Ухвала

26 лютого 2025 року

м. Київ

справа № 191/4683/18

провадження № 51-702 ск 25

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 січня 2024 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 29 квітня 2024 року,

встановив:

Як убачається зі змісту касаційної скарги, вироком Синельниківського міськрайонного суду від 31 січня 2024 року ОСОБА_4 визнано винним та засуджено:

- за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК - до покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки;

- за ч.2 ст.185 КК (епізод 05.11.2018 року) - у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки;

- за ч. 2 ст. 186 КК - у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 7 (сім) місяців;

- за ч. 2 ст. 185 КК - у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців;

- за ч. 4 ст. 185 КК - у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 7 (сім) місяців.

Звільнено ОСОБА_4 від призначеного покарання за ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК на підставі ч. 5 ст. 74 КК, у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 49 КК.

Звільнено ОСОБА_4 від призначеного покарання за ч.2 ст.185 КК (епізод 05.11.2018 року) на підставі ч.5 ст.74 КК, у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 7 (сім) місяців.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 29 квітня 2024 року вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 січня 2024 року щодо ОСОБА_4 за ч.3 ст.15, ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч.4 ст. 185, ч.2 ст.186 КК - змінено, скасовано в частині засудження ОСОБА_4 за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.3 ст.15, ч.1 ст.185 КК, та закрито в цій частині кримінальне провадження на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК у зв`язку із закінченням строків давності, визначених ст.49 КК.

Постановлено вважати засудженим ОСОБА_4 :

- за ч. 2 ст. 186 КК - до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 7 (сім) місяців,

- за ч. 2 ст. 185 КК - до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців,

- за ч. 4 ст. 185 КК - до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 7 (сім) місяців.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 7 (сім) місяців.

Виключено із резолютивної частини вироку рішення про призначення останньому покарання окремо за ч. 2 ст. 185 КК (епізод 05.11.2018 року), а також звільнення від відбування покарання на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК, як зайве.

В іншій частині вирок залишено без змін.

У касаційній скарзі засуджений ставить питання про перевірку зазначеного судового рішення у касаційному порядку.

Перевіривши касаційну скаргу, колегія суддів вважає, що вона підлягає поверненню з огляду на таке.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 426 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 113 КПК процесуальні дії під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу. Вимога про необхідність виконання процесуальних дій у встановлений КПК строк також міститься у ст. 116 вказаного Кодексу.

Правило дотримання тримісячного строку для подання касаційної скарги має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу. Це правило надає сторонам кримінального провадження достатній строк для роздумів, у межах якого вони зобов'язані (мають право) вчинити процесуальну дію, чітко визначити свої аргументи та окреслити власну правову позицію.

При цьому, визначений процесуальним законом тримісячний строк для подання касаційної скарги є досить тривалим і достатнім для реалізації права на касаційне оскарження судових рішень.

Водночас, особа, яка бажає подати касаційну скаргу, має діяти сумлінно для того, щоб ефективно реалізувати своє право, оскільки хоча ст. 117 КПК України і містить норму щодо поновлення пропущеного строку, це є можливим лише в разі наявності поважних причин пропуску такого строку, тому при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку, у тому числі й строку на касаційне оскарження, до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; час, який минув з дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) в межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) в межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску) та інші доречні обставини.

Так, ухвала Дніпровського апеляційного суду постановлена 29 квітня 2024 року, відтак, строк на касаційне оскарження вказаної ухвали закінчився 29 липня 2024 року.

При цьому, ухвала Дніпровського апеляційного суду постановлена 29 квітня 2024 року, обвинувачений ОСОБА_4 був присутній у судовому засіданні апеляційного суду під час постановлення оскаржуваної ухвали, а тому колегія суддів Верховного Суду доходить висновку про його обізнаність із результатами апеляційного розгляду та порядком оскарження ухвали суду, в якій чітко зазначено про те, що ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 3-х місяців з дати її проголошення.

Натомість, касаційна скарга засудженого ОСОБА_4 направлена з поштового відділення АТ «Укрпошта» до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області для її направлення до Касаційного кримінального суду 07 січня 2025 року, про що свідчить штамп на конверті, тобто подана майже через 6 місяців після спливу тримісячного строку з дня постановлення ухвали судом апеляційної інстанції.

При цьому, як убачається із конверта, в якому до Синельниківського міського суду Дніпропетровської області надійшла касаційна скарга, така направлена від імені ОСОБА_4 з поштового відділення Укрпошти 07 січня 2025 року, тобто останній не перебуває під вартою.

Водночас, право на касаційне оскарження засудженим реалізоване фактично майже через 6 місяців після закінчення тримісячного строку на відповідне касаційне оскарження, при цьому жодних обґрунтованих підстав такого зволікання, яке б виправдовувало такі обставини, у касаційній скарзі не наведено та клопотання про поновлення строку до касаційної скарги не додано.

Суд звертає увагу, що у рішенні від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України», Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан потрібного їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

За таких обставин засуджений звернувся із касаційною скаргою поза межами строку касаційного оскарження судових рішень.

Згідно з вимогами п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України касаційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення строку, або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення.

З урахуванням зазначеного касаційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.

Враховуючи викладене та керуючись ч. 3 ст. 429 КПК, Суд

постановив:

Касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 на вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 січня 2024 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 29 квітня 2024 року з усіма доданими до неї матеріалами повернути особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3