Суддя Бугера О. В..
Справа № 644/1310/25
Провадження № 1-в/644/204/25
УХВАЛА

Іменем України

01 квітня 2025 року Орджонікідзевський районний суд міста Харкова в складі:

Головуючого судді Бугери О.В.,

За участі секретаря судового засідання Радченко І.Ю.,

за участю прокурора Магуріної В.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою засудженого

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування до нього положень Закону України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 №3886-ІХ,

УСТАНОВИВ:

13.02.2025 року до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова надійшла відповідна заява від засудженого про приведення у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 №3886-ІХ, просив зменшити покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Полтава (області) від 13.12.2023 року за ст. 185 ч.2 КК України. Кримінальне правопорушення вчинено від 16.03.2017 року, завдано збитки на суму 1230 гривень, що складає менше двох прожиткових мінімумів для працездатних осіб на момент вчинення кримінального правопорушення. У разі прийняття позитивного рішення просив визначити остаточний строк покарання за вироком районного суду м. Полтави від 13.12.2023 року.

В судове засідання засуджений, представник ХВК №43 не з`явились, суду було надано матеріали особової справи, заяв про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції не подавалось.

Суд, з урахуванням думки прокурора, що не заперечувала проти задоволення заяви, дослідивши зміст заяви, особову справу засудженого, встановив наступне.

Під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України (п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України).

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів особової справи та змісту заяви засудженого ОСОБА_2 відбуває покарання за вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 13.12.2023 року, відповідно до якого він визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст. 185 КК України за епізодом від 16.03.2017 року, яким завдано майнову шкоду на суму 1230 грн. А також, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного даним вироком, більш суворим, призначеним вироком Московського районного суду м. Харкова від 15.07.2021 року, з урахуванням ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 30.11.2023 року, остаточно призначено ОСОБА_2 покарання у вигляді 6 років позбавлення волі.

Вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 22.01.2021 року ОСОБА_2 визнаний винуватим за вчинення кримінального правопорушення 08.06.2017 року, за ч.2 ст. 185 КК України та призначено покарання у вигляді арешту строком на 6 (шість) місяців.

Вироком Московського районного суду м. Харкова від 15.07.2021 року ОСОБА_2 визнаний винуватим за вчинення кримінального правопорушення 08.05.2021 року, за ч.2 ст. 186 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років. На підставі ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання за даним вироком частково приєднано невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік, призначеного вироком Київського районного суду м. Харкова від 04.02.2021 року та призначити остаточно покарання у вигляді позбавлення волі строком на 6 (шість) років.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 30.11.2023 року постановлено вважати ОСОБА_2 засудженим за вироком Московського районного суду м. Харкова від 15.07.2021 року за ч.2 ст. 186, ч.1 ст. 71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 6 років. У відповідності до ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного за вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 22.01.2021 року за ч.2 ст. 185 КК України у вигляді 6 місяців арешту, більш суворим покаранням, що призначено за вироком Московського районного суду м. Харкова від 15.07.2021 року у вигляді на 6 років позбавлення волі, остаточно ОСОБА_2 до відбуття призначити покарання у вигляді позбавлення волі на строк 6 (шість) років позбавлення волі. Строк відбуття покарання ОСОБА_2 обраховувати з 08.05.2021 року.

На момент розгляд поданої заяви засудженим він відбуває покарання за вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 13.12.2023 року.

На підставі Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 №3886-ІХ змінено максимальний розмір дрібного викрадення з 0,2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Таким чином, з набранням чинності вказаним Законом змінено диференціюючий критерій розмежування адміністративного проступку та кримінального правопорушення: викрадення майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати на суму до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на даний час утворює склад адміністративного, а не кримінального правопорушення. Вказаним Законом фактично частково декриміналізовано (в залежності від обсягу вартості майна, яким заволоділа особа) відповідальність за ст. ст. 185, 190, 191 КК України.

Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 22.08.2024 у справі №567/507/23 (провадження №51-7110 км 23), ч.2 ст.51 КУпАП (у редакції Закону України №3886-ІХ) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч.1 ст.51 цього кодексу настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 НМДГ. Отже, кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст.51 КУпАП, а саме 2 НМДГ. Податкова соціальна пільга у 2020 році складала 1051 гривень, тобто 2 НМДГ складає 2102 гривень, в 2023 році становить 1342, тобто 2 НМДГ складає 2684 гривень.

Положеннями ч.1 ст.3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства про адміністративні правопорушення (ч.6 ст.3 КК України).

Відповідно до ч.1 ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності.

Суд зазначає, що розмір шкоди визначеної за вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 13.12.2023 року, відповідно до якого він визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст. 185 КК України за епізодом від 16.03.2017 року, яким завдано майнову шкоду на суму 1230 грн., не перевищує розмір, установлений ст.51 КУпАП, а тому є підстави для звільнення від покарання за даним вироком за епізодом від 16.03.2017 року.

Але при цьому, враховуючи, що покарання ОСОБА_2 за вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 13.12.2023 року було призначено за сукупністю кримінальних правопорушень відповідно до вимог ч.4 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного даним вироком, більш суворим, призначеним вироком Московського районного суду м. Харкова від 15.07.2021 року у вигляді 6 років позбавлення волі, з урахуванням ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 30.11.2023 року, якою призначено остаточне покарання за наявності двох вироків, та на момент засудження ОСОБА_2 він відбував покарання за вказаним вироком Московського районного суду м. Харкова, з урахуванням ухвали Орджонідзевського районного суду м. Харкова, звільнення від покарання за вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 13.12.2023 року, відповідно до якого він визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст. 185 КК України за епізодом від 16.03.2017 року, не вплине на зміну строку покарання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 74 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву засудженого ОСОБА_2 , - задовольнити.

Відповідно до вимог ст. 74 КК України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, звільнити від призначеного покарання за вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 13.12.2023 року, відповідно до якого він визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст. 185 КК України за епізодом від 16.03.2017 року, у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 7 днів з часу її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Орджонікідзевський районний суд міста Харкова.

Головуючий: суддя О.В. Бугера