ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 629/2299/22 Номер провадження 11-сс/814/279/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого суддіОСОБА_2
суддів: за участю: секретаря судового засідання потерпілогоОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції провадження за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 20 листопада 2024 року,

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою клопотання потерпілого ОСОБА_6 про часткове скасування постанови дізнавача СД Лозівського РВП ГУНП у Харківській області від 18 жовтня 2024 року в частині відмови в задоволенні клопотання потерпілого про призначення додаткової судово-медичної експертизи з призначенням експертизи повернуто потерпілому.

Постановлене рішення слідчий суддя мотивував тим, що: відповідно до ст.244, ч.2 ст.307 КПК України підстави для призначення експертизи, яку просить призначити ОСОБА_6 , саме слідчим суддею за результатами розгляду справи відсутні, оскільки така дія слідчим суддею саме за результатами розгляду скарги не може бути вчинена, її слідчий суддя не може не тільки задовольнити, а й розглянути з огляду на те, що вона виходить за межі його процесуальних можливостей саме в частині призначення експертизи; потерпілий у кримінальному провадженні не є представником сторони обвинувачення, а наділений власним процесуальним статусом, разом з цим, має право на заявлення клопотання про призначення експертизи, тобто норми ст.ст.243 та 244 КПК України щодо призначення експертизи можуть бути застосовані щодо клопотання ОСОБА_6 , але ним не були виконані вимоги п.3 ч.2 ст.244 КПК України в частині належного обгрунтування підстав для призначення експертизи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 20 листопада 2024 року та постановити нову ухвалу, якою призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Свої вимоги мотивує тим, що слідчий суддя передчасно відмовив у відкритті провадження за скаргою та не врахував те, що він: подавав не клопотання, а скаргу, основою метою якої було скасувати постанову дізнавача СД Лозівського РВП ГУНП у Харківській області від 18 жовтня 2024 року; мав право на звернення до слідчого судді зі скаргою на дії дізнавача внаслідок розгляду його клопотання, які визначені в ч.1 ст.303 КПК України; в клопотанні посилався на визначений у положеннях п.7 ч.1 ст.303 КПК України порядок оскарження як особа, якій дізнавачем було відмовлено в задоволенні клопотання щодо проведення слідчих дій.

Прокурор був належним чином повідомлений про місце, дату, час апеляційного розгляду та заявив клопотання про здійснення розгляду апеляційної скарги за його відсутності.

Відповідно до ч.4 ст.405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ заслухала суддю-доповідача, думку ОСОБА_6 на підтримку апеляційної скарги, перевірила матеріали провадження, обговорила доводи апелянта та дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Статтею ст.404 КПК України регламентовано, що суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.370 КПК України регламентовано, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як убачається з матеріалів провадження, слідчий суддя, ретельно проаналізувавши зміст скарги ОСОБА_6 , дійшов обґрунтованого висновку про те, що за загальним правилом відповідно до вимог ч.2 ст.307 КПК України підстави для призначення експертизи, яку просить призначити ОСОБА_6 , саме слідчим суддею за результатами розгляду справи відсутні, оскільки така дія слідчим суддею саме за результатами розгляду скарги не може бути вчинена. Це узгоджується зі ст.244 КПК України, за змістом якої призначення експертизи слідчим суддею можливе виключно за клопотанням сторони захисту, до якої потерпілий не належить. ОСОБА_6 порушив питання про вчинення дії, яку слідчий суддя не може не тільки задовольнити, а й розглянути, оскільки вона виходить за межі його процесуальних повноважень у частині призначення експертизи, яку просить призначити ОСОБА_6 (додаткової судово-медичної експертизи).

Зазначені ж ОСОБА_6 у скарзі вимоги в цілому, з огляду на характер поданої ОСОБА_6 у статусі потерпілого заяви до дізнавача, не відносяться до предметної компетенції слідчого судді під час розгляду саме скарги в порядку ст.306 КПК України.

Також слідчий суддя врахував те, що за загальним правилом (крім випадків, передбачених КПК України) потерпілий у кримінальному провадженні не є представником сторони обвинувачення, а має окремий власний процесуальний статус. У п.п.25, 26 ч.1 ст.3, ч.4 ст.26 та ст.93 КПК України виокремлено потерпілого від сторін провадження з наданням йому інших, відмінних від дізнавача, слідчого, прокурора, прав.

Водночас слідчий суддя, застосувавши положення ч.6 ст.9, ч.2 та ч.6 ст.22 КПК України, та, з огляду на дійсний зміст поданого ОСОБА_6 процесуального документа, вважав за необхідне проаналізувати цей процесуальний документ у контексті клопотання про призначення експертизи.

Відповідно до ч.4 ст.244 КПК України у разі встановлення слідчим суддею, що клопотання подано без додержання вимог частини другої цієї статті, слідчий суддя повертає таке клопотання особі, яка його подала, про що постановляє ухвалу.

Згідно з ч.1 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Що стосується можливості призначити вказане вище клопотання до розгляду, то слідчий суддя не встановив належних підстав для цього, оскільки ОСОБА_6 не були виконані вимоги п.3 ч.2 ст.244 КПК України в частині наявності відповідного обгрунтування підстав саме для призначення ініційованої експертизи. При цьому, слід зауважити, що додаткова експертиза призначається, якщо висновок експерта буде визнано неповним або неясним. У кримінальному провадженні наявні три висновки експертиз: №12-14/38-ЛЗ/22 від 15 березня 2022 року, додаткові №12-14/195-ЛЗ/22 від 06 грудня 2022 року та №12-14/21-ЛЗ/24 від 24 січня 2024 року. Підстави ж для призначення ініційованої ОСОБА_6 додаткової експертизи ним не розкрито. А необхідність наведення такої аргументації прямо входить у обов`язок особи, яка звертається до слідчого судді з відповідним клопотанням.

Окрім того, заяву, адресовану дізнавачу від 18 жовтня 2024 року, ОСОБА_6 слідчому судді не надав, що на час вирішення питання щодо прийнятності поданого ОСОБА_7 процесуального документа до розгляду, позбавляло слідчого суддю встановити наявність чи відсутність обгрунтованості підстав для прийняття його до розгляду.

Урахувавши наведені вище обставини в їх сукупності, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про необхідність повернення клопотання ОСОБА_6 , правильно проаналізувавши саме дійсний зміст і суть процесуального документа, з яким звернувся ОСОБА_6 до слідчого судді, порушених у ньому питань і наведений апелянтом процесуальний результат, про досягнення якого він заявляв вимогу слідчому судді.

Тому доводи апеляційної скарги, з яких ставиться питання про скасування оскаржуваної ухвали, не знайшли свого підтвердження, а, отже, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 20 листопада 2024 року без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4