Справа № 192/3327/24
Провадження № 1-кс/192/22/25
Ухвала

Іменем України

06 січня 2025 року

Слідчий суддя Солонянського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у селищі Солоному Солонянського району Дніпропетровської області клопотання прокурора Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000074 від 18.11.2024, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с/з Байконурі Джездінського району Карагандинської області, є громадянином України, пенсіонером, має середню спеціальну освіту, не одружений, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, інших осіб не має, є людиною з інвалідністю третьої групи, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

встановив:

03 січня 2025 року прокурор звернувся до суду з вказаним клопотанням, просить продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_4 строком на 30 днів, тобто до 31.01.2025.

Клопотання обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, а саме умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто умисному тілесному ушкодження, небезпечному для життя в момент заподіяння.

Слідчим суддею Солонянського районного суду Дніпропетровської області застосовано до ОСОБА_4 19.11.2024 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 15 січня 2025 року включно. Обвинувальний акт у кримінальному провадженню відносно обвинуваченого ОСОБА_4 27.12.2024 направлено до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області для розгляду по суті. До теперішнього часу підготовче судове засідання в Дніпропетровському районному суді Дніпропетровської області не призначено через перебування судді у щорічній відпустці.

У клопотанні зазначається, що станом на сьогодні ризики, які були встановлені під час застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшились та не зникли. Про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить та обставина, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке віднесено до категорії тяжкого злочину, тому, усвідомлюючи про покарання, яке йому загрожує, може переховуватись від суду. Про наявність ризику передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить те, що ОСОБА_4 , не перебуваючи під домашнім арештом, може незаконно впливати на потерпілого та свідків, з метою схилення їх до зміни показів, оскільки він усвідомлює, що обвинувачення базується, у тому числі, на показаннях потерпілого та свідків. Незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні ОСОБА_4 може шляхом вмовляння, підкупу, морального впливу, а також, враховуючи той факт, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, яке віднесено до категорії тяжкого злочину, є підстави вважати, що він може впливати на потерпілих та свідків застосовуючи фізичне насильство, з метою схилення їх до зміни показань, чим перешкоджатиме забезпеченню швидкого, повного та неупередженого судового розгляду у кримінальному провадженні. Обвинувачений не одружений, офіційно не працевлаштований, не має постійного джерела доходу, тобто не має міцних соціальних зв?язків, що може свідчити про можливість останнього покинути місто, де він мешкає або країну.

У клопотанні прокурор посилається на те, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов?язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред?явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 у справі «Кембел та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого під ватою підтримав, щодо наявних ризиків, то вважав, що натепер наявний один ризик, а саме ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, з огляду на те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке віднесено до категорії тяжкого злочину, тому, усвідомлюючи тяжкість покарання, яке йому загрожує, може переховуватись від суду.

Обвинувачений просив застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, повідомив, що вину у вчиненні кримінального правопорушення він визнає, у вчиненому розкаються, за першою вимогою буде прибувати до суду, що стан його здоров`я погіршується, що він має матір похилого віку, яка проживає з ним по сусідству, і сина.

Захисник також вважав, що можливо застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, посилався на те, що обвинувачений є військовим пенсіонером, має постійне місце проживання, у нього є цивільна дружина, що стан здоров`я обвинуваченого погіршується, що шкода потерпілому відшкодована, як моральна, так і матеріальна, претензій у потерпілого до обвинуваченого немає.

Заслухавши учасників провадження, дослідивши надані докази, слідчий суддя дійшов таких висновків.

У судовому засіданні встановлено, що 19 листопада 2024 року ухвалою слідчого судді Солонянського районного суду Дніпропетровської області було задоволено клопотання старшого слідчого слідчого відділення Відділення поліції № 1 Дніпровського районного управління поліції № 1 ГУНП України в Дніпропетровській області ОСОБА_7 , погоджене з прокурором Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 00000074 від 18.11.2024, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_4 , строк тримання під вартою встановлено до 15 січня 2025 року включно без визначення застави.

Слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні закінченого замаху на вбивство, тобто у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.

ОСОБА_4 підозрювався у тому, що 17.11.2024 приблизно о 18 год 00 хв, перебуваючи в будинку АДРЕСА_2 , разом із ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , де сумісно розпивали алкогольні напої та під час конфлікту на ґрунті особистих неприязних відносин у ОСОБА_4 раптово виник умисел, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_8 . Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді смерті ОСОБА_8 та бажаючи їх настання, ОСОБА_4 утримуючи в правій руці ніж, який визначив для себе, як знаряддя вчинення вбивства та знаходячись в безпосередній близькості, обличчям до потерпілого, діючи умисно, наніс вказаним ножем один прямий удар в область передньої поверхні грудної клітини справа та не менше двох ударів в область шиї, внаслідок яких потерпілому ОСОБА_8 спричинено тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини справа, правобічного гемопневмотороксу, множинних колото-різаних ран шиї, однак ОСОБА_8 вчасно був госпіталізований до КНП «Міська клінічна лікарня №16» Дніпровської міської ради», де йому надано медичну допомогу, внаслідок чого ОСОБА_4 не зміг довести злочин до кінця, з причин, які не залежали від його волі.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України слідчий суддя врахував вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, яке є особливо тяжким злочином, за яке може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі від 7 до 15 років, дані про особу підозрюваного, дійшов висновку, що, маючи можливість спілкування з потерпілим, якому вчасно надано медичну допомогу, підозрюваний може впливати на нього з метою зміни дійсних обставин події. Слідчий суддя також врахував ступінь суспільної небезпеки злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 . Слідчий суддя дійшов висновку, що ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування і суду, впливати на потерпілого та що слідчим і прокурором доведено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

27 грудня 2024 року постановою прокурора Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 за результатами проведених слідчих (розшукових) дій змінено кваліфікацію вчиненого кримінального правопорушення з ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України на ч. 1 ст. 121 КК України та повідомлено ОСОБА_4 про зміну раніше повідомленої підозри.

Згідно з обвинувальним актом досудовим розслідуванням встановлено, що 17.11.2024 приблизно о 20 год 00 хв ОСОБА_4 перебував у будинку АДРЕСА_2 разом із ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , де сумісно розпивали алкогольні напої. В цей час між ОСОБА_4 та ОСОБА_8 на ґрунті особистих неприязних відносин виник конфлікт, в ході якого у ОСОБА_4 раптово виник умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_8 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_8 , ОСОБА_4 17.11.2024 близько 20:00, перебуваючи за місцем мешкання потерпілого ОСОБА_8 у будинку АДРЕСА_2 , утримуючи в правій руці кухонний ніж, який визначив для себе, як знаряддя злочину, знаходячись поруч з потерпілим ОСОБА_8 та діючи умисно, наніс вищевказаним кухонним ножем не менше трьох ударів, а саме два удари в область шиї, підборіддя та один удар в область передньої поверхні грудної клітини справа, внаслідок яких потерпілому ОСОБА_8 спричинені тілесні ушкодження у вигляді відкритої рани передньої стінки грудної клітини, колото-різаних ран шиї, підборіддя, проникаючої колото-різаної рани правої половини грудної клітини, гемопневмотораксу, що спричиненні від дії гострого предмету, які у своїй сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння.

Умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковані як кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України, - умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Слідчий суддя зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно з ч. 6 ст. 199 КПК України у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

Строк тримання під вартою ОСОБА_4 , визначений ухвалою слідчого судді Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 19 листопада 2024 року, спливає 15 січня 2025 року.

Як вбачається з доданої до клопотання прокурора копії ухвали судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 02.01.2025 у справі № 175/19672/24, обвинувальний у кримінальному провадженні № 0000074 відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, призначено до підготовчого засідання на 22 січня 2025 року, тобто вже після закінчення строку запобіжного заходу, визначеного ухвалою слідчого судді.

Вирішуючи клопотання прокурора, про продовження запобіжного заходу, суд зазначає, що зменшились ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які були при обранні забобіжного заходу, залишився ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, наявністю якого прокурор і обґрунтовує своє клопотання.

Суд погоджується з прокурором, що на теперішній продовжує існувати ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховування обвинуваченого від суду, враховуючи, що він обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років.

Однак, суд вважає, що і цей ризик зменшився, враховуючи, зміну кваліфікації вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення з ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, в якому він спочатку підозрювався, на ч. 1 ст. 121 КК України.

Суд враховує особу обвинуваченого, який є пенсіонером, вид пенсії: по інвалідності третьої групи, інвалідність Армії, за інформацією ІНФОРМАЦІЯ_3 не перебуває на військовому обліку, оскільки 13.04.2023 військово-лікарською комісією був визнаний непридатним до військової служби за станом здоров`я, стан здоров`я обвинуваченого, що він має зареєстроване місце проживання, де фактично проживає, що обвинувачений відшкодував потерпілому завдану шкоду, що обвинувачений раніше не судимий.

Зважаючи на викладені обставини, на думку слідчого судді, продовження тримання обвинуваченого під вартою було б занадто суворим та не виправдним запобіжним заходом.

З урахуванням викладеного суд доходить висновку, що наразі прокурором не доведено обставин, які свідчать про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику, на наявність якого посилається прокурор.

Суд вважає, що продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є не доцільним та до обвинуваченого можливо застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 6 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

За вказаних обставин суд вважає, що до обвинуваченого потрібно застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем його зареєстрованого та фактичного проживання строком до 31 січня 2025 року із забороною залишати житло, окрім випадків необхідної евакуації чи з метою запобігання загрози життю чи здоров`ю або у випадках необхідності отримання медичної допомоги, перебування на амбулаторному чи стаціонарному лікуванні у медичних закладах та пов`язаних із вказаним лікуванням пересувань, та покласти на обвинуваченого обов`язки згідно з ч. 5 ст. 194 КПК України.

Такий запобіжний захід відповідає завданням кримінального провадження, встановленим обставинам та меті застосування запобіжного заходу.

Слідчим суддею не встановлено обставин, які давали б підстави для застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж домашній арешт, в тому числі й особистої поруки або особистого зобов`язання.

Таким чином, клопотання прокурора суд задовольняє частково.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 194 КПК України,

постановив:

Клопотання прокурора Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_6 задовольнити частково.

Змінити застосований відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , окрім випадків необхідної евакуації чи з метою запобігання загрози життю чи здоров`ю або у випадках необхідності отримання медичної допомоги, перебування на амбулаторному чи стаціонарному лікуванні у медичних закладах та пов`язаних із вказаним лікуванням пересувань, строком до 31 січня 2025 року включно.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 згідно з ч. 5 ст. 194 КПК України до 31 січня 2025 року включно такі обов`язки:

прибувати за кожною вимогою до суду або прокурора;

не відлучатися з населеного пункту, в якому проживає, без дозволу суду, окрім випадків необхідної евакуації чи з метою запобігання загрози життю чи здоров`ю або у випадках необхідності отримання медичної допомоги, перебування на амбулаторному чи стаціонарному лікуванні у медичних закладах та пов`язаних із вказаним лікуванням пересувань;

повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Негайно звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 з-під варти та зобов`язати його невідкладно прибути до місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

У задоволенні клопотання прокурора в іншій частині відмовити.

Ухвала діє до 31 січня 2025 року включно та підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Копію ухвали для виконання направити до органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, а обвинуваченим, в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1