладені на нього процесуальні обов`язки, а також для запобігання його спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку річ чи документ, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на представника потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Тримання під вартою може бути застосовано, зокрема, до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Проте, тяжкість злочину законом не визначається підставою для застосування будь-якого виду запобіжного заходу, а не тільки тримання під вартою, і при цьому, за своєю правовою природою запобіжний захід не є кримінальним покаранням.

Наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами. Обґрунтування неможливості запобігти ризикам, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, також повинна бути обумовлена даними. Достатні дані при цьому повинні бути не уявними або ж припустимими, а конкретними, визначеними, необхідними, підтвердженими відповідними доказами (рішення ЄСПЛ в справі «Клішин проти України»).

ОСОБА_4 вперше притягується до кримінальної відповідальності та підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, санкція якого передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

Обґрунтованість підозри у вміненому діянні була перевірена слідчим суддею при первинному застосуванні до ОСОБА_4 запобіжного заходу, апеляційному оскарженні такого рішення, в чинному судовому засіданні та не оспорюється стороною захисту.

Після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, а тому суду необхідно чітко зазначати у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику в обґрунтування необхідності подальшого тримання під вартою (рішення ЄСПЛ у справі «Єлоєв проти України»).

Оцінюючи висловлені сторонами доводи, а також надані докази слідчий суддя не погоджується із тим, що в даний час більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, з раніше визначеним розміром застави, як альтернативи такому заходу, зможуть забезпечити подальшу належну поведінку підозрюваного та виконання ним процесуальних обов`язків в межах даного кримінального провадження, виходячи з того, що:

- як вбачається із змісту протоколу допиту свідка ОСОБА_7 від 03 березня 2025 року останньому відомо про надходження від іншого підозрюваного ОСОБА_6 , через захисника останнього, вказівок іншій службовій особі управління ОСОБА_8 про відшукання в службових приміщеннях наказів за підписом ОСОБА_6 про відкриття сезону полювання 2024 2025 років на території Одеської області, виданих з порушенням встановленої законодавством України процедури; про перегляд усіх наявних документів, які можуть мати доказове значення на доведення протиправної діяльності підозрюваних; про доведення до членів екзаменаційної комісії з видачі посвідчень мисливців, що працює в м. Миколаєві, про необхідність в разі їх виклику для допиту надання показань, які б допомогли усім підозрюваним уникнути відповідальності за вчинене;

- досудове розслідування в провадженні триває, для його належного завершення необхідно, щонайменше, дослідити великий обсяг документів та відеоматеріалів, які стосувалися порядку здачі іспитів для отримання посвідчень мисливців, а також допитати з цих питань значну кількість осіб;

- продовжує існувати ризик того, що ОСОБА_4 , будучи обізнаним про ступінь тяжкості повідомленого йому злочину та покарання, яке може загрожувати в разі визнання його винуватим, може здійснити спроби переховування від органу досудового розслідування та суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкримінований йому злочин, що цілком відповідає практиці ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» де зазначено що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування»;

- продовжує існувати ризик можливого незаконного впливу на свідків в даному кримінальному провадженні, частина з яких були його співслужбовцями за місцем виконання службових обов`язків, з метою схилити їх до зміни раніше наданих слідчому показань;

- виключний розмір застави визначено з урахуванням можливого систематичного вимагання та одержання неправомірної вигоди службовими особами управління від фізичних осіб - кандидатів на отримання документів, що надають право на полювання, що ймовірно призвело до незаконного одержання значних сум незаконної вигоди.

Стосовно доводів сторони захисту про наявність у підозрюваного ряду хронічних захворювань, слідчий суддя зазначає, що заходи допомоги хворим, які утримуються в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», зокрема передбачені наказом МОЗ України і МЮ України від 10 лютого 2012 року №239/5/104 «Про затвердження Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту», а відтак, у випадку необхідності медичної допомоги, підозрюваний має право звернутися до медичної частини установи виконання покарань.

В умовах слідчого ізолятору ув`язненим особам забезпечується необхідна медична допомога відповідно до законодавства про охорону здоров`я, зокрема, положеннями вищенаведеного наказу, а також наказу МЮ України №460/5 від 18 березня 2013 року «Про затвердження Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України» встановлено, що керівництво слідчого ізолятору забезпечує допуск відповідного лікаря - фахівця чи направлення хворого на лікування до обраного начальником медичної частини СІЗО закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку. Особа, узята під варту, має право на вільний вибір лікаря. Керівництво слідчого ізолятору забезпечує допуск обраного особою лікаря - фахівця.

За встановлених обставин, враховуючи те, що ОСОБА_4 в умовах перебування під вартою в слідчому ізоляторі не позбавлений права на отримання кваліфікованої медичної допомоги, зазначена захисником обставина про незадовільний стан здоров`я не може слугувати достатньою підставою для висновку про необхідність застосування стосовно підозрюваного більш м`якого, ніж тримання під вартою, запобіжного заходу.

Зважаючи на вищевикладене, а також існування суспільного інтересу в неупередженому завершенні досудового розслідування даного кримінального провадження, обставини вміненого діяння та особи підозрюваного, слідчий суддя вважає, що раніше застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, із виключним розміром застави, як альтернативи ув`язненню, є необхідними та достатніми для забезпечення подальшого дотримання підозрюваним раніше покладених на нього обов`язків, тобто в задоволенні клопотання захисника необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177,182,183,194,201 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в :

В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_5 в кримінальному провадженні №0000164 від 03 лютого 2024 року, про зміну підозрюваному у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, із застосуванням електронного засобу контролю, або зменшення розміру застави в розмірі 1985 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 6010580 грн, як альтернативи триманню під вартою - відмовити.

Ухвала слідчого судді апеляційному оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1