ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 568/149/25

Провадження № 1-кп/568/46/25

11 лютого 2025 року м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Радивилів кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000003 від 06 січня 2025 року, за обвинуваченням,

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Зимне Володимир-Волинського району Волинської області, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, неодруженого, з неповною середньою освітою, на утриманні неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб немає, не депутата, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 382 Кримінального кодексу України,

за участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 умисно не виконав постанову суду, що вступила в законну силу.

Кримінальне правопорушення вчинене за таких обставин.

Громадянина ОСОБА_3 постановою Радивилівського районного суду Рівненської області № 568/1267/24 від 11.09.2024 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 40 800 (сорок тисяч вісімсот) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 (п`ять) років. Вказана постанова набрала законної сили 23.09.2024. Крім того, громадянина ОСОБА_3 постановою Радивилівського районного суду Рівненської області № 568/1518/24 від 30.10.2024 визнано винним у вчинені адміністративних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 121, ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 7 (сім) років. Вказана постанова набрала законної сили 11.11.2024.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України, ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судовий устрій і статус суддів», ст. 298 Кодексу України про адміністративні правопорушення судові рішення, яким є постанова про накладення адміністративного стягнення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання на всій території України.

ОСОБА_3 достовірно знаючи про наявність вказаних постанов суду, які набрали законної сили, та будучи ознайомленим з ними, з метою їх невиконання в частині позбавлення права керування транспортним засобом, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення наведених вимог законодавства України 05 січня 2025 року приблизно о 19 годині 13 хвилин по вул. Берестецька поблизу будинку № 202, що знаходиться в с. Козин Дубенського району, Рівненської області, керував автомобілем марки «ВАЗ» модель «2101», державний номерний знак НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування транспортними засобами, де був зупинений поліцейськими офіцерами громади сектору взаємодії з громадами відділення поліції № 2 Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області.

Дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.1 ст.382 КК України, умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконання.

До суду з обвинувальним актом надійшла угода про визнання винуватості від 28.01.2025, укладена між прокурором, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадження начальником Радивилівського відділу Дубенської окружної прокуратури ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 за участі захисника ОСОБА_5 .

Відповідно до угоди про визнання винуватості від 28.01.2025 ОСОБА_3 під час досудового розслідування беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, за викладених в угоді обставин у повному обсязі згідно повідомленої йому підозри та обвинувального акту.

Разом з тим, сторони угоди підтверджують, що її укладення є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи будь яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Вказано, що потерпілі у кримінальному провадженні відсутні.

Сторонами угоди про визнання винуватості від 28.01.2025 узгоджено призначення покарання ОСОБА_3 за ч.1 ст. 382 КК України з урахуванням обставин, які пом`якшують покарання, якими є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Відтак, сторони угоди про визнання винуватості від 28.01.2025 узгодили покарання яке слід призначити ОСОБА_3 , за вчинення інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України 1 рік позбавлення волі. При цьому сторони погоджуються на застосування до ОСОБА_3 положень ст. ст. 75, 76 КК України та на звільнення останнього від відбування покарання з випробуванням, іспитовий строк якого визначить суд. ОСОБА_3 , надав згоду на призначення узгодженого покарання, про що зазначено в угоді.

Загальний порядок судового провадження на підставі угоди визначений ст. 474 КПК України.

Якщо угоди досягнуто під час досудового розслідування, обвинувальний акт з підписаною сторонами угодою невідкладно надсилається до суду. Прокурор має право відкласти направлення до суду обвинувального акта з підписаною сторонами угодою до отримання висновку експерта або завершення проведення інших слідчих дій, необхідних для збирання та фіксації доказів, які можуть бути втрачені зі спливом часу, або які неможливо буде провести пізніше без істотної шкоди для їх результату у разі відмови суду в затвердженні угоди.

Розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язкової участі сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження. Відсутність інших учасників судового провадження не є перешкодою для розгляду (ч. 1, 2 КПК України).

Розглянувши угоду про визнання винуватості від 28.01.2025 заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та захисника суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення яким затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.

Положеннями п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України визначено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів (крім кримінальних проваджень щодо корупційних кримінальних правопорушень та кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією).

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , а саме умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконання, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.382 КК України, згідно із ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні підтримав угоду та просив суд її затвердити.

Обвинувачений ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні підтвердив, що угода про визнання винуватості від 28.0.2025 укладена добровільно, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, та просив її затвердити.

Разом з тим, обвинувачений ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні пояснив, що повністю визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1ст. 382 КК України, та не оспорює всі істотні для даного кримінального провадження обставини та правову кваліфікацію його дій.

Обвинувачений ОСОБА_3 вказав, що повністю погоджується з укладеною угодою та розуміє наслідки укладення такої угоди, затвердження та невиконання, та дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, з встановленням мінімального іспитового строку.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 в підготовчому судовому засіданні підтримала угоду та просила суд затвердити її, призначивши покарання, узгоджене сторонами.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 474 КПК України, суд опитавши учасників судового провадження, з`ясував обставини, які дають змогу впевнитися в тому, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

На виконання положень ч. 4ст. 474 КПК України, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком усвідомлює та розуміє:

1) що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має такі права:

мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення;

мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно;

допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь;

2) наслідки укладення та затвердження угод, передбачені статтею 473 цього Кодексу;

3) характер кожного обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим;

4) вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Поряд з цим, обвинуваченому ОСОБА_3 роз`яснено, що згідно положень ч. 2 ст. 473 КПК України, наслідком укладення та затвердження угоди про визнання винуватості є обмеження права обвинуваченого ОСОБА_3 на оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 КПК України, а також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 КПК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 підтвердив, що наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості від 28.01.2025 цілком усвідомлює та розуміє їх зміст.

Наслідки невиконання угоди визначені ст. 476 КПК України, обвинуваченому ОСОБА_3 зрозумілі.

Таким чином, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст угоди про визнання винуватості від 28.01.2025, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, у чиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, цілком розуміє свої права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, а так само наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, що передбачені ст. 476 КПК України.

Суд виходить з того, що фактичні обставини та формулювання обвинувачення, викладені в обвинувальному акті від 28.01.2025 та зазначені в угоді про визнання винуватості від 28.01.2025, які підтвердженні обвинуваченим у присутності захисника, обґрунтовано свідчить про існування підстав для визнання ОСОБА_3 своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

Разом з тим, судом встановлено відсутність підстав для відмов в затвердженні угоди, що визначені ч. 7 ст. 474 КПК України. Очевидної неможливості виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань - не вбачається.

Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості від 28.01.2025 між прокурором, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадження начальником Радивилівського відділу Дубенської окружної прокуратури ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 за участі захисника ОСОБА_5 , оскільки умови такої угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України, та призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік.

Відповідно до угоди про визнання винуватості від 28.01.2025, сторони узгодили покарання яке слід призначити ОСОБА_3 , за вчинення інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України 1 рік позбавлення волі, та погодилися на застосування до ОСОБА_3 положень ст. ст. 75, 76 КК України та на звільнення останнього від відбування покарання з випробуванням, іспитовий строк якого визначить суд.

Суд вважає за можливе призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, враховуючи наявність пом`якшуючих обставин - щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, беручи до уваги що ОСОБА_3 раніше не судимий, на спеціалізованому обліку у лікарів психіатра, нарколога не перебуває, та його характеристику з місця проживання.

Відповідно до ч. 2 ст. 75 КК України суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання винуватості, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Беручи до уваги тяжкість кримінального правопорушення вчиненого ОСОБА_3 , яке відповідно до ст. 12 КК України віднесено до категорії нетяжких злочинів, особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, наявності кількох обставин, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, суд дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_3 без реального відбування покарання.

Суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на його вироком суду обов`язки.

Виходячи зі змісту п.п. 1, 2 ст. 76 КК України суд вважає за необхідне покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки протягом іспитового строку: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов по даному кримінальному провадженню не заявлений.

Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

У кримінальному провадженні процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст. ст.314, 368, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

затвердити угоду про визнання винуватості від 28 січня 2025 року по кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000003 від 06 січня 2025 року, укладену між прокурором, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні начальником Радивилівського відділу Дубенської окружної прокуратури ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 за участі захисника ОСОБА_5 .

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання з іспитовим строком 1 (один) рік.

Покласти на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк обчислювати з моменту проголошення вироку.

Речові докази по справі: відеозапис з портативного відео реєстратора, виданого під час несення служби поліцейському офіцеру громади сектору взаємодії з громадами відділення поліції № 2 Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_7 05.01.2025, під час складання адміністративних матеріалів відносно ОСОБА_3 , залишити в матеріалах кримінального провадження внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000003 від 06 січня 2025 року.

Роз`яснити ОСОБА_3 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду з урахуванням особливостей, передбачених ст.394 КПК України, та обмеження права оскарження даного вироку відповідно до ст.473 КПК України, шляхом подачі апеляційної скарги через Радивилівський районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_8