ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2025 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №521/13916/23 відносно:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Федорівка Великоновосілкіського району Донецької області, громадянина України, із вищою освітою, який працює ФОП « ОСОБА_4 », одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину 2017 року народження, знятого з реєстрації та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

24.01.2023, близько 12 години 00 хвилин, ОСОБА_4 , керуючи автопотягом у складі автомобіля КАМАЗ 53212, реєстраційний номер « НОМЕР_1 », із причепом СЗАП, реєстраційний номер « НОМЕР_2 », рухаючись по вул. Першотравневій зі сторони вул. Лесі Українки в напрямку вул. Довженка в смт. Молодіжне м. Херсон, у районі перехрестя вул. Першотравневої та Миру, порушуючи вимоги п.п. 2.3.6, 12.3, 13.1 Правил дорожнього руху України, проявив неуважність та безпечність до дорожньої обстановки, яка склалась, не обрав безпечної дистанції та безпечного інтервалу, своєчасно не зменшив швидкість та не зупинився, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки «ВАЗ 21011», реєстраційний номер « НОМЕР_3 », під керуванням ОСОБА_6 , із послідуючим зіткненням з автомобілем марки «ВАЗ 21099», реєстраційний номер « НОМЕР_4 », під керуванням ОСОБА_7 , які об`їжджаючи перешкоду перебували в його смузі руху, із послідуючим зіткненням з автомобілем марки «ЗАЗ 110308», реєстраційний номер « НОМЕР_5 », який рухався попереду в попутному напрямку та скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_8 , яка рухалась по проїзній частині з ліва на право за ходом руху автомобіля.

Унаслідок даної дорожньо транспортної події пішоходу ОСОБА_8 заподіяно тяжкі тілесні ушкодження за критерієм небезпеки для життя, від яких вона померла в кареті швидкої допомоги.

Вказані наслідки перебувають у прямому причинно наслідковому зв`язку з порушенням водієм автопотяга у складі автомобіля КАМАЗ 53212, реєстраційний номер « НОМЕР_1 », із причепом СЗАП, реєстраційний номер « НОМЕР_2 », ОСОБА_4 Правил дорожнього руху України, а саме:

п. 2.3 б), згідно з яким для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

п. 12.3, згідно з яким у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди;

п. 13.1, згідно з яким водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

04 лютого 2025 року між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 , у порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469 та 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою прокурор та ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Також, сторонами угоди визначене узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а саме: покарання у вигляді 5 років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням.

Розглядаючи питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно ч. 5 ст. 469 КПК України, укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів (крім кримінальних проваджень щодо корупційних кримінальних правопорушень та кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією).

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим була укладена при наявності згоди потерпілого ОСОБА_9 .

Прокурор у судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені заходи.

Обвинувачений ОСОБА_4 , повідомив, що йому цілком зрозумілі наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, а також вид покарання, яке буде застосоване до нього у разі затвердження угоди судом. При цьому, ОСОБА_4 , винуватим себе у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, визнав повністю та беззаперечно, пояснив, що визнає всі обставини, вказані в обвинувальному акті. У вчиненому розкаюється. Повідомив про добровільність своєї позиції. Просить суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити йому узгоджене покарання.

Захисник підтвердив згоду ОСОБА_4 щодо затвердження угоди про визнання винуватості.

Потерпілий ОСОБА_9 у судове засідання не з`явився, надав письмову згоду прокурору на укладення угоди про визнання винуватості з обвинуваченим.

Таким чином, суд вважає, що обставини вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, знайшли своє підтвердження під час судового засідання.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує, як кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України за ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України згідно зі ст. 12 КК України віднесено законом до тяжкого злочину.

Суд переконаний, що укладення угоди сторонами є добровільним, при цьому судом встановлено, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Покарання сторонами угоди визначено у відповідності до положень ст.ст. 50, 65-67 КК України, з урахуванням характеру та тяжкості висунутого ОСОБА_4 обвинувачення, особи обвинуваченого, який раніше не судимий, має на утриманні неповнолітню дитину, офіційно працює, а також із врахуванням беззаперечного визнання особою вини в інкримінованому йому діяння.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення і добровільне відшкодування шкоди, заподіяної злочином.

При цьому, визначаючи щире каяття обвинуваченого пом`якшуючою покарання обставиною, суд враховує, що окрім визнання ОСОБА_4 факту вчинення кримінального правопорушення, відбулося ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання ним своєї провини у вчиненому злочину, про що він, ОСОБА_4 , висловив щирий жаль з приводу цього та заявив про публічний осуд своєї поведінки в суді. Про щирість каяття, на думку суду, свідчить і факт добровільного відшкодування потерпілому шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, готовність нести покарання.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, відсутні.

Враховуючи ступінь суспільної небезпеки вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, наведених даних про особу обвинуваченого та інших обставин справи в їх сукупності, враховуючи умови угоди про визнання винуватості, а також наявність пом`якшуючих вину обставин та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_4 можливо без ізоляції від суспільства і без відбування покарання, у зв`язку із чим вважає доцільним призначити обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі з іспитовим строком. При цьому, з урахуванням умов укладеної угоди та того, що основним заробітком обвинуваченого є транспортні перевезення, суд вважає за можливе не призначати ОСОБА_4 додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, зазначене у санкцій ч. 2 ст. 286 КК України як альтернативне додаткове покарання.

Долю речових доказів необхідно вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Згідно зі ст. 124 КПК України, процесуальні витрати у кримінальному провадженні у розмірі 10 993 гривні 08 копійок за проведення експертних досліджень підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави.

Керуючись ст.ст. 373-374, 468, 469, 472-476 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 04.02.2025 між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000172 від 24.01.2023.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років без позбавлення права керування транспортним засобом.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 2 (двох) років не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Контроль за поведінкою ОСОБА_4 покласти на орган з питань пробації за місцем фактичного проживання обвинуваченого.

Ухвали слідчого судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 07.02.2023 про накладення арешту на майно, скасувати.

Речові докази, а саме:

- автопотяг у складі автомобіля КАМАЗ 53212, реєстраційний номер « НОМЕР_1 » з причепом СЗАП, реєстраційний номер « НОМЕР_2 », вважати повернутим ОСОБА_4 ;

- автомобіль марки «ВАЗ 21011», реєстраційний номер « НОМЕР_3 », - вважати повернутим ОСОБА_6 ;

- автомобіль марки «ВАЗ 21099», реєстраційний номер « НОМЕР_6 », - вважати повернутим ОСОБА_7 ;

- автомобіль марки «ЗАЗ 110308», реєстраційний номер « НОМЕР_5 », - вважати повернутим ОСОБА_10 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за проведення судових експертиз у сумі 10 993 гривні 08 копійок.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

На вирок може бути подана апеляційна скарга на протязі 30 діб з моменту проголошення вироку, через Малиновський районний суд м. Одеси до Одеського апеляційного суду:

- обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Головуючий суддя: ОСОБА_11