1-кп/205/32/25
У Х В А Л А

про продовження запобіжного заходу

12 лютого 2025 року місто Дніпро

Ленінський районний суд міста Дніпропетровська у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні, в місті Дніпро клопотання прокурора Західної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно :

ОСОБА_4 ,

обвинуваченного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого - ОСОБА_4

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Ленінського районного суду міста Дніпропетровська перебуває кримінальне провадження № 0000352 від 21 червня 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , у скоєні кримінального правопорушення передбаченого ст. 307 ч.2 КК України.

Під час проведення судового засідання прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки ризики, які були підставою для обрання та продовження запобіжного заходу, відносно ОСОБА_4 не зникли, а інші запобіжні заходи не зможуть забезпечити виконання обвинуваченим своїх зобов`язань, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, за які законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років з конфіскацією майна. Також на думку прокурора існує ризик незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні з метою зміни ними показань чи надання ними неправдивих показань. Одночасно прокурор зазначив, що ОСОБА_4 не має стійких соціальних важелів, які б могли втримати обвинуваченого від вчинення кримінальних правопорушень. Зважаючи на тяжкість та специфіку вчиненого підозрюваним ОСОБА_4 кримінального правопорушення, вважає за доцільне продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави.

Обвинувачений ОСОБА_4 не погоджується із заявленим клопотанням, оскільки вважає, що більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку. Пояснив, що він має постійне місце проживання, має на утриманні неповнолітнього сина, а також працював по найму у приватних осіб. Запевняє суд, що не намагатиметься скриватися від суду.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечував проти продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою оскільки вважає що ризики передбаченні ст. 177 КПК України стороною обвинувачення не обґрунтовані. Його підзахисний має сталі соціальні зв`язки, у зв`язку з чим вважає за можливе обрати відносно ОСОБА_4 більш м`який запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Суд, заслухавши думки учасників підготовчого судового засідання, розглянув обвинувальний акт, приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд, за наявності клопотань зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня його застосування.

Так, відповідно до ст.183 ч.1 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини визначені в зазначеній статті.

12 серпня 2024 року ОСОБА_4 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 13 серпня 2024 року, відносно ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який в подальшому було продовжено ухвалою Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 17 грудня 2024 року до 14 лютого 2025 року.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини визначені в зазначеній статті.

Кримінальне провадження знаходиться на стадії дослідження доказів, метою якого відповідно до глави 28 КПК України є встановлення поза розумним сумнівом винуватості або невинуватості особи у зазначеному прокурором в обвинувальному акті кримінальному правопорушенні за наслідками безпосереднього дослідження і оцінки доказів судом. Разом з тим, оцінці судом на зазначеній стадії кримінального провадження підлягають характер, тяжкість та наслідки кримінального правопорушення, а також наявність та/або продовження існування наведених прокурором ризиків, передбачених п. п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вирішуючи питання продовження строку подальшого тримання особи під вартою, суд має встановити продовження існування ризиків неправомірної процесуальної поведінки такої особи та можливість запобігти цим ризикам шляхом застосування менш суворого запобіжного заходу.

Провадження по суті інкримінованого ОСОБА_4 обвинувачення знаходиться на стадії дослідження доказів. Обвинувачений, свою провину не визнає, у зв`язку з чим встановлено загальний порядок дослідження доказів. Свідки в судовому засіданні ще не допитані.

Відповідно до змісту ч.3 ст.199 КПК України, однією з підстав для продовження строку тримання під вартою є наявність обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Приймаючи рішення за доводами сторони захисту про відсутність достатніх правових підстав для продовження ОСОБА_4 найбільш суворого запобіжного заходу в виді тримання під вартою суд вважає їх неспроможними та виходить з того, що на даному етапі кримінального провадження та судового розгляду в поведінці обвинуваченого існують ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Так ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, віднесеного до тяжкого злочину (ст.12 КК України), отже суд виходить з того, що без застосування до нього запобіжного заходу в виді тримання під вартою існує висока вірогідність переховування від суду, враховуючи тяжкість можливого покарання у разі доведення його вини в інкримінованому злочині. На думку суду, обвинувачений цілком усвідомлює суворість можливого покарання у разі визнання його винуватим у інкримінованому злочині, що слід визнати вагомим чинником існування ризиків порушення ним процесуальної поведінки під час судового розгляду. Також суд звертає увагу, що наявність у ОСОБА_4 неповнолітнього сина не стала утримуючим чинником і наслідком право слухняної поведінки.

Суд зазначає, що тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винним у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, з огляду на вірогідність переховування від суду, спростовують доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Розглядаючи питання про застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу в виді домашнього арешту, суд приходить до наступного.

На підтвердження ризику переховування, суд враховує введення в Україні воєнного стану через агресію російської федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб, а також контроль за виконанням запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Таким чином ймовірність настання негативних наслідків та ризиків які в поведінці обвинуваченого продовжують існувати, не зменшились а тому більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою є недостатнім для запобігання вказаним ризикам. Отже, суд прийшов до обґрунтованого висновку доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою та неможливості застосування більш м`яких запобіжних заходів, оскільки більш м`який запобіжний захід не забезпечить його належну процесуальну поведінку.

Суд звертає увагу, що кримінальне провадження надійшло до суду лише 30 серпня 2024 року, та знаходиться в провадженні суду шість місяців, у зв`язку з чим суд вважає, що продовження запобіжного заходу з урахуванням його складності та тривалості не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

У світлі положень ст. 28 КПК України, з урахуванням специфіки інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_4 злочину, дане кримінальне провадження є вочевидь складним. Відповідно, на даному етапі судового розгляду, суд не вбачає надмірної тривалості тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою при цьому на думку суду у даній конкретній справі суспільний інтерес превалює над принципом поваги до свободи обвинуваченого та саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, а менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

При цьому, відсутність, на теперішній час, фактів втечі підозрюваного чи впливу на свідків, жодним чином не свідчить про неможливість вчинення ним цих дій в подальшому.

Враховуючи викладене, а також практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинувачених, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, оскільки продовжує існувати наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які не зменшились та у сукупності з іншими встановленими обставинами виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою, суд вважає за можливе продовжити відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням строку у межах шестидесяти днів із визначенням застави в розмірі 30 прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, що дорівнює сумі 90840 гривен, оскільки на думку суду, саме цей розмір здатний забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків і не є завідомо непомірним для нього.

Окрім цього, застосовуючи до підозрюваного альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, суд вважає за необхідне відповідно до ч. 5 ст.194 КПК України покласти на нього такі обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без письмового дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця перебування; не спілкуватися зі свідками за даним кримінальним провадженням; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, а також інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

На підставі викладеного та керуючись ст.29 Конституції України, ст.ст. 183, 193, 194, 196, 199, 331 КПК України, суд ,-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Західної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000352 відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у скоєні кримінального правопорушення передбаченого ст. 307 ч.2 КК України - задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Дніпропетровська установа виконання покарань № 4» УДПтСУ в Дніпропетровській області строком на шістдесят діб тоб то до 12 квітня 2025 року.

Визначити ОСОБА_4 суму застави у розмірі 90840 гривен, що дорівнює тридцяти прожитковим мінімумам для працездатних осіб.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про продовження запобіжного заходу протягом її дії.

В разі внесення застави, покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки:

1) прибувати за першою вимогою до прокурора, суду;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому проживає чи перебуває, без дозволу прокурора або суду;

3) повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

4) не спілкуватися зі свідками за даним кримінальним провадженням;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, а також інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 12 квітня 2025 року.

Строк дії ухвали спливає 12 квітня 2025 року.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору, захиснику.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти діб з моменту її оголошення.

Суддя ОСОБА_1