Справа №278/5253/23
Провадження №1-кп/293/99/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2024 рокуселище Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Черняхів Житомирської області кримінальне провадження №0000574 від 12.09.2023 по обвинуваченню ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Коростишів Коростишівського району Житомирської області, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовозобов`язаного, раніше судимого, останній раз вироком Любарського районного суду Житомирської області від 22.12.2020 року за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 357, ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, безпосередньо після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив вирок про наступне:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

12.09.2023 близько 09.00 год. ОСОБА_4 перебував на території домоволодіння АДРЕСА_2 , де у нього виник злочинний умисел, направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що в Україні введено воєнний стан, переконавшись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, перебуваючи на території домоволодіння, через вхідні двері, які не були зачинені, зайшов до будинку, що розташований за вищевказаною адресою, де в одній з кімнат знайшов сумку з гаманцем, з якого таємно, повторно, викрав грошові кошти в сумі 3000 грн., які належать ОСОБА_5 . Після чого, ОСОБА_4 з викраденим майном з місця злочину втік, та викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальної шкоди на вищевказану суму.

II. Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

У ході судового розгляду справи ОСОБА_4 винним себе у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень за обставин, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю, дав показання, що у вересні 2023 року зранку він перебував на території домоволодіння в садовому товаристві «Берізка» с. Вишпіль Житомирського району Житомирської області, де через вхідні двері, які не були зачинені, зайшов до будинку, та в одній з кімнат знайшов сумку з гаманцем, з якого викрав грошові кошти в сумі 3000 грн., та викраденим розпорядився на власний розсуд. Щиро розкаявся у вчиненому.

Покази ОСОБА_4 є послідовними, логічними, та такими, що не викликають у суду сумніву щодо їх достовірності, добровільності та істинності його позиції.

Крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінальних правопорушень, просив суд визнати недоцільним дослідження доказів в частині обставин вчинення вказаних злочинів, так як повністю погоджується з встановленими обставинами.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про обсяг доказів, які потрібно дослідити, та порядок їх дослідження, відповідно до частини 3 статті 349 Кримінального процесуального кодексу України, враховуючи, що учасниками судового провадження не заперечуються обставини, які стосуються пред`явленого обвинувачення, які показали, що правильно розуміють зміст цих обставин, така їх позиція є добровільною, вони розуміють, що будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд ухвалив визнати недоцільним досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, відомостей про речові докази у кримінальному провадженні та процесуальні витрати.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

ІІІ. Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Аналізуючи наявність складу злочину, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 32 КК України, повторністю кримінальних правопорушень визнається вчинення двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу.

Згідно пункту 1 примітки до статті 185 КК України, у статтях 185, 186 та 189-191 повторним визнається кримінальне правопорушення, вчинене особою, яка раніше вчинила будь-яке із кримінальних правопорушень, передбачених цими статтями або статтями 187, 262 цього Кодексу.

З урахуванням встановлених судом фактичних обставин вчинення злочинів, суд вважає доведеною кваліфікуючу ознаку «повторність».

Враховуючи, що Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 введено воєнний стан в Україні, строк дії якого станом на 12.09.2023 продовжено, тому інкриміноване кримінальне правопорушення правильно кваліфіковано за ознакою вчинення в умовах воєнного стану.

З огляду на наведене та у світлі формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, - за ч. 4 ст. 185 КК України.

Вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 185 КК України при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена.

З огляду на вік обвинуваченого, а також відсутність будь-яких фактичних даних, які б вказували на неосудність (обмежену осудність) обвинуваченого або перебування його у такому стані до постановлення вироку, суд вважає, що ОСОБА_4 є суб`єктом зазначеного злочину.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

ІV. Мотиви призначення відповідного покарання.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, те, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обставинами, які пом`якшують покарання, відповідно до ст.66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставин, що обтяжують покарання, не встановлено.

Вирішуючи питання про призначення покарання судом враховано, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше судимий; за місцем проживання характеризується негативно, відношення обвинуваченого до вчиненого, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно класифікації за ст. 12 КК України є тяжким злочином, особливості й обставини його вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення протиправних дій, наявність обставин, що пом`якшують покарання.

Згідно вироку Любарського районного суду Житомирської області від 10.09.2020 ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді громадських робіт, яке залишилось частково не відбуте.

Вироком Любарського районного суду Житомирської області від 22.12.2020 року ОСОБА_4 засуджено за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 357, ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки.

Відповідно до п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 „Про практику призначення судами кримінального покарання", призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого, виду основного покарання (ст.69 КК України) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого особливо тяжкого, тяжкого злочинів або злочину середньої тяжкості, з урахуванням особи винного.

Проте, обвинуваченою не наведено переконливих підстав про доцільність призначення покарання із застосуванням ст.69 КК України. Визнання вини та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення суд не вважає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого тяжкого злочину, з урахуванням особи обвинуваченої, що унеможливлює призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого, виду основного покарання.

Підстави звільнення особи від відбування покарання з випробуванням визначив також Верховний Суд в постанові від 19.07.2018 (справа №755/6254/17), де зазначив, що згідно з законом ст.75 КК України може бути застосована в тому разі, коли при призначенні покарання, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, оскільки звільнення з випробуванням має на меті настання позитивних змін в особистості засудженого та створення в нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки в суспільстві.

Іншими словами, умовою звільнення від відбування покарання з випробуванням є наявність таких соціальних чинників, які б давали суду підставу дійти висновку про виправлення і перевиховання без відбування покарання.

При цьому, судом також враховано інші дані про особу обвинуваченого, які характеризують його поведінку в суспільстві. Так, відповідно до повідомлення стосовно ОСОБА_4 , складеного Житомирським районним сектором №10 філії Державної установи "Центр пробації" у Житомирській області, ОСОБА_4 обов`язки, покладені на нього вироком Любарського районного суду Житомирської області від 22.12.2020 не виконав, у зв`язку з чим 31.05.2021 до суду скеровано подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням, яке перебуває на розгляді.

Такі дані про особу обвинуваченого у сукупності з встановленими обставинами та тяжкістю вчиненого кримінального правопорушення очевидно не дають суду підстави для звільнення особи від відбування покарання з випробуванням, адже нагляд з боку органу пробації не забезпечить виправлення і перевиховання обвинуваченого. За таких обставин, дотримуючись засад законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, керуючись ст. 50, 65 КК України, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання в межах санкції інкримінованої частини статті, ближче до нижньої межі, яке належить відбувати реально.

На переконання суду, визначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі з його реальним відбуванням повністю відповідатиме ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, буде справедливим, співмірним і достатнім для його виправлення та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами. Обрання такого виду покарання у цій ситуації враховує "принцип пропорційності", справедливо співвідноситься із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Положеннями ст. 71 КК України визначено, що якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 06 грудня 2021 року (справа №243/7758/20) дійшла висновку, що Для застосування закріплених у ч. 1 ст. 71 КК правил призначення покарання за сукупністю вироків законодавець визначає сукупність двох обов`язкових умов, що мають бути встановлені в їх нерозривній єдності: перша стосується моменту вчинення нового кримінального правопорушення засудженим "після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання" за попереднім вироком; друга наявності невідбутої частини покарання (основного та/або додаткового) за попереднім вироком на момент призначення судом покарання за новим вироком.

Щодо застосування ч.1 ст.71 КК України, при призначені ОСОБА_4 остаточного покарання за сукупністю злочинів, суд враховуючи вимоги ст.51, 52, 56 КК України, що перелічують види покарань, які можуть бути застосовані судом до осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, в числі яких громадські роботи та дають їх визначення, зазначає наступне: громадські роботи є основним покаранням, тобто таким, що не може додаватися до інших покарань і застосовується лише як самостійне покарання за той чи інший злочин. Основні покарання є найбільш суворими позбавленнями і обмеженнями прав і свобод, що застосовуються тільки самостійно і не можуть приєднуватися одне до одного або поєднуватися. Громадські роботи полягають у виконанні засудженим у вільний від роботи чи навчання час безоплатних суспільно корисних робіт, вид яких визначають органи місцевого самоврядування. Відтак, з урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що вирок Любарського районного суду Житомирської області від 10.09.2020, яким ОСОБА_4 засуджено до покарання у виді громадських робіт, слід виконувати самостійно.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України необхідно остаточно призначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю вироків з урахуванням покарання, призначеного вироком Любарського районного суду Житомирської області від 22.12.2020.

V. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався, клопотань про обрання запобіжного заходу не надходило, відтак суд не вбачає підстав для обрання щодо нього запобіжного заходу.

Арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 20.09.2023, згідно якої накладено арешт на мобільний телефон марки «HUAWEI Y5 2018» серійний номер НОМЕР_1 , несправний мобільний телефон марки «HUAWEI», паспорт громадянина України № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_4 , гаманець коричневого кольору, вісім купюр номіналом по 200 гривень кожна (УИ7748701, СГ6194407, К38756754, ВЄ3401343, УМ4459133, СЖ5153937, УФ3026343, ДЄ0180251), одна купюра номіналом 500 гривень (ЄА8315776), одна купюра номіналом 100 гривень (УБ1359123), - слід скасувати.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Питання про речові докази суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

Питання процесуальних витрат у кримінальному проваджені вирішено, відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України.

Керуючись ст. 368, 369, 373, 374 КПК України,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за цим вироком приєднати частково у розмірі одного місяця позбавлення волі невідбуте покарання за вироком Любарського районного суду Житомирської області від 22.12.2020, та остаточно за сукупністю вироків призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

Строк відбування покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Вирок Любарського районного суду Житомирської області від 10.09.2020, яким ОСОБА_4 засуджено до покарання у виді громадських робіт, виконувати самостійно.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу не обирати.

Арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 20.09.2023 на мобільний телефон марки «HUAWEI Y5 2018» серійний номер НОМЕР_1 , несправний мобільний телефон марки «HUAWEI», паспорт громадянина України № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_4 , гаманець коричневого кольору, вісім купюр номіналом по 200 гривень кожна (УИ7748701, СГ6194407, КЗ8756754, ВЄ3401343, УМ4459133, СЖ5153937, УФ3026343, ДЄ0180251), одна купюра номіналом 500 гривень (ЄА8315776), одна купюра номіналом 100 гривень (УБ1359123), скасувати після набрання цим вироком законної сили.

Речові докази у кримінальному провадженні після набрання вироком законної сили, а саме:

- сліди рук та дактилокарта на ім`я ОСОБА_4 , які упаковано до паперового конверту - залишити в матеріалах кримінального провадження;

- мобільний телефон марки «HUAWEI Y5 2018» серійний номер НОМЕР_1 , несправний мобільний телефон марки «HUAWEI», паспорт громадянина України № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_4 , - повернути власнику ОСОБА_4 ;

- вісім купюр номіналом по 200 гривень кожна (УИ7748701, СГ6194407, КЗ8756754, ВЄ3401343, УМ4459133, СЖ5153937, УФ3026343, ДЄ0180251), одна купюра номіналом 500 гривень (ЄА8315776), одна купюра номіналом 100 гривень (УБ1359123), гаманець коричневого кольору - повернути власнику ОСОБА_5 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта на проведення судової дактилоскопічної експертизи в розмірі 2390 (дві тисячі триста дев`яносто) гривень.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Черняхівський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку, після його проголошення, негайно вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий суддя ОСОБА_1