Провадження № 1-кп/646/1382/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.12.2024 м. Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001070 від 24.09.2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, українця, неодруженого, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, немаючого місця реєстрації, та проживаючого за адресами: АДРЕСА_1 ( АДРЕСА_2 ), раніше судимого:

- 08.09.2009 Харківським районним судом Харківської області за ч. 1 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;

- 22.09.2010 Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 309, ст. 71 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі;

- 11.11.2015 Первомайським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;

- 22.01.2019 Первомайським міськрайонним судом Харківської області за ч. 2 ст. 190, ст. 71 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі, звільненого з місць позбавлення волі 14.04.2020 за відбуттям строку покарання;

- 27.01.2021 Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185 КК України до 4 місяців арешту, звільнений 14.12.2021 за відбуттям строку покарання

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Судовим розглядом встановлено, що 06.07.2024 о 15 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи біля будинку 26 по вул. Валдайській у м. Харкові, зустрів раніше знайомого йому ОСОБА_5 .

В ході спілкування з ОСОБА_5 у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння навушниками ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , повідомивши ОСОБА_5 завідомо неправдиву інформацію, що поверне останньому навушники через 2 дні, діючи умисно, повторно, з протиправність своїх корисливих мотивів, усвідомлюючи злочинних дій, розуміючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою незаконного збагачення за чужий рахунок, ОСОБА_4 попрохав ОСОБА_5 надати йому навушники в користування, запевнивши, що через 2 дні їх поверне, усвідомлюючи, що повертати навушники не збирається, на що ОСОБА_5 , не розуміючи злочинного умислу ОСОБА_4 , погодився, та будучі введеним в оману ОСОБА_4 , виходячи з помилкової впевненості в добросовісності дій останнього, добровільно передав йому свої навушники торгової марки «Sony» моделі «WH-1000XM3» чорного кольору, вартість яких, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №СЕ-19/121-24/29003-ТВ від 09.10.2024, становить 5 206 (п`ять тисяч двісті шість) грн 00 коп.

Після цього, ОСОБА_4 , шляхом обману, заволодів належними ОСОБА_5 навушниками торгової марки «Sony» моделі «WH-1000XM3» чорного кольору, та, не маючи наміру повертати належні ОСОБА_5 навушники, обернув їх на свою користь та розпорядився ними на власний розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на вищезазначену суму, тобто в розмірі 5 206 (п`ять тисяч двісті шість) грн 00 коп.

Таким, чином ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство) вчинене повторно.

У судовому засіданні ОСОБА_4 , свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав у повному обсязі, щиро розкаявся у вчиненому, підтвердивши при цьому викладені в обвинуваченні фактичні обставини вчинення ним інкримінованого йому кримінального правопорушення, зазначив, що дійсно 06.07.2024 попрохав ОСОБА_5 надати йому навушники в користування, запевнивши, що через 2 дні їх поверне, після чого шляхом обману, заволодівши навушниками ОСОБА_5 продав їх за 500 грн.

У вчиненому щиро розкаюється та просив суворо його не карати, так як розуміє свою провину і готовий нести покарання. Повідомив суд, що має на утриманні неповнолітню дитину, неофіційно працевлаштувався на роботу, працює на токарному станку, винаймає житло, намагається налагодити своє цивільне життя, є тяжко хворим на гепатіт та віл, потребує лікування, тому прохав призначити йому покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Даючи оцінку показанням ОСОБА_4 суд визнає їх правдивими і достовірними, оскільки вони послідовні, об`єктивно і досить повно відображають обстановку і обставини скоєного обвинуваченим кримінального правопорушення (злочину), пояснюють мотив скоєного, підстав для самообмови судом не встановлено.

Прокурор ОСОБА_3 , вважає за можливе не досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і здійснювати судовий розгляд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України.

Потерпілий ОСОБА_5 , належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, до суду не прибув. Раніше подав заяви про розгляд справи без його участі, зазначивши що не має наміру подавати цивільний позов. Вирішення питання про міру покарання відносить на розсуд суду.

Враховуючи, що ОСОБА_4 у судовому засіданні визнав свою вину у повному обсязі, не оспорював обставини вчинення ним кримінального правопорушення, суд, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють учасники зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006, при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та допустимих відомостях, визнаних доказами, або відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, критерієм доведення винуватості особи у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є те, що саме прокурор має довести вину обвинуваченого поза межами розумного сумніву, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд має бути переконаний поза межами розумного сумніву, що кожен із суттєвих елементів інкримінованого особі кримінального правопорушення є доведеним (справа Дж. Мюрей проти Сполученого Королівства).

З урахуванням викладеного, розглянувши кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, дотримуючись принципу змагальності сторін та свободі в поданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження і дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 190 КК України, а саме як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

Обираючи міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого.

Так, ОСОБА_4 скоїв нетяжкий злочин, раніше неодноразово судимий, на обліку у лікаря нарколога та у лікаря психіатра не перебуває.

Обставинами, які пом`якшують покарання, згідно зі ст.66 КК України, суд вважає те, що обвинувачений розкаявся у вчиненому, що було висловлено у критичному ставленні до своєї протиправної поведінки.

Обставин, які б обтяжували покарання ОСОБА_4 згідно зі ст.67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

За таких обставин, для досягнення мети покарання визначеної ст. 50 КК України, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції інкримінованої статті, оскільки саме така міра покарання буде необхідною та достатньою для його виправлення, а також попередження вчиненню нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами.

Разом з тим, з урахуванням усіх обставин справи, у тому числі, щирого каяття обвинуваченого, особи обвинуваченого, його відкритого бажання налагодити власне цивільне життя, значного проміжку часу між скоєнням попереднього кримінального правопорушення та цим нетяжким злочином, стану його здоров`я, повернення майна - навушників потепілому, відсутності матеріальної шкоди потерпілому на час проведення судового розгляду, відсутності обмежень щодо застосування звільнення від відбування покарання з випробуванням, передбачених ст. 75 КК України, суд дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_4 без відбування покарання.

Судом ОСОБА_4 роз`яснені та ним зрозумілі наслідки можливого скоєння кримінального правопорушення та невиконання ним обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, протягом іспитового строку.

Тому, суд вважає вірним, справедливим та можливим на підставі ст. 75 КК України прийняти рішення про звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням та звільнити обвинуваченого від відбування покарання з іспитовим строком, якщо він не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього в силу ст. 76 КК України обов`язки.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Питання про речові докази вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Питання про процесуальні витрати вирішити відповідно до ст. 122, 124 КПК України, які передбачають, що у випадку винесення обвинувального вироку, суд стягує на користь держави документально підтверджені витрати про притягненню експерта. Згідно довідки про витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи № CE-19/121-24/29003-ТВ від 09.10.2024, витрати які повинні бути стягнуті на користь держави, становлять 1591,80 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.: 349; 370; 373-374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, призначивши йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього в силу ч. 1, п. 2, 3 ч. 3 ст. 76 КК України обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- офіційно працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судові витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи № CE-19/121-24/29003-ТВ від 09.10.2024 у розмірі 1591 (одна тисяча п`ятсот дев`яносто одна) гривня 80 копійок.

Арешт накладений на майно слідчим суддею Червонозаводського районного суду м. Харкова від 28.10.2024 скасувати.

Речовий доказ по справі, а саме навушники торгової марки «Sony» моделі WH-1000ХМ3 чорного кольору залишити власнику ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вирок може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду через Червонозаводський районний суд м. Харкова протягом 30 діб після проголошення. Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини 3 статті 349 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді. Учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1