Справа № 367/2959/25
Провадження №1-в/367/103/2025
УХВАЛА

Іменем України

31 березня 2025 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань суду подання Бучанського РВ № 2 філії ДУ «Центр пробації» у м. Києві та Київській області про звільнення ОСОБА_3 від призначеного покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Бучанський РВ № 2 філії ДУ «Центр пробації» у м. Києві та Київській області звернувся до суду з поданням про звільнення ОСОБА_3 від призначеного судом покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України.

Учасники в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду подання були повідомлені належним чином. Прокурор подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність.

Відповідно до ч. 4 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засіданні осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду подання, не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Суд, вивчивши подання та додані матеріали, дійшов висновку про необхідність задоволення подання Бучанського РВ № 2 філії ДУ «Центр пробації» у м. Києві та Київській області, з огляду на наступне.

Так, судом встановлено, що вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31.01.2023 року ОСОБА_3 , засуджена за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком тривалістю 2 роки.

Як вбачається з вироку суду, ОСОБА_3 вчинила кримінальні правопорушення передбачені ч. 4 ст. 185 КК України: 01.09.2022 року та завдала ТОВ «ФОРА» матеріальної шкоди на суму 475 грн. 73 коп.; 01.10.2022 року та завдала ТОВ «ФОРА» матеріальної шкоди на суму 610 грн. 38 коп.; 31.10.2022 року та завдала ТОВ «ФОРА» матеріальної шкоди на суму 367 грн. 20 коп..

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене аналіз вказаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу XX Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн. крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної п. п. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Станом на 01 січня 2022 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2481 грн., а 50% від його розміру становили 1240 грн. 50 коп..

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_3 у 2020 році кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становив 2481 грн. (1240,5*2=2481).

Положеннями ч. 1 ст. 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми Основного Закону України також знайшли своє відображення і в ч. 1 ст. 5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Так, відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Частиною 2 статті 74 КК України встановлено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Таким чином, враховуючи, що суми завданої матеріальної шкоди, шляхом таємного викрадення чужого майна, становили менше за 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто ці суми були меншими за розмір, з якого відповідно до Закону № 3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, а саме 2481 грн., тому суд дійшов висновку, що вищевказані діяння ОСОБА_3 не підпадають під кримінально каране діяння, передбачене Особливою частиною КК України, тому подання органу пробації підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 369-372, 537, 539 КПК України, ст.ст. 74 КК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Подання Бучанського РВ № 2 філії ДУ «Центр пробації» у м. Києві та Київській області про звільнення ОСОБА_3 від призначеного покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, задовольнити.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від покарання призначеного вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31.01.2023 року за ч. 4 ст. 185 КК України на підставі ч. 2 ст. 74 КК України.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 7-ми днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1