Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 945/2408/24
Провадження № 1-кп/945/460/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудового розслідування 02.09.2024 року за № 0000336, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сливине Миколаївського району Миколаївської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, раніше не судимого, не одруженого, офіційно не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, проходячи військову службу на посаді гранатометника-розвідника розвідувального відділення розвідувального взводу 2 батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 , 02.09.2024, приблизно о 16:15 годині, перебував на майданчику для автомобілів, біля входу на територію ТОВ «Термобуд», що розташовано за адресою: Миколаївська область, Миколаївський район, с. Кринички, вул. Перемоги, 27, де помітив, припаркований автомобіль «ВАЗ 21150», державний номерний знак НОМЕР_2 , сірого кольору, вартістю 98130,00 гривень. Реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, з метою подальшого використання вказаного автомобіля в особистих цілях, з хуліганських мотивів, розуміючи протиправний характер своїх дій, ОСОБА_4 , скориставшись відсутністю свідків та очевидців, підійшов до припаркованого автомобіля марки «ВА3 21150», державний номерний знак НОМЕР_3 , сірого кольору, який належить ОСОБА_5 та перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_6 , після чого через незачинені водійські дверцята сів до салону автомобіля на водійське сидіння транспортного засобу, у шухляді з боку переднього пасажирського сидіння, знайшов ключ, увімкнув замок запалювання, тим самим привів у роботу двигун, отримавши таким чином можливість здійснити рух на вказаному автомобілі, після чого поїхав на ньому у невстановленому напрямку, тобто з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись транспортним засобом на власний розсуд, чим протиправно вилучив всупереч волі користувача, завдавши тим самим потерпілому ОСОБА_6 матеріальний збиток на суму 98130,00 гривень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України визнав повністю, щиро розкаявся. В суді дав показання по суті висунутого проти нього обвинувачення, які повністю відповідають обставинам, викладеним у цьому вироку, з приводу часу, місця, способу та обставин вчинення кримінального правопорушення.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та порядок їх дослідження, відповідно до частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) Суд, вважає за недоцільне досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, оскільки про таке не заперечують всі учасники судового провадження, які пояснили, що правильно розуміють зміст цих обставин, така їх позиція є добровільною, вони розуміють, що будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Окрім показань обвинуваченого, судом досліджено матеріали, які характеризують його особу, а також документи, щодо речових доказів та процесуальних витрат.

Дії ОСОБА_4 , судом кваліфіковано за ч. 1 ст. 289 КК України, тобто незаконне заволодіння транспортним засобом.

Вина ОСОБА_4 у скоєному доведена у повному обсязі.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання та досудову доповідь.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , відповідно до статті 66 КК України є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ч. 1 ст. 67 КК України, не встановлено.

Призначаючи обвинуваченому вид та міру покарання, суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєного, ставлення ОСОБА_4 до вчиненого, яке полягає у визнанні вини та щиросердному розкаянні, дані, які характеризують його особу, а саме те, що він не перебуває на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра, не одружений, раніше не судимий.

Як вбачається з досудової доповіді від 05.03.2025, Миколаївським районним відділом № 1 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінено як середній. Враховуючи отриману інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливе без позбавлення волі або обмеження волі та не становить високої небезпеки для суспільства.

Від потерпілого ОСОБА_6 надійшла заява від 20.09.2024 в якій він повідомляє, що спричинена йому матеріальна шкода відшкодована в повному обсязі, цивільний позов ним не заявлявся, просить ОСОБА_4 суворо не наказувати.

З урахуванням наведеного суд вважає необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення нового злочину призначення покарання у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки.

Проте Суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час іспитового строку, тобто його припустимо звільнити від відбуття покарання з випробуванням на підставі статті 75 КК України, що є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

У зв`язку зі звільненням ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, необхідно покласти на нього обов`язки, передбачені статтею 76 КК України.

Підстав для обрання більш м`яких або тяжких покарань Суд не знаходить.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого як під час досудового розслідування кримінального провадження, так і під час його судового розгляду, не застосовувався.

Інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся.

Матеріальна шкода відсутня.

Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до положень ст. 100 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Так, стягненню з ОСОБА_4 підлягають судові витрати за проведення судових експертиз № СЕ-19/115-24/16591-АВ від 19.09.2024 у сумі 2271,84 грн та № СЕ-19/115-24/16593-Д від 10.09.2024 у сумі 4922 грн 32 коп.

Керуючись ч. 1 ст. 289, статтями 65, 67, 75 КК України, статтями 100, 124, 349, 368-371, 373-374, 377 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України та призначити покарання у виді 3 (трьох) років обмеження волі.

На підставі статті 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_4 від відбуття призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку в 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до статті 76 Кримінального кодексу України зобов`язати ОСОБА_4 : періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Згідно ст. 165 КВК України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку.

Речові докази:

автомобіль марки «ВАЗ 21150», державний номерний знак НОМЕР_4 , сірого кольору, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та зв?язка з двох ключів і брелока, передані на зберігання потерпілому ОСОБА_6 , залишити йому, звільнивши його від виконання обов`язків по зберігальній розписці;

два паперові конверти зі змивами, передані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів ВП № 5 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області - залишити на зберіганні;

паперовий конверт з таблицею до огляду місця події та двома дактилоскопічними картами, долучений до матеріалів кримінального провадження - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за проведення судових експертиз № СЕ-19/115-24/16591-АВ від 19.09.2024 у сумі 2271,84 грн та № СЕ-19/115-24/16593-Д від 10.09.2024 у сумі 4922,32 грн, а всього 7194,16 грн.

Роз`яснити право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Миколаївського апеляційного суду через Миколаївський районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - в той же строк із моменту отримання його копії, з урахуванням положень ч. 2 ст. 394 КПК України. Якщо вирок ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1

19.03.2025