Справа № 750/9893/21 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/31/25
Категорія - ч. 2 ст. 191 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

З участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження, внесеного 6 жовтня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005469, за апеляційними скаргами захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 та прокурора Чернігівської окружної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 03 лютого 2023 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Пальчики, Бахмацького району, Чернігівської області, із вищою освітою, одруженого, пенсіонера, не працюючого, раніше не судимого, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 03 лютого 2023 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України і йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням функцій держави, строком на 1 рік.

Цивільний позов Чернігівської районної державної адміністрації задоволено та стягнуто з ОСОБА_8 на користь Чернігівської районної державної адміністрації шкоду в розмірі 235 861 грн. 02 коп.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави витрати на залучення експерта в сумі 4 118 грн. 88 коп.

Арешт, накладений на автомобіль марки «Mitsubishi Outlander», власником якого є ОСОБА_8 , згідно ухвали слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 30 серпня 2021 року, залишено в силі.

Питання про речові докази вирішено відповідно до статті 100 КПК України.

Не погоджуючись з рішенням суду, були подані апеляційні скарги в яких:

- адвокат ОСОБА_7 просить скасувати вирок суду щодо ОСОБА_8 та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції, врахувавши ряд письмових доказів в доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, жодним чином не мотивував доказами чого саме є кожен конкретний доказ і перераховані у вироку документи не є доказами скоєння ним такого злочину. Крім того, вважає, що ряд письмових доказів є недопустимими доказами через незасвідчення їх копій у встановленому порядку, і така позиція узгоджується з практикою Верховного суду.

Захисник стверджує, що всі свідки обвинувачення та представника потерпілого не підтверджують вину його підзахисного, а навпаки свідчать про відсутність складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України, а саме відсутність шкоди нанесеної Чернігівській РДА.

Адвокат звертає увагу, що суд першої інстанції доказом вини врахував свідчення експерта ОСОБА_10 та його висновок судової економічної експертизи від 13 серпня 2021 року, однак, висновок експерта був про те, що документально підтверджується розмір необґрунтовано нарахованої та виплаченої допомоги, це означає, що нарахування та виплата вихідної допомоги документально не підтверджувалася тому, що експерт вважав розпорядження від 10 грудня 2019 року незаконним, але при допиті експерт визнав, що слово «необґрунтовано» вніс до висновку незаконно.

Крім того, апелянт на підтвердження необхідність скасування оскаржуваного вироку зазначає:

- місцевим судом не було взято до уваги доводи сторони захисту, що при реєстрації кримінального провадження до ЄРДР внесено завідомо неправдиві відомості про те, що одним із слідчих, які здійснюють досудове розслідування є слідчий ОСОБА_11 ( прокурор не надав відповідного процесуального рішення);

- постанова про визначення групи слідчих від 17 серпня 2021 року та постанова про визначення групи слідчих від 23 березня 2021 року є незаконними, а твердження суду про технічну помилку відносно цього є сумнівним;

- судом першої інстанції проігноровано клопотання сторони захисту про визнання недопустимим доказом постанову про визнання документів доказами у кримінальному провадженні від 17 серпня 2021 року винесену т.в.о. начальника СВ ОСОБА_12 і відповідно документи вказані в ній, оскільки в її мотивувальній частині останній посилається на події які ще не відбулися, а саме ухвалу слідчого судді від 18 серпня 2021 року, протокол тимчасового доступу до речей і документів від 19 серпня 2021 року та опис вилученого майна від 19 серпня 2021 року;

- ряд доказів отримані чи скеровані неналежним суб`єктом прокурором ОСОБА_13 , враховуючи, що наказ керівника обласної прокуратури № 419к від 19 серпня 2021 року не засвідчений належним чином;

- суд першої інстанції безпідставно прийшов до висновку, що посада голови РДА є строковою, оскільки чинним законодавством України не визначено такого поняття і ОСОБА_8 не знай, що його посада є строковою, а тому в його діях відсутній склад інкримінованого злочину;

- у вироку не вказано якими доказами підтверджено умисел ОСОБА_8 на скоєння інкримінованого йому кримінального правопорушення;

- суд безпідставно не визнав доказом невинуватості наданий стороною захисту висновок експерта № 4583/21-24 від 11 жовтня 2021 року в якому експерт вказав, що нарахування та виплата ОСОБА_8 вихідної допомоги документально підтверджено, тобто, що допомога ОСОБА_8 нарахована на підставі діючого, ніким не скасованого розпорядження від 10 жовтня 2019 року;

- судом безпідставно не враховано доказом невинуватості відповідь заступника керівника Департаменту моніторингу дотримання законодавства про конфлікт інтересів та інших обмежень щодо запобігання корупції Національного агентства з питань запобігання корупції Гетьманцевої на повідомлення про виявлення можливого конфлікту інтересів начальника відділу Чернігівської РДА ОСОБА_14 ;

- судом необґрунтовано відхилено твердження сторони захисту про те, що Чернігівська РДА не є потерпілим та про недопустимість як доказу цивільного позову з підстав, що він був складений ще до отримання матеріалів кримінального провадження;

- постанова про визнання потерпілим у кримінальному провадженні та залучення представника потерпілого від 20 серпня від 2021 року є незаконною, оскільки у вказаній постанові не визнано Чернігвську РДА потерпілим, а т.в.о. начальника відділення СВ Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_12 , який її виносив не мав такого права без заяви Чернігівської РДА про залучення як потерпілого, чи письмової згоди у відповідності до ст.. 55 КПК України;

- в порушення норм КПК України час проголошення вироку не був повідомлений обвинуваченому та захиснику і обвинувачений не був присутній на судовому засіданні при проголошенні вироку.

- прокурор у поданій апеляційній скарзі просить скасувати вирок суду на ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_8 покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням функцій держави строком на 3 роки. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що судом в повній мірі не було враховано, що обвинувачений свою вину у вчиненому злочині не визнав, вчинив злочин перебуваючи на відповідальній посаді пов`язаній з виконанням владних повноважень і спричинену шкоду не відшкодовано. Вважає, що характеризуючі дані про особу винного, в сукупності з даними про суспільну небезпечність та тяжкість скоєного злочину не вказують на можливість призначення мінімального строку покарання передбаченого санкцією статті.

Як встановлено судом першої інстанції Розпорядженням Президента України № 504/2015-рп від 28.04.2015 ОСОБА_8 призначено головою Чернігівської районної державної адміністрації Чернігівської області (далі Чернігівська РДА). Згідно з розпорядженням голови Чернігівської РДА № 56/К від 06.05.2015 ОСОБА_8 приступив до виконання повноважень голови 06.05.2015.

ОСОБА_8 , будучи представником влади як голова Чернігівської районної державної адміністрації, яка у відповідності до ст. 1 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» є місцевим органом виконавчої влади і входить до системи органів виконавчої влади, виконуючи обов`язки зі здійснення керівництва трудовим колективом, а також управління державним майном, постійно обіймав в органі державної влади посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій і був службовою особою в розумінні ч.3 ст. 18 Кримінального кодексу України.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» голова місцевої державної адміністрації серед іншого: здійснює керівництво діяльності відповідної місцевої державної адміністрації та несе відповідальність за виконання покладених на місцеву державну адміністрацію завдань і за здійснення ними своїх повноважень; представляє місцеву державну адміністрацію у відносинах з іншими державними органами та органами місцевого самоврядування, політичними партіями, громадськими і релігійними організаціями, підприємствами, установами та організаціями, громадянами та іншими особами як в Україні, так і за її межами; укладає та розриває контракти з керівниками підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління відповідної місцевої державної адміністрації, або уповноважує на це своїх заступників; в межах затверджених бюджетів виступає розпорядником коштів відповідних державних адміністрацій, використовуючи їх лише за цільовим призначенням; здійснює інші функції, передбачені Конституцією та законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, органів виконавчої влади вищого рівня.

Відповідно до Розподілу обов`язків голови, першого заступника голови, заступника голови, керівника апарату Чернігівської районної державної адміністрації, затвердженого розпорядженням голови Чернігівської районної державної адміністрації Чернігівської області № 1769 від 22.11.2018, на ОСОБА_8 покладено зокрема такі обов`язки:

-відповідно до Конституції України, Закону України «Про місцеві державні адміністрації» очолює Чернігівську районну державну адміністрацію, формує і здійснює керівництво її діяльності, забезпечує виконання покладених на адміністрацію завдань і здійснення нею своїх повноважень;

-забезпечує на території району дотримання Конституції України, законів України, виконання актів Президента України, Кабінету Міністрів України, міністерств та інших центральних органів виконавчої влади;

-у межах затверджених бюджетів виступає розпорядником коштів Чернігівської районної державної адміністрації, використовуючи їх лише за цільовим призначенням;

-координує роботу фінансового управління районної державної адміністрації та начальника відділу фінансово-господарського забезпечення апарат головного бухгалтера апарату районної державної адміністрації з питань дотримання фінансово-бюджетної дисципліни.

ОСОБА_8 , працюючи на посаді голови Чернігівської РДА, у порушення вищезгаданих нормативно-правових актів, використав своє службове становище та повноваження для вчинення корупційного злочину за наступних обставин.

Розпорядженням Президента України від 05.12.2019 № 450/2019-рп «Про звільнення ОСОБА_15 з посади голови Чернігівської районної державної адміністрації Чернігівської області» звільнено ОСОБА_8 з посади голови Чернігівської РДА у зв`язку із закінченням строку повноважень Президента України. На підставі вказаного розпорядження головним спеціалістом юридичного відділу по роботі з персоналом та зверненнями громадян апарату районної державної адміністрації ОСОБА_16 09.12.2019 підготовлено проект розпорядження голови Чернігівської РДА «Про припинення повноважень голови районної державної адміністрації», у якому вказано як підставу припинення повноважень ст.ст. 6,8,9, ч. 4 ст. 39 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», п. 9 ч. 1 ст. 36, ч. 1 ст. 83 Кодексу законів про працю України.

Підготовлений проект розпорядження подано на підпис ОСОБА_8 , проте він відмовився його підписувати, про що комісією Чернігівської РДА 10.12.2019 складено і підписано відповідний Акт про відмову.

У подальшому, діючи умисно, всупереч інтересам служби, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення шляхом заволодіння бюджетними коштами, ОСОБА_8 , зловживаючи своїм службовим становищем, 10.12.2019 самостійно підготував, підписав та видав Розпорядження № 30-к «Про припинення повноважень голови районної державної адміністрації» від 10.12.2019 відповідно до розпорядження Президента України від 05.12.2019 №450/2019-рп, ст. 8 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», п. 5 ч.1 ст. 41, ст. 44, ч. 1 ст. 83, ст.116 Кодексу законів про працю України, відповідно до якого припинено його повноваження на посаді голови Чернігівської районної державної адміністрації у зв`язку із закінченням строку повноважень Президента України.

Пунктом 2.1 розпорядження № 30-к від 10.12.2019 ОСОБА_8 передбачено виплатити вихідну допомогу у розмірі шестимісячного середнього заробітку.

При цьому, ОСОБА_8 достовірно знаючи, що відповідно до Розпорядження Президента України від 05.12.2019 № 450/2019-рп, ст. 9 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» його звільнено із посади у зв`язку із припиненням повноважень Президента України, та що посада голови місцевої державної адміністрації є строковою, оскільки повноваження голови нерозривно пов`язані зі строком повноважень Президента України, рішенням якого ці повноваження були надані, у своєму розпорядженні від 10.12.2019 №30-к безпідставно послався на п.5 ч. 1 ст. 41 Кодексу законів про працю України як на підставу звільнення, що і стало підставою для нарахування йому вихідної допомоги у розмірі шестимісячного середнього заробітку, згідно ст. 44 Кодексу законів про працю України.

У подальшому, ОСОБА_8 всупереч п.п. 17, 46, 60-74 Регламенту Чернігівської РДА, затвердженого розпорядженням голови Чернігівської РДА №1391 від 25.09.2018, з метою приховати свій злочинний намір, не надав проект свого розпорядження до структурних підрозділів районної державної адміністрації для погодження та проведення правової експертизи, та звернувся до начальника відділу фінансово-господарського забезпечення головного бухгалтера апарату районної державної адміністрації ОСОБА_17 , надавши їй розпорядження від 10.12.2019 № 30-к, з вимогою провести нарахування та здійснити виплату йому вихідної допомоги у розмірі шестимісячного середнього заробітку.

Виконуючи письмове розпорядження голови Чернігівської РДА ОСОБА_8 від 10.12.2019 № 30-к «Про припинення повноважень голови районної державної адміністрації», не будучи обізнаною про його злочинні наміри, начальник відділу фінансово-господарського забезпечення головний бухгалтер апарату Чернігівської районної державної адміністрації ОСОБА_17 10.12.2019 здійснила розрахунок заробітної плати № 15 від 10.12.2019, на підставі якого 10.12.2019 ОСОБА_8 безпідставно нарахована та виплачена вихідна допомога у розмірі 235861 грн. 02 коп.

На підставі розпорядження голови Чернігівської РДА ОСОБА_8 від 10.12.2019 № 30-к «Про припинення повноважень голови районної державної адміністрації», всупереч вимогам ст. 9 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», п. 2 Постанови Кабінету міністрів України «Про умови оплати праці посадових осіб, керівників та керівних працівників окремих державних органів, на яких не поширюється дія Закону України «Про державну службу» від 20.04.2016 № 304 зі змінами, п. 29 «Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ», затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 28.02.2002 № 228 зі змінами, голова Чернігівської РДА ОСОБА_8 10.12.2019 незаконно заволодів бюджетними коштами в сумі 235861 грн. 02 коп., отримавши їх в якості вихідної допомоги при звільненні.

Під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_8 заявив клопотання, в якому просить звільнити його від кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 191 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст. 49 КК України.

Заслухавши доповідача, позицію захисника та обвинуваченого, думку прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги та поданого клопотання, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що інкриміноване ОСОБА_8 кримінальне правопорушення вчинено 10 грудня 2019 року. Органом досудового розслідування та судом першої інстанції його дії кваліфіковано за ч. 2 ст. 191 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем.

Санкція ч. 2 ст. 191 КК України передбачає покарання у виді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

У відповідності до положень ст. 12 КК України в редакції, чинній на час розгляду клопотання, вказане кримінальне правопорушення відноситься до категорії нетяжких кримінальних правопорушень.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини;

Колегія суддів вважає, що оскільки з дня вчинення інкримінованого ОСОБА_18 кримінального правопорушення минуло понад п`ять років, останній протягом цього періоду не ухилявся від досудового розслідування або суду, вперше притягається до кримінальної відповідальності - він може бути звільнений від кримінальної відповідальності на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України.

Оскільки закон не пов`язує можливість застосування правил ч. 1 ст. 49 КК України із визнанням особою вини, обов`язковою передумовою для закриття кримінального провадження у справі є наявність згоди особи на звільнення від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав.

В судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_8 підтримав заявлене ним клопотання та просив звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, а кримінальне провадження щодо нього закрити.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст. 417 КПК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст. 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку щодо необхідності задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 та звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження щодо нього.

При цьому звільнення від кримінальної відповідальності на підставі положень ст. 49 КК України є безумовним, оскільки підставою для нього є саме закінчення передбачених законом України про кримінальну відповідальність строків, наданих стороні обвинувачення для доведення вини особи у вчиненні кримінального правопорушення та притягнення її до кримінальної відповідальності у встановленому кримінальним процесуальним законом порядку.

Особа звільняється судом від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності незалежно від наявності чи відсутності факту примирення з потерпілим, відшкодування шкоди, щирого каяття тощо, тобто від особи взагалі не вимагається визнання своєї винуватості шляхом здійснення будь-яких активних дій.

В такому випадку наявність факту понесення органом досудового розслідування матеріальних витрат, пов`язаних зі здійсненням кримінального провадження, не може бути приводом для стягнення з особи, кримінальне провадження відносно якої закрито у зв`язку зі звільненням її від кримінальної відповідальності на підставі положень ст. 49 КК України, таких витрат.

Об`єднаною палатою Касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові від 12 вересня 2022 року (справа № 203/241/17, провадження № 51-4251кмо21) сформульовано висновок щодо застосування норм права, відповідно до якого, якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі положень ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, у тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.

Отже, наявність факту понесення органом досудового розслідування матеріальних витрат, пов`язаних зі здійсненням кримінального провадження, не може бути приводом для стягнення з особи, кримінальне провадження відносно якої закрито у зв`язку зі звільненням іі від відповідальності на підставі ст. 49 КК України, таких трат, а тому судові витрати підлягають стягненню не з ОСОБА_8 , а їх слід віднести на рахунок держави.

Крім того, за змістом ст.129 КПК України суд наділений правом вирішення цивільних позовів у кримінальному провадженні лише при ухваленні вироку або постановленні ухвали про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру та позбавлений можливості вирішити цивільний позов у разі постановлення ухвали про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності й закриття провадження.

Враховуючи те, що обвинувальний вирок суду першої інстанції підлягає до скасування, цивільний позов слід залишити без розгляду.

Керуючись ст. ст. 49, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 про звільнення від кримінальної відповідальності - задовольнити.

Вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 03 лютого 2023 року щодо ОСОБА_8 - скасувати.

Звільнити ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності, а кримінальне провадження закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Цивільний позов Чернігівської районної державної адміністрації залишити без розгляду.

Судові витрати в сумі 4 118 (чотири тисячі сто вісімнадцять) гривень 88 (вісімдесят вісім) копійок процесуальних витрат віднести на рахунок держави.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути подана касаційна скарга до суду

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4