Номер провадження: 11-сс/813/634/25
Справа № 496/583/25 1-кс/496/265/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя - ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги представників власників майна адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 12.02.2025 року про арешт майна у кримінальному провадженні №000077 від 28.01.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,

установив

Ухвалою слідчого судді було задоволено клопотання слідчого СВ Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 про арешт майна у кримінальному провадженні № 000077 від 28.01.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України та накладено арешт на майно, вилучене в ході обшуку автомобілю марки «Ореl», модель «Zafira», ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , червоного кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2006 року випуску, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , власником якого є ТОВ «Ак Плюс» ТОВ «Ак Плюс», який був у користуванні ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході якого виявлено та вилучено:

- мобільний термінал марки «Redmi Note 10pro», ІМЕІ 1: НОМЕР_4 , з сім картою номера мобільного оператора НОМЕР_5 який належить гр. ОСОБА_7 ;

- мобільний термінал марки «Samsung» серійний номер №R5WZA194655Х;

- мобільний термінал марки «Redmi» ІМЕІ: НОМЕР_6 ; ІМЕІ2: НОМЕР_6 , із забороною користування, розпорядження та відчуження.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді, представник власника майна - адвокат ОСОБА_8 , яка діє в інтересах ОСОБА_9 подала апеляційну скаргу, в якій вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою, посилаючись на наступне.

- вилучення майна відбулось 27.01.2025 року, а ухвала слідчого судді постановлена лише 12.02.2025 року, що вказує на недотримання слідчим строків, визначених КПК України;

- автомобіль марки «Ореl», модель «Zafira», ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , червоного кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2006 року випуску, слідчим як речовим доказом не визнавася, а тому слідчий суддя бехпідстано наклав арешт на даний автотранспортний засіб;

- огляд автомобіля проводився слідчим, який не мав повноважень у даному кримінальному провадженню. Також в порушення вимог КПК, огляд був здійснений без дозволу слідчого судді, без виклику власника, без дозволу користувача, без порушення кримінального провадження, без постанови керівника про призначення оперативно-слідчої групи;

- право на залучення захисника нікому роз`яснено не було, захисник до огляду автомобіля залучений не був, протокол огляду або його копія вручена не була;

- власник майна не є учасником даного кримінального провадження, а такий захід, як арешт автомобіля фактично унеможливлює її існування, оскільки за його допомогою ОСОБА_9 щоденно використовує даний автомобіль у повсякденному житті.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді, представник власника майна - адвокат ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 також подав апеляційну скаргу, в якій вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою, посилаючись на наступне

-матеріали справи не містять доказів, які б прямо або опосередковано свідчили про здійснення власником тимчасово вилученого майна протиправної діяльності;

-вилучені речи не мають жодного процесуального значення у даному кримінальному провадженні;

- ОСОБА_7 у даному провадженні не є підозрюваним а тому будь-які дії направлені на позбавлення його права користування та володіння майном є незаконними;

-клопотання слідчого необґрунтоване, оскільки ані слідчим ані прокурором не доведено обставин, що можуть свідчити про можливість використання цього майна, як доказу у кримінальному провадженні.

На підставі цього просять скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

В судове засідання прокурор не з`явився, клопотань про відкладення судового розгляду не подавав. Колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу за відсутності прокурора, що не суперечить положенням ч. 4 ст. 405 КПК України, зважаючи на скорочені строки розгляду справ такої категорії (ч. 2 ст. 422 КПК України).

Апеляційний розгляд справи проведений за відсутності представників власників майна адвокатів ОСОБА_6 . ОСОБА_8 , які на електронну пошту суду надіслали клопотання в якому підтримали апеляційні скарги та просили їх розглянути без участі сторони захисту.

Враховуючи викладене, апеляційний суд, відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України, продовжив апеляційний розгляд за відсутності прокурора та представника власника майна.

Враховуючи неявку учасників процесу в судове засідання, колегія суддів, керуючись вимогами ч. 4 ст. 405 та ч. 4 ст. 107 КПК України, вважає за можливе апеляційний розгляд здійснити за відсутності учасників провадження та фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювати.

Заслухавши доповідь судді, проаналізувавши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 132 КПК України - застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 170 КПК України - арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК країни речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно матеріалів кримінального провадження, в провадженні СВ Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області перебуває кримінальне провадження № 0000077 від 28.01.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що27.01.2025 до Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення працівника ДПСУ, про те, що на 42-43 км автодороги «Одеса-Рені», був зупинений автомобіль Опель Зафіра д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався в напрямку державного кордону України з Республікою Молдова, під керуванням водія ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , меш. АДРЕСА_1 , який діючи з корисливих мотивів організував незаконне переправлення осіб через державний кордон України, а саме наступних осіб ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_12 , (ЄО№1309 від 27.01.2025). За даним фактом 28.01.2025 СВ Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області внесено відомості до ЄРДР № 0000077 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, за кваліфікуючими ознаками: незаконне переправлення осіб через державний кордон України, організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями або сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів або усуненням перешкод. В ході досудового розслідування, 28.01.2025 в період з 19 години 21 хвилин по 19 годину 40 хвилин, на підставі ухвали слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області, проведено обшук автомобіля марки «ОреL», модель «Zafira», ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , червоного кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2006 року випуску згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , власником якого є ТОВ «Ак Плюс» ТОВ «Ак Плюс», який був у користуванні ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в ході якого виявлено та вилучено: мобільний термінал марки «Redmi Note 10pro», ІМЕІ 1: НОМЕР_4 , з сім картою номера мобільного оператора НОМЕР_5 який належить гр. ОСОБА_7 ; мобільний термінал марки «Samsung» серійний номер №R5WZA194655Х; мобільний термінал марки «Redmi» ІМЕІ: НОМЕР_6 , ІМЕІ2: НОМЕР_6 .

Слідчим слідчого відділу ОРУП №2 ГУНП в Одеській області, винесено постанову про визнання речовими доказами тимчасово вилученого майна.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_8 про те, що огляд автомобіля проводився слідчим, який не мав повноважень у даному кримінальному провадженню та, в порушення вимог КПК, огляд був здійснений без дозволу слідчого судді, без виклику власника, без дозволу користувача, без порушення кримінального провадження, без постанови керівника про призначення оперативно-слідчої групи, апеляційний суд визнає їх хибними, з огляду на таке.

Згідно відомостей, які містяться в реєстрі судових рішень, ухвалою слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 28.01.2025 року було задоволено частково клопотання слідчого СВ Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_13 про проведення обшуку.

Наданий дозвіл на проведення обшуку транспортного засобу марки «Opel» моделі «Zafira» з д.н.з. НОМЕР_2 , який використовує ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та зареєстровано на праві власності за ТОВ «АК ПЛЮС», з метою відшукання і вилучення речей і документів, а саме: копій паспортів осіб не зареєстрованих за вказаною адресою (інших ідентифікуючих документів); чорнових записів та зіпсованих документів, блокнотів, робочих зошитів, в яких міститься інформація щодо незаконної діяльності, комп`ютерної техніки, носіїв збереження інформації (дискет, дисків, жорстких дисків, флеш-накопичувачів), мобільних телефонів в яких може знаходитися інформація, яка має значення для кримінального провадження, зокрема відомості, щодо зв`язків указаних осіб, з іншими особами, які задіяні в злочинній схемі, щодо підроблення офіційних документів за попередньою змовою групою осіб, грошових коштів здобутих злочинним шляхом.

Згідно копії протоколу обшуку від 28.01.2025 року (а.с. 9), обшук транспортного засобу марки «Opel» моделі «Zafira» з д.н.з. НОМЕР_2 проводився слідчим СВ Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_13 , який згідно витягу з ЄРДР (а.с.5) входить до групи слідчих.

Таким чином, доводи адвоката ОСОБА_8 про порушення проведення обшуку автомобіля, не знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду.

Аналізуючи доводи апеляційних скарг про те, що матеріали справи не містять доказів, які б прямо або опосередковано свідчили про здійснення власником тимчасово вилученого майна протиправної діяльності, а також про те, що вилучені речі не мають жодного процесуального значення у даному кримінальному провадженні, апеляційним судом встановлено наступне.

28.01.2025 року слідчим СВ Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_13 проведено обшук транспортного засобу марки «Opel» моделі «Zafira» з д.н.з. НОМЕР_2 , в ході проведення якого було виявлено та вилучено:

- мобільний термінал марки «Redmi Note 10pro», ІМЕІ 1: НОМЕР_4 , з сім картою номера мобільного оператора НОМЕР_5 який належить гр. ОСОБА_7 ;

- мобільний термінал марки «Samsung» серійний номер №R5WZA194655Х;

- мобільний термінал марки «Redmi» ІМЕІ: НОМЕР_6 ; ІМЕІ2: НОМЕР_6 .

Апеляційний суд вважає правильним висновок слідчого судді про те, що вищезазначені мобільні телефони можуть містити у собі інформацію щодо вчинення злочинів, що має ключове значення для доказування в рамках зазначеного кримінального провадження у зв`язку із чим було здійснено їх тимчасове вилучення з метою подальшого детального огляду.

Зв`язок даного майна із вчиненням злочину, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, підлягає встановленню в процесі здійснення досудового розслідування, а отже арешт даного майна є виправданим.

Також, апеляційний суд звертає увагу на те, що вилучені під час обшуку мобільні телефони було визнано слідчим речовими доказами у кримінальному провадженні відповідно до постанови слідчого.

Так, слідчим суддею на підставі долучених до клопотання матеріалів встановлено, що вилучені під час обшуку мобільні телефони відповідають критеріям ч. 1 ст. 98 КПК України, оскільки можливо зберегли у собі сліди вчинення кримінальних правопорушень, а також можуть містити в собі відомості щодо обставин їх вчинення.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу апелянтів на те, що оскарженою ухвалою слідчого судді від 12.02.2025 року не було накладено арешт на транспортний засіб марки «Opel» моделі «Zafira» з д.н.з. НОМЕР_2 , як про це зазначають адвокати ОСОБА_8 та ОСОБА_6 .

Згідно реєстру судових рішень, ухвалою слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 29.01.2025 року, було накладено арешт із забороною відчуження, користування, розпорядження на автомобіль марки «Opel Zafira» із державним номерним знаком НОМЕР_2 , про що достеменно відомо адвокату ОСОБА_8 , оскільки вона, в подальшому, зверталась до слідчого судді із клопотанням про скасування арешту майна, в задоволенні якого було відмовлено ухвалою суду від 06.02.2025 року.

Також є необґрунтованими доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_8 про недотримання слідчим суддею строків розгляду клопотання, визначених КПК України з посиланням на те, що вилучення майна відбулось 27.01.2025 року, а ухвала слідчого судді постановлена лише 12.02.2025 року.

Згідно матеріалів судової справи, ухвалою слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 31.01.2025 року клопотання слідчого СВ Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 про арешт майна було повернуто прокурору із встановленням строку для усунення недоліків 72 години.

Після усунення недоліків, повторно, клопотання було подане слідчим 10.02.2025 року (а.с. 25) та 12.02.2025 року розглянуто слідчим суддею, отже порушення строків розгляду клопотання, апеляційним судом не встановлено.

У зв`язку з викладеним, апеляційний суд приходить до переконання про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, з метою збереження речових доказів, які можуть мати суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Як вбачається з підстав та мети застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, вилучене майно може бути речовими доказами в рамках кримінального провадження та містити у собі відомості щодо обставин вчинення кримінального правопорушення.

Отже, оскільки вилучене майно визнано речовими доказами в рамках кримінального провадження, апеляційний суд вважає, що існує ризик його можливої зміни або знищення, в цілях подальшого ймовірного уникнення передбаченої законом відповідальності за ймовірно вчинені дії у випадку підтвердження їх факту у встановленому законом порядку.

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. TheUnitedKingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Апеляційним судом встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності зацікавленої особи пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів, а отже, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності. При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності особи, адже досягнення мети збереження речового доказу неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.

При цьому, апеляційний суд акцентує увагу, що у випадку, якщо в рамках даного кримінального провадження буде спростовано відповідність зазначеного майна категорії речових доказів, зацікавлена особа в порядку ст. 174 КПК України має процесуальне право на звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.

Окрім того, апеляційний суд враховує потреби досудового розслідування, а саме необхідність ґрунтовного аналізу інформації, що містяться на вилучених під час обшуку мобільних телефонах, у сукупності з іншими доказами, які містяться у матеріалах кримінального провадження, що потребує додаткового часу.

Отже, під час апеляційного розгляду встановлено, що на даній стадії досудового розслідування, є об`єктивні підстави вважати, що вилучені предмети та речі, на які слідчим суддею накладено арешт, підлягають дослідженню, оскільки вони можуть бути використані як доказ у кримінальному провадженні, тому колегія суддів вважає, що довід апеляційної скарги про те, що вилучене майно, не відповідає критеріям, передбаченим ч. 1 ст. 98 КПК України, не відповідає дійсності, до того ж, є передчасним.

Приписами ч. 3 ст. 407 КПК України передбачено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: залишити ухвалу без змін; скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Отже, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги представників власників майна не підлягають задоволенню з мотивів, наведених в мотивувальній частині ухвали, а судове рішення підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 32, 303, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив

Апеляційні скарги представників власників майна - адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 12.02.2025 року про арешт майна у кримінальному провадженні №000077 від 28.01.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4