Справа № 172/380/20
Провадження № 1-в/191/463/24
У Х В А Л А

іменем України

29 листопада 2024 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Синельникове Дніпропетровської області клопотання начальника державної установи «Синельниківська виправна колонія (№94) про звільнення від покарання, призначеного вироком, у відповідність до чинного законодавства відносно засудженого:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м.Токмак Запорізької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , засудженого вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185, ст.71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі,-

В С Т А Н О В И В:

До Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання начальника державної установи «Синельниківська виправна колонія (№94) про приведення вироку Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 квітня 2021 року відносно ОСОБА_4 у відповідність до вимог Закону України від 18.07.2024 №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів». Клопотання мотивовано тим, що згідно Закону України №3886-IX від 18.07.2024 року, що набув чинності 09 серпня 2024 року, внесено зміни до ст.51 КУпАП «Дрібне викрадення чужого майна» й передбачено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ст.51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Водночас, відповідно до вироку ОСОБА_4 вчинив незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна 25 лютого 2021 року, вартість якого становила 1332,40 грн., тобто не перевищувала двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у 2021 році. За вказаних обставин, на підставі ч.2 ст.74 КК України, засуджений підлягає звільненню від призначеного судом покарання.

Прокурор у судовому засіданні проти задоволення клопотання не заперечував.

Представник заявника і засуджений ОСОБА_4 надали суду письмові заяви, якими клопотання підтримали і просили його задовольнити.

Дослідивши матеріали подання, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що вироком Васильківського районного суду Дніпропетровської області 19 травня 2020 року ОСОБА_4 було засуджено за ч.2 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі зі звільненням від відбування призначеного покарання з випробуванням на строк 3 роки. ОСОБА_4 засуджений за вчинення крадіжки чужого майна, яке мало місце 01 березня 2020 року, вартість викраденого майна становила 247,50 грн.

Вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 квітня 2021 року ОСОБА_4 було засуджено за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі. Відповідно до ст.71 КК України остаточне покарання визначено у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі, шляхом часткового приєднання до покарання за даним вироком невідбутого покарання, призначеного вироком Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 19 травня 2020 року. За даним вироком ОСОБА_4 засуджений за вчинення незакінченого замаху на таємне викрадення чужого майна, яке мало місце 25.02.2021 року, вартість якого становила 1332,40 грн

На теперішній час ОСОБА_4 відбуває покарання в державній установі «Синельниківська виправна колонія (№94)».

Відповідно до ч.1 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Згідно п.2 ч.2 ст.539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Згідно з п.13 ч.1 ст.537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

09 серпня 2024 набув чинності Закон України від 18.07.2024 №3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі Закон №3886-IX). Зокрема, указаним законом викладено нову редакцію статті 51 КУпАП, де частинами 1, 2 визначено, що дрібним викраденням чужого майна шляхом крадіжки є викрадення майна, вартість якого на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до пункту 5 підрозділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації злочинів або порушень, для яких сума неоподаткованого мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 ПКУ для відповідного року.

При цьому, підпунктом 169.1.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум для працездатної особи на 1 січня 2020 року складає 2102 грн. 00 коп. А отже, сума соціальної пільги у 2020 році становить 1051 грн. 00 коп. (2102 грн. х 50% = 1051 грн. 00 коп.). Отже, два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в розумінні ст.51 КУпАП станом на 01 січня 2020 року складає 2102 грн. 00 коп.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум для працездатної особи на 1 січня 2021 року складає 2270 грн. 00 коп. А отже, сума соціальної пільги у 2021 році становить 1135 грн. 00 коп. (2270 грн. х 50% = 1135 грн. 00 коп.). Отже, два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в розумінні ст.51 КУпАП станом на 01 січня 2021 року складає 2270 грн. 00 коп.

Статтею 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ч.1 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Закон №3886-IX, яким унесені зміни до ст.51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст.5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.51 КУпАП. Зміни, внесені Законом №3886-IX, мають зворотну дію в часі. Відповідна правова позиція викладена в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07 жовтня 2024 року у справі №278/1566/21.

Отже, ОСОБА_4 вчинив крадіжку чужого майна у 2020 році і замах на таємне викрадення чужого майна у 2021 році, вартість якого на моемнт вчинення кримінальних правопорушень не перевищувала двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, у зв`язку із декриміналізацією вчинених ОСОБА_4 діянь, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для звільнення засудженого від призначеного покарання:

- за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України за вироком Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 19 травня 2020 року;

- за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України за вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 квітня 2021 року.

Відповідно до положень ч.2 ст.74 КК України (в ред. ЗУ № 3886-ІХ від 18.07.2024 року) особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

На підставі викладеного, керуючись ст.74 КК України, ст.ст.369-372, 376, 537, 539 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання начальника державної установи «Синельниківська виправна колонія (№94) про звільнення від покарання, призначеного вироком, у відповідність до чинного законодавства відносно засудженого ОСОБА_4 задовольнити.

Негайно звільнити засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з усуненням законом караності діянь, за які він був засуджений, від призначеного покарання:

- за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України за вироком Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 19 травня 2020 року;

- за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України за вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 квітня 2021 року.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1