Суддя ОСОБА_1
Справа № 552/5976/22
Провадження № 1-кп/644/415/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 квітня 2025 р.

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

з участю секретаря - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - ОСОБА_5

обвинувачених- ОСОБА_6 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в в залі судових засідань у приміщенні суду кримінальне провадження за обвинувальним актом, внесеним до ЄРДР за № 0000732 від 04.07.2022 року за обвинуваченням:

- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м..Харкова, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, не працюючого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , раніше в силу ст.89 КК України не судимого,

- в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України;

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уроженця м.Чугуєва Харківської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, розлученого, не працюючого, проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

- в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 ч.2 КК України,

В С Т А Н О В И В :

16 червня 2022 року , знаходячись біля супермаркету «Чудомаркет» за адресою м.Харків, проспект Олександрівський, 99, достовірно знаючи про наявність у потерпілого ОСОБА_7 коштів на картковому рахунку у ОСОБА_6 та ОСОБА_4 виник спільний умисел, направлений на заволодіння грошовими коштами потерпілого шляхом зловживання довірою.

Реалізовуючи свій виниклий протиправний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, усвідомлюючи протиправність своїх дій, переслідуючи корисливі мотиви, ОСОБА_8 та ОСОБА_4 прийшли до будинку за адресою АДРЕСА_3 за місцем проживання ОСОБА_7 , , де ОСОБА_4 перебуваючи в під`їзді разом з потерпілим, скориставшись довірливими стосунками із ОСОБА_7 , та під надуманим приводом поповнення мобільного рахунку, отримав вільний доступ до мобільного додатку «Приват24» ОСОБА_7 та можливість керувати і розпоряджатися його грошовими коштами. Після цього,здійснив безготівкове переведення коштів з універсальної банківської картки АТ КБ «Приватбанк» з розрахунковим рахунком НОМЕР_1 , відкритим на ім`я ОСОБА_7 на належну йому банківську картку «Монобанк» № НОМЕР_2 в сумі 2512 гривень 50 копійок разом з комісією банку. Цього ж дня, отримавши переказ грошових коштів, ОСОБА_4 за допомогою банкомату перевів отримані кошти у готівку та відав ОСОБА_6 1300 грн, а 1200 грн залишив собі.

Спільними діями ОСОБА_6 та ОСОБА_4 завдали потерпілому ОСОБА_7 матеріальної шкоди на суму 2512 гривень 50 копійок.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 повністю визнав себе винним, про обставини інкримінованого кримінального правопорушення пояснив суду так, як викладено вище у вироку. Пояснив, що ОСОБА_7 його вітчим і він знав , що у нього на банківському рахунку знаходяться грошові кошти, якими він вирішив заволодіти шахрайським шляхом, для чого розробив план, який повідомив ОСОБА_4 , а саме під надуманим приводом заволодіти мобільним телефоном Пометуна, отримати доступ до управління банківським рахунком останнього через «Приват24» та перевести на картковий рахунок ОСОБА_4 суму в 1300 грн. В подальшому вказану суму грошей розділити між собою.

ОСОБА_4 погодився і 16.06.2022 року вони з ОСОБА_4 прийшли додому, де ОСОБА_7 передав під надуманим приводом телефон ОСОБА_4 , щоб він перевів грошові кошти на свій рахунок і потім передав йому готівкою. ОСОБА_4 за допомогою доступу до застосунку «Приват24» на мобільному телефоні ОСОБА_7 перевів грошові кошти на свій рахунок, а ОСОБА_7 сказав, що операція по переводу коштів виявилася невдалою. В подальшому ОСОБА_4 зняв в банкоматі зі своєї картки гроші в сумі 1300 грн. і віддав йому і сказав, що ділитися з ним не потрібно. Прийшовши додому вітчим повідомив, що з його картки було знято 2500 грн. , однак про таку суму вони з ОСОБА_4 не домовлялися. Він відшкодував своєму вітчиму заподіяну шкоду та повернув викрадені кошти.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав себе винним, підтвердив показання обвинуваченого ОСОБА_6 та додатково пояснив, що скористався ситуацією та перевів на свою картку грошові кошти ОСОБА_7 в сумі 2500 грн., однак ОСОБА_7 сказав, що фінансова операція виявилася невдалою, а ОСОБА_9 не повідомив про те, що заволодів не 1300 грн., як вони домовлялися, а 2500 грн. При цьому 1200 грн. він залишив собі, так як вважав це боргом ОСОБА_6 .

Оскільки обвинувачений ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнали себе винними, кожен дав показання стосовно фактичних обставин так, як викладено вище у вироку, позиція кожного обвинуваченого добровільна та істинна, зі згоди всіх учасників процесу суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та обмежився допитом обвинувачених та дослідженням доказів, які характеризують їх особу, в порядку ч.3ст.349 КПК України.

Таким чином, оцінивши надані докази в їх сукупності суд вважає, що вина обвинувачених повністю доведена і кваліфікує дії кожного за ст..190 ч.2 КК України тобто заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Дослідженням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_6 встановлено, що він на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває, не працює, раніше в силу ст.89 КК України не судимий.

Дослідженням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває, не працює, раніше в силу ст.89 КК України не судимий, з 15.05.2023 року перебуває в реабілітаційному центрі «РЕСТАРТ+». Де характеризується з позитивної сторони.

Обставин, що обтяжують покарання обвинувачених не встановлено.

Обставинами, що пом`якшують покарання кожного з обвинувачених суд визнає повне визнання своєї вини та щире каяття, а також добровільне відшкодування шкоди потерпілому.

Відповідно до ч.ч.2,3 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

При вирішенні питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує ступень тяжкості та ступеню суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст..12 КК України є нетяжким злочином, один епізод злочину, конкретні обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченого, відсутність обтяжуючих та наявність кількох пом`якшуючих його покарання обставин, та вважає, щопокарання у вигляді обмеження волі в межах санкції, передбаченої ст..190 ч.2 КК України з застосуванням ст.75, 76ч.1 КК України, буде необхідним та достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого та попередження здійснення ним нових злочинів.

При вирішенні питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступень тяжкості та ступень суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст..12 КК України є нетяжким злочином, один епізод злочину, конкретні обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченого, відсутність обтяжуючих та наявність кількох пом`якшуючих його покарання обставин, та вважає, щопокарання у вигляді обмеження волі в межах санкції, передбаченої ст..190 ч.2 КК України з застосуванням ст.75, 76ч.1 КК України, буде необхідним та достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого та попередження здійснення ним нових злочинів.

Запобіжний захід відносно обвинувачених не обирався, клопотання прокурором не заявлялось.

Судові витрати відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Доля речових доказів вирішується в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.373-374 КПК України, суд-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у вигляді обмеження волі строком на 2 ( два) роки.

В силу ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнити від призначеного йому покарання при умові, що він протягом 2 ( двох) років іспитового строку не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього відповідно до ст.76 ч.1 КК України обов`язки, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у вигляді обмеження волі строком на 2( два) роки.

В силу ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від призначеного йому покарання при умові, що він протягом 1 (одного) року іспитового строку не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього відповідно до ст.76 ч.1 КК України обов`язки, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речовий доказ- диск з фотознімками осіб та випискою з банківської картки, який зберігається в матеріалах кримінального провадження у прокурора- зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Копію вироку вручити прокурору, обвинуваченим негайно після його проголошення.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через районний суд.

Суддя ОСОБА_1