Єдиний унікальний номер 205/354/25
1-в/205/159/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2025 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1

секретаря судового засідання - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому виїзному засіданні в приміщенні ДУ «Дніпровська виправна колонія №89» подання начальника Державної установи «Дніпровська виправна колонія №89» щодо засудженого:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Джанкой, АР Крим, громадянина України, з неповною середньою освітою,

про звільнення від подальшого відбування покарання у зв`язку із хворобою на підставі ст. 84 КК України,

за участю прокурора - ОСОБА_4 ,

представника ДВК №89 ОСОБА_5

представника медичної частини, лікаря ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Ленінського районного суду м. Дніпропетровська перебуває подання начальника державної установи "Дніпровська виправна колонія (№89)" про звільнення від відбування покарання у зв`язку з важкою хворобою засудженого ОСОБА_3 , у якому зазначено, що згідно висновку лікарсько-консультативної комісії про медичний огляд, хвороба засудженого підпадає під перелік захворювань, які є підставою для подання матеріалів до суду щодо звільнення від подальшого відбування покарання за хворобою.

У судовому засіданні представник ДВК №89 подання підтримав, просив задовольнити.

Представник медичної частини, лікар, ОСОБА_6 підтвердив, що стан здоров`я засудженого важкий, просив задовольнити подання.

Прокурор у судовому засіданні подання підтримав, не заперечував проти його задоволення.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали подання разом з висновком лікарсько-консультативної комісії про медичний огляд засудженого, особової справи засудженого, суд приходить до наступного висновку.

Стаття 152 КВК України визначає, що підставами звільнення від відбування покарання є хвороба засудженого.

В силу ч. 2 ст. 84 КК України особа, яка після вчинення злочину або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування. При вирішенні цього питання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи.

Згідно пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про звільнення від відбуття покарання засуджених, які захворіли на тяжку хворобу» вирішуючи питання про звільнення від подальшого відбуття покарання осіб, які захворіли на тяжку хворобу, суд має виходити не тільки з висновку лікарської комісії, а й враховувати тяжкість вчиненого злочину, поведінку засудженого під час відбуття покарання, ставлення до праці, ступінь його виправлення, чи не ухилявся він від призначеного лікування, а також інші обставини.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про звільнення від відбуття покарання засуджених, які захворіли на тяжку хворобу» від 28 вересня 1973 року № 8, факт захворювання засудженого на тяжку хворобу сам по собі не тягне обов`язкового звільнення від відбуття покарання.

Звільнення від відбуття покарання через хворобу з місць позбавлення волі може бути застосоване судом до тих засуджених, які захворіли під час відбуття покарання і ця хвороба перешкоджає відбувати покарання, тобто у випадках, коли дальше утримання в місцях позбавлення волі загрожує їх життю або може призвести до серйозного погіршення здоров`я чи інших тяжких наслідків. Це стосується й тих осіб, які захворіли до засудження, але під час відбуття покарання їхня хвороба внаслідок прогресування набула характеру, зазначеного в Переліку захворювань.

ОСОБА_3 засуджений вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 08.06.2022 року за ст. 185 ч.3, 70 ч. 1 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі.

Початок строку : 06.11.2021 року Кінець строку: 06.01.2026 року

Засуджений ОСОБА_3 , місцях позбавлення волі знаходиться з 06.11.2021 року. За час перебування у державній установі «Запорізький СІЗО» з 10.11.2021 року, характеризувався негативно. Допустив два порушення режиму утримання з приводу чого 2 (два) рази був притягнутий до дисциплінарної відповідальності. Заохочення не застосовувалися.

17.04.2023 року прибув до державної установи «Дніпровська виправна колонія (№89)». Проходить лікування в спеціалізованій туберкульозній лікарні при установі. Характеризується негативно. Допустив 2 (два) порушення режиму відбування покарання з приводу чого два рази був притягнутий до дисциплінарної відповідальності. Заохочень не має. Не працевлаштований у зв`язку із хворобою, проходить курс лікування від туберкульозу в лікувальному закладі при колонії. До лікування ставиться задовільно, вимоги лікарів виконує.

Як слідує з висновку лікарсько-консультативної комісії про медичний огляд засудженого ОСОБА_3 , анамнез: «Туберкульозом легенів хворіє з 2011 року. Періодично лікувався на волі та місцях позбавлення волі, але до лікування ставився недбало, неодноразово кидав протитуберкульозну терапію самостійно. Черговий раз розпочав лікування туберкульозу у слідчому ізоляторі міста Запоріжжя в травні 2022 року. Але, враховуючи відсутність позитивної динаміки та низькою прихильністю пацієнта до лікування за рішенням ЦЛКК ЦОЗ ДКВС України він переведений на паліативне спостереження (невдача лікування). В квітні 2023 року засуджений ОСОБА_3 був направлений до ДСТЛ №89. Прибув до лікарні 17.04.2023р. з ДУ «Запорізький слідчій ізолятор». При надходженні до закладу пацієнт був обстежений клініко - рентгенологічно та лабораторно, консультований фахівцями закладу. Обстежений на ВІЛ, гепатит С та гепатит В. Результати негативні. В травні 2023 року пацієнт дав згоду на лікування туберкульозу та рішенням ЦЛКК ЦОЗ ДКВС України було призначено схему протитуберкульозної терапії, але знов позитивної динаміки не визначалось і в грудні 2023 року, з урахуванням збереження бактеріовиділення та виявленою резистентністю до Cfz Bdg, пацієнт знов був переведений на паліативне лікування. Отримував симптоматичну терапію. На початку січня 2025 року стан пацієнта почав різко погіршуватись за рахунок зростання явищ інтоксикації і легенево - серцевої недостатності. Пацієнту було призначено низку додаткових обстежень та консультації. Станом на 07.01.2025р. розцінювався вже як важкий. Враховуючи діагноз, важкість стану та несприятливий прогноз щодо перебігу захворювання, було прийнято рішення розглянути засудженого на засіданні ЛКК з метою вирішення питання щодо відповідності стану здоров`я та діагнозу до «Переліку захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання».

Діагноз ЛКК: «ШЛС ТБ (31.05.2022) легенів (дисемінований, фаза інфільтрації та розпаду, двобічна казеозна пневмонія), дестр.(+), МБТ(+), М(+), МГ(+), ріф.(+), фТМЧ(I+, iI+(CfzBdgLfxMfxDImAm)), гіст. (0), кат.4, ПЛТ (12.2023р.), ког.2 (2022). Легенево - серцева недостатність III ступеню (ДН ІІІ ст. СН ІІ, ФК4). ДВТ - 21%. Анемія».

За наслідком розгляду комісія вирішила, що загальний стан хворого тяжкий та є підстави для подання до суду матеріалів про звільнення від подальшого відбування покарання за хворобою. За станом здоров`я та його діагноз підпадає під пункт І та ІІ «Переліку хвороб, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання», відповідно до наказу МЮУ і МОЗУ від 15 серпня 2014 року №1348/5/572 «Про затвердження Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі» (із змінами, внесеними згідно з чинними наказами МЮУ і МОЗУ).

Таким чином, судом встановлено, засуджений ОСОБА_3 захворів на тяжку хворобу і ця хвороба перешкоджає йому відбувати покарання, подальше утримання в місцях позбавлення волі загрожує його життю. Засуджений за час відбування покарання характеризується посередньо. З огляду на стан здоров`я засуджений втратив суспільну небезпечність.

Відповідно до ст. 7,8 КВК України, держава поважає і охороняє права, свободи і законні інтереси засуджених, забезпечує необхідні умови для їх виправлення і ресоціалізації, соціальну і правову захищеність та їх особисту безпеку. Засуджені користуються всіма правами людини та громадянина, передбаченими Конституцією України, за винятком обмежень, визначених цим Кодексом, законами України і встановлених вироком суду. Засуджений має право на охорону здоров`я в обсязі, встановленому Основами законодавства України про охорону здоров`я, за винятком обмежень, передбачених законом.

Положеннями ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року №3477-IV визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Нормами частини 1 статті 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, покладає на державу зобов`язання охороняти право кожної людини на життя. Обов`язками держави з реалізації права на життя, яке є найбільшим і найважливішим із соціальних та правових благ особистості, є створення належних умов для реалізації цього права.

Так, в рішення ЄСПЛ у справі "Коновальчук проти України" від 13.10.2016 року, ЄСПЛ підтвердив системні порушення права засуджених осіб на медичну допомогу, відсутність адекватного лікування, так і про неналежні умови перевезення, що в подальшому було визнано судом порушенням з боку держави Україна.

Враховуючи особу засудженого, встановлені в судовому засіданні обставини, пояснення учасників, дослідивши особову справу та медичні документи на засудженого, суд вважає, що подання адміністрації колонії слід задовольнити.

На підставі викладеного, відповідно ст. 84 КК України, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Подання начальника державної установи "Дніпровська виправна колонія (№89)" щодо засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про звільнення від подальшого відбування покарання у зв`язку із хворобою на підставі ст. 84 КК України - задовольнити.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від подальшого відбування покарання на невідбутий строк 11 місяців, 28 днів, у зв`язку з тяжкою хворобою, що перешкоджає відбуванню покарання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів з дня її оголошення до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя ОСОБА_7