Справа № 373/248/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2025 року м. Переяслав

Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

сторони кримніального провадження: прокурор ОСОБА_3 , обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження №0000246 від 04.10.2023 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Лецьки Переяслав-Хмельницького району Київської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , неодруженого, несудимого, непрацюючого;

за частинами 1, 2 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2023 року в ОСОБА_4 виник умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, з корисливих мотивів.

Відразу після цього, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, у соціальній мережі «Фейсбук», використовуючи власний, заздалегідь створений профіль, став звертатись за допомогою месенджерів вказаного ресурсу до своїх друзів та знайомих, що особисто його знали, із текстовим повідомленням, у якому він вказував на нібито наявність у нього онкологічного захворювання та просив позичити грошові кошти на лікування, тим самим зловживаючи довірою вводячи їх до омани, а після отримання згоди, за допомогою інтернет-банкінгу, отримував від потерпілих грошові кошти, якими в подальшому розпоряджався на власний розсуд.

17.04.2023 ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Лецьки, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконне збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій у соціальній мережі «Фейсбук»» користуючись профілем з назвою « ОСОБА_6 », написав смс-повідомлення ОСОБА_7 з проханням допомогти на лікування, з текстовим повідомленням у якому він вказував на наявність у нього онкологічного захворювання та просив грошові кошти, тим самим зловживаючи довірою ввів останнього до омани, а після отримання згоди від потерпілого про надання допомоги, за допомогою інтернет-банкінгу, отримав на свою карту АТ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 від потерпілого ОСОБА_7 грошові кошти у сумі 2000 грн, якими у подальшому розпорядився на власний розсуд.

Окрім цього, в травні 2023 року в ОСОБА_4 повторно виник умисел на заволодіння шляхом обману чужим майном.

Відразу після цього, ОСОБА_4 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на заволодіння чужим майном, діючи повторно, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, у соціальній мережі «Фейсбук», користуючись профілем з назвою « ОСОБА_6 », написав смс-повідомлення ОСОБА_8 з проханням допомогти на лікування.

04.05.2023 ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Лецьки, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на заволодіння чужим майном, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконне збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій у соціальній мережі «Фейсбук» використовуючи власний, заздалегідь створений профіль, звернувся за допомогою месенджерів вказаного ресурсу до потерпілої ОСОБА_8 із текстовим повідомленням у якому він вказував на наявність у нього онкологічного захворювання та просив грошові кошти на лікування, тим самим зловживаючи довірою ввів останню до омани, а після отримання згоди від потерпілого про надання допомоги, за допомогою інтернет-банкінгу, отримав на свою карту АТ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 від потерпілої ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 300 грн, якими у подальшому розпорядився на власний розсуд.

Окрім цього, в травні 2023 року в ОСОБА_4 повторно виник умисел на заволодіння шляхом обману чужим майном.

Відразу після цього, ОСОБА_4 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на заволодіння чужим майном, діючи повторно, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконне збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій у соціальній мережі «Фейсбук», користуючись профілем з назвою « ОСОБА_6 », написав смс-повідомлення ОСОБА_9 з проханням допомогти на лікування.

09.05.2023 ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Лецьки, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на заволодіння чужим майном, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконне збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій у соціальній мережі «Фейсбук», використовуючи власний, заздалегідь створений профіль, звернувся за допомогою месенджерів вказаного ресурсу до потерпілої ОСОБА_10 із текстовим повідомленням, у якому він вказував на наявність у нього онкологічного захворювання та просив грошові кошти на лікування, тим самим зловживаючи довірою ввів останню до омани, а після отримання згоди від потерпілої про надання допомоги, за допомогою інтернет-банкінгу, отримав на свою карту АТ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 від потерпілої ОСОБА_9 грошові кошти у сумі 2000 грн, якими у подальшому розпорядився на власний розсуд.

У травні 2023 року в ОСОБА_4 повторно виник умисел на заволодіння шляхом обману чужим майном.

Відразу після цього, ОСОБА_4 продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на заволодіння чужим майном, діючи повторно, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконне збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій у соціальній мережі «Фейсбук», користуючись профілем з назвою « ОСОБА_6 », написав смс-повідомлення ОСОБА_11 з проханням допомогти на лікування.

16.05.2023 ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Лецьки, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на заволодіння чужим майном, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконне збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій у соціальній мережі «Фейсбук», використовуючи власний, заздалегідь створений профіль, звернувся за допомогою месенджерів вказаного ресурсу до потерпілого ОСОБА_11 із текстовим повідомленням, у якому він вказував на наявність у нього онкологічного захворювання та просив грошові кошти на лікування, тим самим зловживаючи довірою ввів останнього до омани, а після отримання згоди від потерпілого про надання допомоги, за допомогою інтернет-банкінгу, отримав на свою карту АТ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 від потерпілого ОСОБА_11 грошові кошти у сумі 300 грн, якими у подальшому розпорядився на власний розсуд.

Дії ОСОБА_4 кваліфікуються за ч. 1 ст. 190 КК України (в редакції Закону № 3222-ІХ від 13.07.2023) як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), та за ч. 2 ст. 190 КК України (в редакції Закону № 3222-ІХ від 13.07.2023) як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинені повторно.

Захисник направив до суду клопотання, в якому просив закрити кримінальне провадження стосовно його підзахисного у зв`язку з набранням чинності законом, яким скасована кримінальна протиправність за інкриміновані йому діяння.

В судовому засіданні захисник підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Обвинувачений висловив згоду на закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав.

Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання.

Потерпілі у підготовче судове засідання не з`явились, повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи. Від потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_8 надійшли заяви про розгляд справи без їхньої участі. За таких обаставин, суд вважає за можливе провести підготовче судове засідання без участі належно повідомлених потерпілих.

Суд, заслухавши дмку учасників судового провадження та дослідивши матеірали справи, дійшов таких висновків.

Статтею 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Положеннями ч. 1 ст. 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права.

Зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX (далі - Закон № 3886-ІХ), який набрав чинності 09 серпня 2024 року, ст. 51 КУпАП викладено в новій редакції, згідно з якою максимальний розмір викраденого майна для кваліфікації дій особи як дрібне викрадення чужого майна за ч. 2 ст. 51 КУпАП не може перевищувати двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з частиною 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Кримінальні правопорушення, передбачені частинами 1, 2 ст. 190 КК України, ОСОБА_4 вчинив у квітні й травні 2023 року.

Станом на 01 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 3028 грн, а 50 відсотків від його розміру складали 1514 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону №3886-IX, слід вважати, що на момент вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень за частинами 1, 2 ст. 190 КК України розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність становив 3028 грн (1514*2=3028).

17.04.2023 діями ОСОБА_4 , що кваліфіковані за ч. 1 ст. 190 КК України, потерпілому ОСОБА_7 завдано шкоди в розмірі 2000 грн.

04.05.2023 діями ОСОБА_4 , що кваліфіковані за ч. 2 ст. 190 КК України, потерпілій ОСОБА_8 завдано шкоди в розмірі 300 грн.

09.05.2023 діями ОСОБА_4 , що кваліфіковані за ч. 2 ст. 190 КК України, потерпілій ОСОБА_9 завдано шкоди в розмірі 2000 грн.

16.05.2023 діями ОСОБА_4 , що кваліфіковані за ч. 2 ст. 190 КК України, потерпілому ОСОБА_11 завдано шкоди в розмірі 300 грн.

Суд, ураховуючи те, що розмір матеріальної шкоди внаслідок шахрайства, завданої діями ОСОБА_4 кожному потерпілому окремо, є меншим за розмір, з якого відповідно до Закону № 3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, з огляду на передбачений ст. 58 Конституції України і ст. 5 КК України принцип зворотної дії закону в часі, вважає, що вчинені ним діяння не підпадають під кримінально карані діяння, передбачені Особливою частиною КК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 479-2 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу.

Згідно з положеннями пункту 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Частиною 7 ст. 284 КПК України визначено, що ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої цієї статті та пунктом 1-2 частини другої цієї статті, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених статтею 479-2 цього Кодексу.

Статтею 479-2 КПК України визначено, що суд закриває кримінальне провадження на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

Суд, ураховуючи, що вчинені ОСОБА_4 діяння не підпадають під кримінально карані діяння, передбачені Особливою частиною КК України, а також його згоду на закриття кримінального провадження на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, вважає, що кримінальне провадження відносно нього слід закрити у зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння.

Керуючись статтями 314, 372, 479-2 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити клопотання захисника.

Закрити кримінальне провадження №0000246 від 04.10.2023 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами 1, 2 ст. 190 КК України, на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом семи днів з дня її оголошення.

СУДДЯ: ОСОБА_12