Провадження №: 1-кс/755/4043/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" грудня 2024 р. Дніпровський районний суд міста Києва (далі - Суд) у складі слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 та слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Києві клопотання слідчого СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_4 про арешт майна у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23 грудня 2024 року за № 0004229, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 Кримінального кодексу (далі КК) України, установив:

І. СУТЬ КЛОПОТАННЯ

До слідчого судді цього місцевого суду надійшло вказане клопотання, котре погоджене з прокурором у кримінальному провадженні - прокурором Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_5 , про арешт майна у межах вказаного кримінального провадження внесеного до ЄРДР, у порядку ст. 170 Кримінального процесуального кодексу (далі КПК) України.

У клопотанні вказується, що Дніпровським УП ГУ НП в м. Києві здійснюється досудове розслідування цього кримінального провадження у ході якого встановлено, що 22 грудня 2024 року приблизно о 23 год. 00 хв. перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Миропільська, нанесено тілесні ушкодження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В ході досудового розслідування було встановлено, що до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення може бути причетний ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тому було 23 грудня 2024 року проведено особистий обшук останнього та вилучено: зарядний пристрій, навушники, павербанк, які було поміщено до сейф пакету № ЕХР 0240112; в`язку ключів, які було запаковано до сейф пакету з № WAR 0035862; паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_7 , який було поміщено до сейф пакету з № WAR 0035863; паспорт тварини, міжнародні свідоцтва про вакцинацію, паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_8 , свідоцтва про народження ОСОБА_7 , закордонний паспорт ОСОБА_7 , які запаковані до сейф пакету з № WAR 0035864; кросівки чорного кольору «Adidas», які було поміщено до картонної коробки яку обклеєно клейкою стрічною жовто-блакитного кольору та наліпкою червоного кольору з № NPU-2238334.

23 грудня 2024 року вилучені предмети було визнано речовими доказами.

Отже,наявні підстави передбачені п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК, для накладення арешту на вилучене майно.

ІІ. ПОЗИЦІЇ СТОРІН

Слідчий групи слідчих - слідчий Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_3 клопотання підтримала, з вказаних у ньому передумов.

Також, оскільки, згідно із ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею […] за участю слідчого та/або прокурора, […] власника майна, […]; неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання, то слідчим суддею, враховуючи норми ст. 22, 26, 172 КПК України, щодо того, що неприбуття осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання, визнано за можливе провести цей судовий розгляд за відсутності вказаних сторін.

ІІІ. ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ ПИТАННЯ

Кримінальний процесуальний кодекс України

Стаття 170. Накладення арешту на майно

1. Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, […].

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

2. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів.

3. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

10. Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

11. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

ІV. ОЦІНКА СЛІДЧОГО СУДДІ

Вирішуючи питання про арешт майна з метою збереження речових доказів, слідчий суддя повинен встановити, чи єдостатні підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК.

Дана стаття КПК (ст. 98) регламентує, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ч. 1).

При цьому, слушним буде зауважити, що кожна річ може бути, у порядку ст. 110 КПК, визнана речовим доказом, якщо має значення, на переконання слідчого або прокурора, для кримінального провадження, однак визнання компетентною особою того чи іншого предмета речовим доказом не визначає його як річ, що відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК, для цілей передбачених ч. 3 ст. 170 КПК, а лише вказує на його речове походження.

Питання відповідності майна критеріям ст. 98 КПК, для цілей визначених п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК, аналізується під час розгляду клопотання про арешт такого майна у порядку ст. 94 КПК слідчим суддею виходячи з фактичних обставин справи та суті вчинюваного кримінального правопорушення.

В цьому випадку, наведене майно, згідно постанови слідчого від 23 грудня 2024року, визнано речовим доказом, у порядку ст. 98 КПК, з наведеним відповідних мотивів такого визнання.

В свою чергу, слідчим суддею шляхом дослідженні матеріалів провадження, у порядку ст. 94 КПК, встановлено, що це майно не відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК, для цілей передбачених ч. 3 ст. 170 КПК, а лише вказує на його речове походження.

За встановленої моделі вчинення діяння відсутні передумови вважати, що таке майно було предметом або знаряддям злочину, як і відсутні дані що воно містить у собі інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Отже, не є дійсними обставини регламентовані п. 2 - 3 ч. 3 ст. 132, п. 1 ч. 2, абз. 2 ч. 3 ст. 170 КПК України.

З огляду на зазначене, слідчий суддя вбачає слушним відмовити у задоволенні цього клопотання.

На підставі викладеного та керуючись ст. 131-132, 170-173, 309, 369-372, 376 КПК України, Суд постановив:

відмовити у задоволенні клопотання.

Згідно ч. 3 ст. 173 КПК України, відмова у задоволенні клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього тимчасово вилученого майна.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1