ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2025 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду в складі:

Головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4

учасників судового провадження: прокурора ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Глибоцького районного суду Чернівецької області від 14 квітня 2025 р., постановлену в кримінальному провадженні №0001003 щодо ОСОБА_7

У С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ №3 (с.-ще Глибока) СВ ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_8 та застосовано відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , громадянину України, раніше не судимому, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 332 ч. 3 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор» до 12 червня 2025 року.

Одночасно для забезпечення виконання ОСОБА_7 обов`язків, передбачених КПК України, визначено альтернативний запобіжний захід у виді застави в розмірі 800000 грн.

У разі внесення застави, покладено на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язки, передбачені п. 1, 2, 3, 4, 8 ч.5 ст.194 КПК України.

На вказану ухвалу захисник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив змінити оскаржуване рішення та визначити максимальний розмір застави в межах, передбачених ст. 183 КПК України.

Вказував, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, не підтверджені, оскільки ОСОБА_7 не має наміру переховуватись від органів досудового розслідування та суду, ЄУНСС 715/793/25 НП 11сс/822/114/25 головуючий у 1 інстанції ОСОБА_9

готовий з`являтись на першу вимогу та виконувати обов`язки, визначені ухвалою суду. Він добровільно з`явився в суд для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Також ОСОБА_7 має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, на його утриманні перебуває неповнолітній син, а також його дружина, з якою він перебуває в цивільному шлюбі та яка хворіє з 2016 року.

Вважає не підтвердженим ризик щодо можливості сховати, знищити або спотворити речі або документи, оскільки за місцем проживання ОСОБА_7 був проведений обшук та була надана можливість органу досудового розслідування вилучити речі та документи.

Також вважає, що ризик впливати на свідків нічим не підтверджений та є шаблонним і надуманим, оскільки ОСОБА_7 готовий сприяти органу досудового розслідування. Зважаючи на відсутність ризиків, підозрюваному ОСОБА_7 цілком можливо було б застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Зазначав, що не визначення розміру застави в межах п. 2 ч.5 ст. 183 КПК України, є великим та непомірним для ОСОБА_7 та його родини.

Заслухавши доповідь судді, захисника, який просив задовольнити подану апеляційну скаргу, посилаючись на обставини, що наведені в ній, прокурора, який просив відмовити в задоволенні заявлених вимог, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апелянта, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити.

Згідно ухвали слідчого судді, вбачається, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 за попередньою змовою з іншими не встановленими особами, організував незаконне переправлення через державний кордон України поза межами пункту пропуску громадян України призовного віку ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 за грошову винагороду в сумі 20000 та 4000 доларів США, яких було затримано в межах населеного пункту селища Глибока Чернівецького району Чернівецької області прикордонним нарядом НОМЕР_1 прикордонного загону.

10.04.2025 р. ОСОБА_7 пред`явлено підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 332 ч.3 КК України, а саме: незаконне переправлення осіб через державний кордон України, сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів, вчинене щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів. Санкція вказаного злочину передбачає безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк до 9-ти років з конфіскацією майна.

З апеляційної скарги вбачається, що захисником не оскаржується обґрунтованість пред`явленої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, а тому колегія суддів, керуючись вимогами ст. 404 КПК України, не наводить доводів на підтвердження тих обставин, які ніким не оспорено.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

З даних про особу ОСОБА_7 вбачається, що він підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, офіційно не працевлаштований, перебуває в цивільному шлюбі, має на утриманні одну неповнолітню дитину, інкримінований йому злочин вчинив в період воєнного стану в України.

Відповідно до практики Європейського суду та положення ст. 178 ч.1 КПК України, при розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою, суд бере до уваги характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину, обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин, покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження, характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

При цьому, колегія суддів враховує, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню або судовому розгляду.

Відсутність фактів неналежної процесуальної поведінки до даного часу не може вказувати на відсутність її в майбутньому та повинно бути оцінено в сукупності з іншими обставинами кримінального провадження.

Враховуючи наведені обставини, а також те, що ОСОБА_7 підозрюється у тому, що своїми діями допомагав особам чоловічої статі призовного віку незаконно перетнути державний кордон України в період, коли на території України оголошено воєнний стан у зв`язку з повномасштабною агресією Росії, вчиненого в групі осіб, а також те, що останній, ймовірно, обізнаний про шляхи незаконного перетину державного кордону України, колегія суддів вважає, що існує ризик того, що, перебуваючи на волі, підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та інших фігурантів, які на даний час не встановлені, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження.

Колегія суддів приходить до висновку, що застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту або застави у меншому розмірі, не зможе запобігти ризикам кримінального провадження та може негативно відобразитися на здійсненні досудового розслідування та судового розгляду, в тому числі щодо належного виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків.

Що стосується доводів захисника про непомірний розмір застави, то на переконання колегії суддів, з урахуванням доведених у судовому засіданні ризиків, саме запобіжний захід у виді застави у визначеному слідчим суддею розмірі у даному конкретному випадку, є достатнім для запобігання вказаним вище ризикам та виконанню покладених на ОСОБА_7 обов`язків.

При цьому таке рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Такий розмір застави є справедливим, здатним забезпечити стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів і не порушує права підозрюваного, а тому підстав вважати його завідомо непомірним для ОСОБА_7 та таким, що суперечить положенням ст. 182 КПК України, колегія суддів не вбачає.

Колегія суддів вважає, що вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя врахував всі обставини кримінального провадження та вимоги КПК України, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, застосувавши щодо ОСОБА_7 саме такий запобіжний захід.

Підстав для скасування ухвали слідчого судді та обрання підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу немає.

А тому в задоволенні апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А :

В задоволенні апеляційної скарги адвоката ОСОБА_6 відмовити, а ухвалу слідчого судді Глибоцького районного суду Чернівецької області від 14 квітня 2025 року, якою підозрюваному ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_2

Копія. Згідно з оригіналом: суддя