Справа №613/313/25 Провадження № 1-кс/613/209/25
УХВАЛА
10 квітня 2025 року м.Богодухів
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Кегичівка Харківської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України не судимого,
підозрюваного в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.152 КК України,-
В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 перебувають у близьких відносинах, спільно проживають та пов`язані спільним побутом, а саме ОСОБА_6 являється вітчимом ОСОБА_7 . Так, 12.02.2025 близько 08:00, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 перебували за місцем свого спільного мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , був. 21, та в цей час у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло ОСОБА_7 з використанням власних геніталій проти волі потерпілої. Реалізуючи вищевказаний злочинний умисел, ОСОБА_6 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, маючи на меті задовольнити свою статеву пристрасть щодо ОСОБА_7 , яка є його падчеркою, сидячи у спальні на ліжку з поруч з потерпілою, ігноруючи волю ОСОБА_7 , без її добровільної згоди на вступ з ним у статеві зносини застосував до ОСОБА_7 фізичне насильство, а саме заломив її руки над її головою, сів на потерпілу зверху, тим самим подолав її опір, пригнічуючи вказаними діями її волю відтягнув в бік спідню білизну, після чого насильно розвів її ноги в сторони, та вступив з нею в статевий зв`язок, а саме вчинив дії сексуального характеру пов`язані з вагінальним проникненням в тіло ОСОБА_7 , з використанням власних геніталій без добровільної згоди та проти волі потерпілої.
Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.2 ст.152 КК України, тобто у вчиненні дій сексуального характеру пов`язаних з вагінальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій без добровільної згоди потерпілої (зґвалтування) вчинене щодо особи, з якою перебуває у близьких відносинах.
14.02.2025 ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. 13.04.2025 року закінчується строк тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,
3 квітня 2025 року керівником Богодухівської окружної прокуратури ОСОБА_8 , продовжено строк досудового розслідування до трьох місяців тобто до 14 травня 2025 року.
Крім того, слідча зазначає, що завершити досудове розслідування неможливо, через те, що у кримінальному провадженні необхідно виконати наступне: отримати висновки судово-медичних експертиз, отримати висновки судово-імунологічних експертиз, отримати висновки судово-цитологічних експертиз, отримати висновки судово молекулярно-генетичних експертиз, отримати висновок комплексної судової психолого-психіатричної експертизи, відкрити та надати доступ сторонам до матеріалів досудового розслідування; скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.
Під час досудового розслідування є достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 може здійснити дії передбачені п.1, п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховуватися від органу досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілу ОСОБА_7 та свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .
Також, слідча зазначає, що обрання більш м`якого запобіжного заходу не дозволить запобігти ризикам, передбаченим п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки не виключається можливість переховування підозрюваного ОСОБА_6 від органів досудового розслідування та суду, а також можливість незаконного впливу на потерпілу, яка є мешканкою с.Козіївка, Богодухівського району, Харківської області, яка є донькою його співмешканки, та свідків, які знайомі з підозрюваним ОСОБА_6 .
Наявність ризику переховування від органу досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідка та потерпілого, на думку слідчого, унеможливлює застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання і домашнього арешту.
Крім цього, відсутність постійного заробітку позбавить можливості ОСОБА_6 належним чином дотримуватись умов домашнього арешту.
Також, слідча вважає, що неможливе обрання щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, так як вказаний запобіжний захід жодним чином не зможе запобігти вищезазначеним ризикам.
В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив продовжити строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 , вважав що ризики, передбачені п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України наявні та не зменшилися.
Підозрюваний ОСОБА_6 в судовому засіданні свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнав, просив обрати йому інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.
Захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні клопотання, оскільки підозрюваний не має намірів переховуватися від органу досудового розслідування та суду, «тиснути» на потерпілу та свідків. Просив обрати підозрюваному запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.
Слідчий суддя вислухавши думку прокурора та інших учасників, дослідивши Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, матеріали клопотання в їх сукупності, приходить до слідуючого.
13.02.2025 о 20-30 год. ОСОБА_6 затримано в порядку ст.208 КПК України за підозрою у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення (злочину).
14.02.2025 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.152 КК України.
14.02.2025 ухвалою слідчого судді Богодухівського районного суду Харківської області відносно ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 13 квітня 2025 року включно.
Відповідно до положень ст.29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження відносно підозрюваного строку тримання під вартою, суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, передбачених п.п. 1,2,3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме того, що підозрюваний може: переховуватись від органів досудового розслідування або суду; може знищити, сховати або спотворити речі та (або) документи, які можуть мати істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення злочину; незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні; вчиняти інші кримінальні правопорушення.
Слідчий суддя дійшов висновку, що саме запобіжний захід у виді тримання підозрюваного під вартою на даному етапі досудового розслідування в повній мірі відповідає меті його застосування, забезпеченню виконання підозрюваним покладних на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України. Застосування більш м`яких запобіжних заходів до ОСОБА_6 є недостатнім.
Всі інші питання, фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності в скоєні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - судового провадження, під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції. Встановлення того, вчинила чи не вчинила особа кримінальне правопорушення, є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід, що обирається.
Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій її переслідують та міжнародними контрактами.
Під час розгляду даного клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків.
Однак, враховуючи існування зазначених ризиків, та з метою їх запобігання, а також забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та оцінюючи сукупність обставин, а саме те, що існує ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме переховування від органу досудового розслідування та суду, існує у зв`язку з тим, що тяжкістю покарання, що загрожує ОСОБА_6 в разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, враховуючи, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.152 КК України, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за який у випадку доведеності вини останнього, передбачено покарання до 10 років позбавлення волі; раніше вчиняв кримінальне правопорушення направлене проти життя та здоров`я особи (пов`язане з умисним спричиненням потерпілому тілесних ушкоджень). Крім того, останній офіційно ніде не працює, близьких родичів та дітей не має, офіційно не одружений, не має міцних родинних зв?язків та постійного місця заробітку, а тому є достатні підстави вважати, що ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, тим самим намагаючись уникнути кримінальної відповідальності, за злочин у якому підозрюється.
Крім того існує ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме незаконного впливу на потерпілу ОСОБА_7 та свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 існує у зв?язку із тим, що показання надані на стадії досудового розслідування судом не беруться до уваги при судовому розгляді провадження, а фактично основними свідками по кримінальному провадженню є ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які є місцевими мешканцями с.Козіївка, Богодухівського району, Харківської області, тому є достатні підстави вважати, що у разі не обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваний ОСОБА_6 може незаконно вплинути на них, та потерпілу ОСОБА_7 , з якою підозрюваний мешкає за однією адресою, з метою надання ними свідчень на його користь, що може призвести до викривлення показань та втрати доказів вчинення кримінального правопорушення.
Крім того, завершити досудове розслідування на даний час неможливо, через те, що у кримінальному провадженні необхідно виконати наступне - отримати висновки: судово-медичних експертиз, судово-імунологічних експертиз, судово-цитологічних експертиз, судово молекулярно-генетичних експертиз, комплексної судової психолого-психіатричної експертизи, відкрити та надати доступ сторонам до матеріалів досудового розслідування; скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.
Враховуючи викладене вище, слідчий суддя вважає за необхідне клопотання задовольнити та продовжити ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 13 травня 2025 року включно,та відповідно до положень п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України без визначення розміру застави, оскільки останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення із застосуванням насильства.
Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 184, 193, 194, 196, 197,199,205 КПК України,-
Запобіжний захід у відношенні підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під вартою, продовжити до 13 травня 2025 року включно, з подальшим його утриманням в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор».
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя