Справа № 308/8566/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши клопотання представника власника майна ОСОБА_3 , що діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000884 від 06.12.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1,2 ст.255, ч.4 ст.28, ч.5 ст.190 Кримінального кодексу України -

в с т а н о в и в:

До слідчого судді надійшло вищевказане клопотання, в якому представник власника майна просить скасувати арешт, що був накладений відповідно до ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду у справі №308/21864/23 від 24.06.2024, на вилучене майно під час обшуку від 03.06.2024 року, а саме: транспортний засіб марки «Ford Mustang» д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_4 , та свідоцтво про реєстрацію вказаного автомобіля та зобов`язати орган досудового розслідування передати такі власнику або уповноваженій особі на відповідальне зберігання.

В обґрунтування клопотання зазначає, що прокурором при поданні клопотання про накладення арешту на вказане майно не було надано підтверджуючі документи щодо причетності вказаного транспортного засобу до інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення.

Вказує, що твердження того, що даний автомобіль міг зберегти на собі сліди злочину, містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставини, що встановлюються під час кримінального провадження є хибним та направленими виключно на викривлення фактичних обставин, щодо створення уяви необхідності накладення арешту, на особисте майно ОСОБА_4 .

Зазначає, що транспортний засіб «Ford Mustang» д.н.з. НОМЕР_1 , придбані власником ОСОБА_4 за особисті кошти і жодного відношення кошти, за які був придбаний автомобіль, не мають до розслідуваного кримінального провадження, що у свою чергу і підтверджується відсутністю у клопотанні відповідного обґрунтування. Законність походження транспортного засобу, вилученого у ОСОБА_4 , підтверджується наявністю у останнього відповідних підтверджуючих документів, за довгий період до моменту проведення обшуку та моменту скоєння кримінального правопорушення, а тому жодних сумнівів у законності походження коштів, за які був придбаний транспортів не може бути.

Вважає, що на даний час органом досудового розслідування проведено усі необхідні судові експертизи, а тому відпала необхідність в утриманні вилученого транспортного засобу.

Звертає уваги, що таке забезпечення кримінального провадження, а саме обмеження майнового права з забороною відчуження, розпорядження та користування, на переконання сторони власника майна, є несправедливим і не відповідає меті, гуманності, справедливості, що потягло за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, на право вільно користуватися та розпоряджатися своїм майном.

Додає, що вказаний транспортний засіб «Ford Mustang» д.н.з. НОМЕР_1 , зберігається на штраф майданчику районного управління поліції, який знаходиться на відкритому просторі, через що на даний автомобіль впливають різні природні явища, які спричиняють пошкодження у вигляді корозійного стану, що завдає власнику значного збитку.

В судове засідання власник майна та його представник не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися своєчасно на належним чином. Представник власника майна подав до суду заяву про розгляд клопотання без його участі за наявними у справі матеріалами, подане клопотання підтримав, просив таке задовольнити.

В судове засідання слідчий не з`явився, подав до суду заяву про розгляд клопотання без його участі, просив відмовити в задоволенні клопотання, оскільки санкціями кримінальних правопорушень, в яких підозрюється ОСОБА_4 , передбачено додаткове покарання у виді конфіскації майна, отже у даному випадку метою накладення арешту на майно є забезпечення можливої конфіскації майна як виду покарання. Надав документи, які на його думку, спростовують доводи щодо скасування арешту майна у даному кримінальному провадженні.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали поданого клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Як встановлено слідчим суддею, слідчими слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000884 від 06.12.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.255, ч.2 ст.255, ч.4 ст.28 ч.5 ст.190 Кримінального кодексу України.

В рамках даного кримінального провадження ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.06.2024 по справі №308/21864/23 (провадження №1-кс/308/3444/24) накладено арешт, зокрема, на транспортний засіб марки «Ford Mustang» д.н.з. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу серії НОМЕР_3 . Арешт накладений з метою збереження речового доказу та конфіскації майна як виду покарання.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 41 Конституції України зазначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч. 3 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Згідно ч.1 ст. 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.

У відповідності до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

У відповідності до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявляти клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини, в справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 р., для з`ясування наявності порушення цього положення ЄСПЛ має встановити, чи було забезпечено справедливу рівновагу між вимогами загальних інтересів суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Забезпечення такої рівноваги є невід`ємним принципом всієї Конвенції, що відбито в структурі ст. 1 Протоколу №1 Європейської конвенції з прав людини.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях в тому числі щодо України констатував, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна із сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (п. 46 рішення у справі «Устименко проти України», п.п. 51,52 рішення у справі «Рябих проти Росії», п. 61 рішення у справі «Брумареску проти Румунії»).

Основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції є запобігання свавільному захопленню власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому ЄСПЛ постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (рішення у справах «Sperrong and Lonnroth v Sweden» від 23.09.82, «Новоселецький проти України» від 11.03.2003, «Федоренко проти України» від 1.06.2006).

Згідно вимог ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

При вирішені питання про арешт майна суд суддя, суд також повинен врахувати розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для третіх осіб. У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до наслідків, які суттєво позначаться на інтересах інших осіб.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що слідчий/прокурор зобов`язані довести необхідність та наявність підстав для продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, наявність потреб досудового розслідування у такому арешті майна, актуальність цього питання.

Під час розгляду даного клопотання про скасування арешту майна, органом досудового розслідування не надано суду доказів на підтвердження того, що арештоване майно набуте в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є предметом кримінального правопорушення. Жодних доказів, які б спростовували доводи клопотання адвоката та підтверджували обставини, які є підставою для продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, прокурором та слідчим суду не надано, у зв`язку із чим слідчий суддя, виходячи з принципу змагальності сторін у кримінальному провадженні, приходить до висновку, що доводи, зазначені в клопотанні про скасування арешту майна є обґрунтованими.

За таких обставин, враховуючи розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, накладення арешту на транспортний засіб створює обмеження власника у володінні, користуванні, розпорядженні її майном, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про скасування арешту майна в частині заборони користування підлягає задоволенню з огляду на те, що в подальшому застосуванні даного заходу забезпечення кримінального провадження відпала потреба, а такий вид обтяження майна як заборона власнику відчужувати майно, зможе в подальшому забезпечити виконання вироку в частині можливої конфіскації майна як виду покарання.

Керуючись ст. ст. 170 - 174, 372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання представника власника майна ОСОБА_3 , що діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000884 від 06.12.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.255, ч.2 ст.255, ч.4 ст.28 ч.5 ст.190 Кримінального кодексу України задовольнити частково.

Частково скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.06.2024 по справі №308/21864/23 (провадження №1-кс/308/3444/24) в частині позбавлення права користування на транспортний засіб марки «Ford Mustang» д.н.з. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу серії НОМЕР_3 , та передати дане майно на відповідальне зберігання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Попередити ОСОБА_4 про кримінальну відповідальність за незаконні дії щодо майна, на яке накладено арешт, передбачену ст.388 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1