В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 542/307/25

провадження № 1-кп/542/61/25

06 березня 2025 року селище Нові Санжари

Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Нові Санжари, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.01.2025 за № 0000021 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Канави Кобеляцького району Полтавської області, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, освіта середня, не працюючого, одруженого, раніше не судимого

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 345, ч. 1 ст. 347 КК України,

В С Т А Н О В И В :

22.01.2025 інспектор сектору реагування патрульної поліції Відділення поліції № 3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області капітан поліції ОСОБА_6 та поліцейський сектору групи патрульної поліції Відділення поліції № 3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області капрал поліції ОСОБА_7 заступили до несення служби у складі наряду СРПП. 22.01.2025 о 20 год 41 хв до відділення поліції № 3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області надійшло повідомлення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за фактом самоправства (ЄО / єдиний облік № 306). Далі о 20 год 42 хв наряд СРПП на планшетному пристрої прийняв службове завдання та направився на службовому автомобілі ГАС реєстраційний номер 171719 на місце, вказане у зверненні.

Прибувши за адресою: Полтавська область, Полтавський район, с. Забрідки, вулиця Молодіжна, 18, опрацьовуючи вказане повідомлення, виконуючи свої службові обов`язки в складі наряду сектору реагування патрульної поліції інспектор СРПП ОСОБА_6 спільно з поліцейським СРПП ОСОБА_7 спілкувалися з присутнім на місці події заявником - ОСОБА_4 . У ході перевірки відомостей про особу за даними інформаційного порталу національної поліції на планшетному пристрої, ОСОБА_6 встановив, що згідно зі зверненням ІНФОРМАЦІЯ_2 від 09.05.2024 та звернення ІНФОРМАЦІЯ_3 від 27.11.2024 ОСОБА_4 порушив правила військового обліку та повинен бути доставлений до найближчого ТЦК для складання відповідного адміністративного протоколу. У подальшому, працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_4 прослідувати на службовому авто до ІНФОРМАЦІЯ_4 , розташованого за адресою: АДРЕСА_3 . ОСОБА_4 категорично відмовився та в цей момент у нього виник прямий умисел на здійснення погроз працівникам правоохоронного органу, а саме: капітану поліції ОСОБА_6 та капралу поліції ОСОБА_7 .

Усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно - небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, достовірно розуміючи, що капітан поліції ОСОБА_6 та капрал поліції ОСОБА_7 є працівниками відділення поліції № 3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області та перебувають при виконанні своїх службових обов`язків, ОСОБА_4 , перебуваючи біля входу до свого домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , дістав з внутрішньої правої кишені куртки телескопічний кийок. Тримаючи вказаний предмет у лівій руці, ОСОБА_4 , звертаючись до присутніх працівників поліції, усно висловив їм погрозу фізичним насильством та пошкодження майна, а також, з метою залякування працівників поліції, декілька разів замахнувся телескопічним кийком у їх бік.

Таким чином, ОСОБА_4 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 345 КК України, тобто погрозі насильством, пошкодженням майна щодо працівників правоохоронного органу, у зв`язку з виконанням ними службових обов`язків.

В той же час, 22.01.2025 близько о 21:00 год наряд СРПП у складі інспектора СРПП ОСОБА_6 та поліцейського ОСОБА_7 , на службовому автомобілі ГАС реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ГУНП в Полтавській області, який попередньо був закріплений за вищевказаним нарядом та перебував у їх володінні та користуванні, знаходячись біля домоволодіння ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 , опрацьовували повідомлення за фактом самоправства (ЄО № 306). У ОСОБА_4 , який знаходився на території вищевказаного домогосподарства, на ґрунті попереднього конфлікту з працівниками поліції, виник прямий умисел, направлений на пошкодження службового автомобіля марки «ГАС», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Реалізуючи свій прямий злочинний умисел, усвідомлюючи, що своїми діями здійснює пошкодження майна, яке належить правоохоронним органам, маючи за мотив помсту, ОСОБА_4 підійшов до задньої частини службового автомобіля марки «ГАС», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та навмисно наніс два удари телескопічним кийком, який тримав у руці, по задньому склу ляди багажного відділення вказаного автомобіля, в результаті чого розбив його.

Своїми неправомірними діями, ОСОБА_4 , згідно з висновком транспортно-товарознавчої експертизи від 29.01.2025 завдав матеріальної шкоди Головному управлінню Національної поліції в Полтавській області на суму 9742 грн 90 коп.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 347 КК України, тобто пошкодженні майна, що належить працівникові правоохоронного органу, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Таким чином, своїми сукупними умисними діями, ОСОБА_4 , обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 345, ч. 1 ст. 347 КК України, а саме: у погрозі насильством, пошкодженням майна щодо працівників правоохоронного органу, у зв`язку з виконанням ними службових обов`язків, у пошкодженні майна, що належить працівникові правоохоронного органу, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав повністю, підтвердивши обставини, а саме: час, місце та спосіб вчинення ним кримінальних правопорушень. Докази його вини, здобуті досудовим розслідуванням, визнав повністю і не оспорював. Суду надав покази про те, що дійсно, у зазначений в обвинувальному акті день та час він усно висловив погрозу фізичним насильством та пошкодження майна працівникам поліції, а також, з метою залякування, замахувався телескопічним кийком у їх бік. Після цього, наніс два удари телескопічним кийком, який тримав у руці, по задньому склу ляди багажного відділення службового автомобіля, в результаті чого розбив його. З розміром спричиненої шкоди погодився. Зазначив, що буде відшкодовувати її у подальшому.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння ним змісту обставин вчинених правопорушень, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, його показання відповідають суті обвинувачення, суд, враховуючи згоду обвинуваченого, думку захисника та прокурора, які вважають підтвердженими наявними в матеріалах кримінального провадження доказами фактичні обставини скоєного: дату, час, місце, спосіб, форму вини і спрямованість умислу, мотиви кримінальних правопорушень, його наслідки, обставини, які впливають на ступінь і характер відповідальності обвинуваченого, визнає їх доказаними у судовому засіданні і вважає можливим не досліджувати у повному обсязі докази стосовно цих фактичних обставин кримінального провадження відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого, щодо речових доказів та процесуальних витрат, визнавши недоцільним дослідження інших доказів у справі.

Перед встановленням такого порядку дослідження доказів судом було з`ясовано, що учасники кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, а процесуальні наслідки встановлення такого порядку дослідження доказів у частині обмеження права апеляційного оскарження вказаних обставин їм роз`яснені та зрозумілі. У суду не виникло сумнівів у добровільності позицій учасників кримінального провадження.

На підставі наведеного суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень доведена повністю.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 345 КК України, як погроза насильством, пошкодженням майна щодо працівників правоохоронного органу, у зв`язку з виконанням ними службових обов`язків та за ч. 1 ст. 347 КК України, як пошкодження майна, що належить працівникові правоохоронного органу, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Згідно з положеннями ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 345 КК України є нетяжким злочином, а кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 347 КК України є проступком.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує, що згідно зі статтями 50, 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, що є необхідним і достатнім для її виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації, це покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують і обтяжують.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Суд враховує фактичні обставини справи і тяжкість заподіяних кримінальними правопорушеннями наслідків, дані про особу обвинуваченого, який одружений, під наглядом у лікаря нарколога не перебуває, раніше перебував під наглядом у лікаря-психіатра, однак відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 82 від 13.02.2025 ОСОБА_4 на даний час не страждає будь-яким хронічним психічним захворюванням, не перебуває в стані тимчасового недоумства рівня легкої розумової відсталості з порушенням поведінки і за своїм психічним станом може усвідомлювати свої дії та керувати ними, в період часу, що відноситься до інкримінованого йому протиправного діяння ОСОБА_4 будь-яким хронічним психічним захворюванням не страждав і не перебував в стані тимчасового розладу психічної діяльності, а виявляв ознаки вродженого недоумства рівня легкої розумової відсталості з порушенням поведінки і за своїм психічним станом міг повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними, задовільно характеризується за місцем проживання, раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, що вказує на те, що він не є особою, небезпечною для суспільства, наявність обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , який щиро покаявся, зробив для себе відповідні висновки, добросовісно виконував процесуальні обов`язки як на досудовому слідстві так і під час судового розгляду кримінального провадження, відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Суд також враховує висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 20 березня 2018 року у справі №302/904/16-к, відповідно до якого загальні засади призначення покарання, визначені у ст. 65 КК України, наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо призначено покарання певного виду і розміру, враховано тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, і всі ці дані у сукупності спонукають до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства та йому необхідно призначити покарання, що передбачене санкцією:

- ч. 1 ст. 345 КК України у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки;

- ч. 1 ст. 347 КК України у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покаранням більш суворим необхідно призначити обвинуваченому ОСОБА_4 остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України суд вважає можливим звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням на 1 рік з покладенням обов`язків, визначених ст. 76 КК України.

При цьому, обставини, які б унеможливлювали призначення покарання у виді обмеження волі, що визначені у ч. 3 ст. 61 КК України відсутні.

Призначення ОСОБА_4 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України, адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь.

Питання щодо процесуальних витрат суд вирішує за правилами ст. 124 КПК України.

Встановлено, що документально підтверджені прокурором витрати на залучення експерта становлять 5571,30 грн.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Водночас відповідно до ч. 1 ст. 96-1 КК України, спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України, спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Суд звертає увагу, що положення ст. 96-1, 96-2 КК України є імперативними, а тому суд зобов`язаний застосувати спеціальну конфіскацію до речей, які є знаряддям вчинення злочину.

В ході судового розгляду встановлено, що телескопічна палиця чорного кольору з маркуванням «ESP» була використана під час вчинення кримінальних правопорушень та є знаряддям їх вчинення.

Крім того, санкція ч. 1 ст. 345 КК України передбачає покарання, зокрема, у виді позбавлення волі, а санкція ч. 1 ст. 347 КК України передбачає покарання, зокрема, понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За таких обставин телескопічна палиця підлягає спеціальній конфіскації у власність держави.

Заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна не застосовувалися.

Під час судового провадження клопотань від прокурора про застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу не надходило. Підстави для його обрання до вступу в силу вироку в законну силу відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 100, 124, 349, 368-371, 373, 374, 376, 393-395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 345, ч. 1 ст. 347 КК України.

Призначити ОСОБА_4 покарання:

- за ч. 1 ст. 345 КК України у вигляді 3 (трьох) років обмеження волі;

- за ч. 1 ст. 347 КК України у вигляді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покаранням більш суворим остаточно призначити покарання у виді 3 (трьох) років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, або навчання.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Речові докази:

- телескопічну палицю чорного кольору з маркуванням «ESP» - конфіскувати у власність держави;

- недопалок помаранчевого кольору з маркуванням «Marshall»; пластикові елементи заднього двірника авто; осип скла біля автомобіля; осип скла з салону автомобіля; пластикова частина заднього стопа ліхтаря знищити;

- два DVD-диска, змиви з телескопічної палиці залишити в матеріалах кримінального провадження;

- мобільний телефон марки «Redmi» та чоловічу зимову куртку темного кольору марки «Snow Akasaka» розміру М - повернути власнику ОСОБА_4 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави в особі Полтавського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України витрати на залучення експерта для проведення експертизи у розмірі 5571,30 грн (п`ять тисяч п`ятсот сімдесят одна грн тридцять коп).

Вирок суду може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Новосанжарський районний суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору, потерпілим, представнику потерпілого.

Учасники провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1