КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

власника майна ОСОБА_5

представників ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_5 з доповненнями представників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 13 січня 2025 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 13.01.2025 задоволено частково клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_8 , та накладено арешт, з тимчасовим позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування, на майно, вилучене 07.11.2024 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- мобільний телефон iPhone 11, чорного кольору в силіконовому захисному чохлі чорного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 , Model: MHDH3FS/A, на час проведення експертизи;

- мобільний телефон iPhone 11, білого кольору в шкіряному захисному чохлі коричневого кольору, ІМЕІ: НОМЕР_2 , Model: MHDJ3RM/A, на час проведення експертизи;

- блокнот синього кольору з написом білими буквами на фронтальній стороні «Office book»;

____________________________________________________________________________________

Справа № 760/28701/24 Слідчий суддя - ОСОБА_9

Апеляційне провадження № 11-сс/824/1470/2025 Суддя-доповідач - ОСОБА_1

- блокнот темного кольору з наліпкою на тильній стороні жовтого

кольору та написом на ній «255-00»;

- платіжне доручення №01 від 11.08.2022, платник: ФОП ОСОБА_10 на 1 арк.;

- контракт №2 від 29.08.2022 з відтиском печатки ФОП ОСОБА_10 на 2 арк.;

- скорозшивач (папка) червоного кольору з написом на бічній стороні, виконаним ручкою синього кольору на аркуші паперу «Молдавия», що містить товарно-транспортну документацію щодо доставки ОСОБА_5 вантажів до Молдови, а також документацію щодо діяльності ФОП ОСОБА_10 ;

- печатку круглої форми, синього кольору з текстом ФОП ОСОБА_10 ;

- печатку круглої форми, чорного кольору з текстом ФОП ОСОБА_10 ;

- печатку прямокутної форми, синього кольору з текстом ФОП ОСОБА_10 .

В іншій частині клопотання - відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, представник ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді про часткове задоволення клопотання прокурора та зобов`язати уповноважену особу СУ ГУ СБ України в м. Києві та Київській області повернути власнику вилучене майно.

14.02.2025 від представників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які діють в інтересах ОСОБА_5 , надійшли доповнення до апеляційної скарги, в яких останні просили скасувати ухвалу слідчого судді, відмовити в задоволенні клопотання прокурора та зобов`язати уповноважену особу СУ ГУ СБ України в м. Києві та Київській області повернути власнику вилучене майно.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянти зазначали, що клопотання прокурора про накладення арешту на майно було подано з порушенням процесуальних строків, встановлених ч. 5 ст. 171 КПК України.

Також апелянти вказували, що в оскаржуваній ухвалі слідчим суддею не відображено даних щодо двох звернень прокурора з клопотанням про накладення арешту та не надано оцінки запереченням сторони захисту з цього приводу.

Стороною обвинувачення безпідставно не було повернуто тимчасово вилучене майно після спливу строку, передбаченого ч. 3 ст. 172 КПК України, з дня повернення клопотання прокурора про арешт майна.

Факт повідомлення про підозру ОСОБА_10 (дружини власника майна ОСОБА_5 ) не може бути доказом причетності ОСОБА_5 до інкримінованих його дружині дій.

Більш того, під час розгляду питання про накладення арешту на тимчасове вилучене майно не розглядались питання щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_10 , а тому посилання на наявність підозри не свідчить про причетність ОСОБА_5 до дій його дружини.

ОСОБА_5 не є підозрюваним, а є особою, яка у законний спосіб володіє своїм майном.

Крім того, в ухвалі Солом`янського районного суду міста Києва від 05.11.2024 слідчий суддя не надавав дозволу на вилучення в квартирі ОСОБА_5 мобільних телефонів.

Під час розгляду клопотання прокурор, в порушення вимог ч. 1 ст. 173 КПК України, не довів наявність ризиків, передбачених абзацом 2 частини 1 статті 170 КПК України.

Прокурор у судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином, про поважні причини свого неприбуття не повідомив та клопотань про відкладення судового засідання не подавав.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 172, ч. 4 ст. 405 КПК України, заслухавши думку власника майна ОСОБА_5 та його представників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які не заперечували проти здійснення судового розгляду без участі прокурора, колегія суддів вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності прокурора.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши доводи власника майна ОСОБА_5 та його представників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які підтримали подану апеляційну скаргу з доповненнями, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга з доповненнями не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, слідчим управлінням Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000305 від 15.10.2024 за підозрою ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Згідно даних клопотання, органом досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_10 , будучи громадянкою України, у невстановлений час, але не пізніше 24.02.2022, достеменно знаючи, що російська федерація здійснила збройну агресію проти України, а також той факт, що у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України №187 від 03.03.2022 та Постанови Правління Національного банку України №18 від 24.02.2022, з російською федерацією заборонено провадження будь-якої господарської діяльності та валютних розрахунків, а в Україні діє правовий режим воєнного стану, розуміючи, що ведення господарської діяльності з підприємствами-резидентами російської федерації є протиправним, маючи на меті отримання прибутку, прийняла добровільне рішення про надання допомоги (здійснювати пособництво) представникам держави-агресора шляхом організації процесу постачання (передачі) активів підприємствам-резидентам держави-агресора, в тому числі й підприємствам, що провадять свою діяльність у взаємодії з державним сектором країни-агресора.

З метою реалізації свого протиправного умислу, у невстановлений органом досудового розслідування час, але не пізніше 09.02.2024, ОСОБА_10 прибула до Російської Федерації з метою отримання громадянства країни-агресора.

У подальшому, 09.02.2024, ОСОБА_10 зареєструвала на території країни-агресора підприємство «ООО «Гарант» (ИНН , юридический адрес: Московская область, г. Дзержинский, ул. Угрешская, дом 22, кв. 245), основним видом діяльності вказаного підприємства є роздрібна торгівля виробами з дерева, корку та плетеними виробами в спеціалізованих магазинах. Крім того, з метою отримання прибутку, а також проведення необхідних розрахунків, ОСОБА_10 відкрила банківський рахунок для ООО «Гарант» у «АО «Альфа-банк» з № НОМЕР_3 .

З метою приховування своєї злочинної діяльності, а також враховуючи діючі обмеження, які унеможливлюють здійснення прямої поставки української продукції до підприємств, розташованих на території рф, ОСОБА_10 організовувала поставку готової продукції до рф через логістичну компанію «Nemtrans Com SRL», що знаходиться на території Республіки Молдова з подальшим перенаправленням вказаної продукції до ООО «Гарант».

З 09.02.2024 ОСОБА_10 , за допомогою логістичних потужностей «Nemtrans Com SRL», здійснила 6 поставок товарів українського виробництва на територію держави-агресора на адресу підконтрольного їй ООО «Гарант» на загальну суму 2,6 млн російських рублів.

У подальшому, зазначені товари реалізовувались на території держави-агресора, у тому числі представникам держави-агресора. Зокрема, в період лютого-квітня 2024 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_10 було укладено та виконано договір на поставку виробів з деревини ФГБУ «Подмосковье» (бюджетна установа, засновником та власником якого є Управління справами президента російської федерації). Загальна сума договору склала 270 тис. російських рублів.

Крім цього, за період з лютого по травень 2024 року, ОСОБА_10 забезпечила сплату податків від реалізації товарів українського виробництва на території рф до державного бюджету рф на загальну суму 296 тис. російських рублів.

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 05.11.2024 надано дозвіл на проведення обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_10 та її чоловіка ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно даних протоколу обшуку від 07.11.2024, цього ж дня проведено обшук приватного будинку за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено мобільний телефон iPhone 11, чорного кольору в силіконовому захисному чохлі чорного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 , Model: MHDH3FS/A; мобільний телефон iPhone 11, білого кольору в шкіряному захисному чохлі коричневого кольору, ІМЕІ: НОМЕР_2 , Model: MHDJ3RM/A; рахунок-фактура №2 від 29.08.2022 на 1 арк.; блокнот синього кольору з написом білими буквами на фронтальній стороні «Office book»; блокнот темного кольору з наліпкою на тильній стороні жовтого кольору та написом на ній «255-00»; аркуші паперу, формату А-4 з рукописними написами ОСОБА_5 у кількості 3 (три) штуки;

рахунок-фактура №2 від 29.03.2024 на 1 арк.; витяг №19 від 12.01.2024 на 1 арк.; документи від Литовської компанії, адресовані ОСОБА_5 в копіях на 3 (трьох) арк.; контракт №1/MD від 01.02.2023 (копія) з відтиском печатки ФОП ОСОБА_5 на 2 (двох) арк.; контракт №1 від 15.07.2022 (копія) з відтиском печаток ФОП ОСОБА_10 та «з оригіналом згідно» на 2 (двох) арк.; аркуш паперу з номерами рахунків Молдавської компанії «S.C. «OPTI-BROK» SRL» на 1 арк.; платіжне доручення №01 від 11.08.2022, платник: ФОП ОСОБА_10 на 1 арк.; копія паспорту ОСОБА_10 на 1 арк.; контракт №2 від 29.08.2022 з відтиском печатки ФОП ОСОБА_10 на 2 арк.; скорозшивач (папка) червоного кольору з написом на бічній стороні, виконаним ручкою синього кольору на аркуші паперу «Молдавия», що містить товарно-транспортну документацію щодо доставки ОСОБА_5 вантажів до Молдови, а також документацію щодо діяльності ФОП ОСОБА_10 ; печатка круглої форми, синього кольору з текстом ФОП ОСОБА_10 ; печатка круглої форми, чорного кольору з текстом ФОП ОСОБА_10 ; печатка прямокутної форми, синього кольору з текстом ФОП ОСОБА_10 .

Постановою слідчого 1 відділу слідчого управління Головного управління СБ України у м. києві та Київській області ОСОБА_11 від 08.11.2024 вищевказане майно, виявлене та вилучене за адресою: АДРЕСА_1 , визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000305.

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 18.11.2024 в порядку ч. 3 ст. 172 КПК України повернуто клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_8 про накладення арешту на майно, вилучене 07.11.2024 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , із встановленням строку в сімдесят дві години для усунення недоліків.

10.12.2024 прокурор відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_8 повторно звернувся до слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва із клопотанням про накладення арешту, із забороною ОСОБА_5 до завершення досудового розслідування та судового розгляду користування та розпорядження, на майно: мобільний телефон iPhone 11, чорного кольору в силіконовому захисному чохлі чорного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 , Model: MHDH3FS/A; мобільний телефон iPhone 11, білого кольору в шкіряному захисному чохлі коричневого кольору, ІМЕІ: НОМЕР_2 , Model: MHDJ3RM/A; рахунок-фактура №2 від 29.08.2022 на 1 арк.; блокнот синього кольору з написом білими буквами на фронтальній стороні «Office book»; блокнот темного кольору з наліпкою на тильній стороні жовтого кольору та написом на ній «255-00»; аркуші паперу, формату А-4 з рукописними написами ОСОБА_5 у кількості 3 (три) штуки; рахунок-фактура №2 від 29.03.2024 на 1 арк.; витяг №19 від 12.01.2024 на 1 арк.; документи від Литовської компанії, адресовані ОСОБА_5 в копіях на 3 (трьох) арк.; контракт №1/MD від 01.02.2023 (копія) з відтиском печатки ФОП ОСОБА_5 на 2 (двох) арк.; контракт №1 від 15.07.2022 (копія) з відтиском печаток ФОП ОСОБА_10 та «з оригіналом згідно» на 2 (двох) арк.; аркуш паперу з номерами рахунків Молдавської компанії «S.C. «OPTI-BROK» SRL» на 1 арк.; платіжне доручення №01 від 11.08.2022, платник: ФОП ОСОБА_10 на 1 арк.; копія паспорту ОСОБА_10 на 1 арк.; контракт №2 від 29.08.2022 з відтиском печатки ФОП ОСОБА_10 на 2 арк.; скорозшивач (папка) червоного кольору з написом на бічній стороні, виконаним ручкою синього кольору на аркуші паперу «Молдавия», що містить товарно-транспортну документацію щодо доставки ОСОБА_5 вантажів до Молдови, а також документацію щодо діяльності ФОП ОСОБА_10 ; печатка круглої форми, синього кольору з текстом ФОП ОСОБА_10 ; печатка круглої форми, чорного кольору з текстом ФОП ОСОБА_10 ; печатка прямокутної форми, синього кольору з текстом ФОП ОСОБА_10 .

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 13.01.2025 задоволено частково клопотання прокурора та накладено арешт, з тимчасовим позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування, на майно, вилучене 07.11.2024 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- мобільний телефон iPhone 11, чорного кольору в силіконовому захисному чохлі чорного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 , Model: MHDH3FS/A, на час проведення експертизи;

- мобільний телефон iPhone 11, білого кольору в шкіряному захисному чохлі коричневого кольору, ІМЕІ: НОМЕР_2 , Model: MHDJ3RM/A, на час проведення експертизи;

- блокнот синього кольору з написом білими буквами на фронтальній стороні «Office book»;

- блокнот темного кольору з наліпкою на тильній стороні жовтого кольору та написом на ній «255-00»;

- платіжне доручення №01 від 11.08.2022, платник: ФОП ОСОБА_10 на 1 арк.;

- контракт №2 від 29.08.2022 з відтиском печатки ФОП ОСОБА_10 на 2 арк.;

- скорозшивач (папка) червоного кольору з написом на бічній стороні, виконаним ручкою синього кольору на аркуші паперу «Молдавия», що містить товарно-транспортну документацію щодо доставки ОСОБА_5 вантажів до Молдови, а також документацію щодо діяльності ФОП ОСОБА_10 ;

- печатку круглої форми, синього кольору з текстом ФОП ОСОБА_10 ;

- печатку круглої форми, чорного кольору з текстом ФОП ОСОБА_10 ;

- печатку прямокутної форми, синього кольору з текстом ФОП ОСОБА_10 .

В іншій частині клопотання - відмовлено.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки вищевказана ухвала слідчого судді фактично оскаржена представниками власника майна лише в частині майна, вилученого за адресою: АДРЕСА_1 , на яке було накладено арешт, то колегія суддів, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, переглядає ухвалу слідчого судді в межах апеляційної скарги, та лише щодо накладення арешту на вилучене майно.

Ухвала слідчого судді в частині питання законності та обґрунтованості відмови у накладенні арешту на частину майна, вилученого за вищевказаною адресою, ніким із учасників кримінального провадження не оскаржується, а відтак колегією суддів не перевіряється.

Постановляючи ухвалу в частині арешту вилучених мобільних телефонів, документів та печаток, слідчий суддя обгрунтував прийняте рішення необхідністю його збереження як речових доказів.

З такими висновками слідчого судді суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Предметом апеляційного оскарження є ухвала слідчого судді, яка переглядається, виходячи з тих обставин кримінального провадження, які існували на день її постановлення.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 131-132, 170-173 КПК України, частково задовольнив клопотання прокурора про накладення арешту на мобільні телефони, документи та печатки, вилучені за місцем проживання ОСОБА_5 , з тих підстав, що вказане майно могло бути знаряддям вчинення кримінального правопорушення, може містити сліди злочинів або інші відомості, які мають значення для встановлення фактичних обставин кримінального правопорушення, у встановленому законом порядку визнані речовими доказами у межах кримінального провадження № 0000305, та відповідають критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою збереження речових доказів.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, колегією суддів не встановлено.

Незастосування в даному випадку заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до знищення доказів у провадженні і таким чином позбавить реалізацію мети досудового розслідування та дотримання завдання арешту майна, передбаченого ч. 1 ст. 170 КПК України.

Крім того, накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав, а носить тимчасовий характер застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження, тому відповідні обмеження є розумними і співмірними з огляду на завдання кримінального провадження.

З огляду на наведене та враховуючи, що слідчим суддею першої інстанції ретельно перевірено майно, на яке слідчий просив накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення клопотання та накладення арешту на частину майна, вилученого під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 , оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що вказане майно може бути пошкоджене, втрачене, знищене, відчужене чи передане.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя наклав арешт на майно ОСОБА_5 з дотриманням вимог закону, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_5 не є підозрюваним у даному кримінальному провадженні, та не він не причетний до дій, які інкриміновані його дружині ОСОБА_10 , не впливають на правильність висновків слідчого судді, оскільки арешт майна з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна, не вимагає обов`язкового оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Як убачається із матеріалів провадження, арештоване майно було вилучено за місцем проживання ОСОБА_10 та ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , за якою прямо було надано дозвіл на проведення обшуку ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 18.11.2024, та наведені у клопотанні відомості надають підстави для висновку, що на вилучених вказаному мобільних телефонах можуть міститися відомості, які мають значення для обставин кримінального провадження, а вилучені блокноти, документи, які стосуються ОСОБА_10 , а також печатки ФОП ОСОБА_10 , можуть містити відомості про обставини кримінального правопорушення, яке інкриміноване ОСОБА_10 , та сліди злочину.

З огляду на положення КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Доводи апелянтів про те, що в ухвалі Солом`янського районного суду міста Києва від 05.11.2024 слідчий суддя не надавав дозволу на вилучення в квартирі ОСОБА_5 мобільних телефонів, не є підставою для відмови у задоволенні клопотання прокурора в частині арешту таких мобільних телефонів, оскільки положеннями ч. 7 ст. 236 КПК України передбачено можливість тимчасового вилучення речей, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку.

Крім того, слідчий суддя застосував найменш обтяжливий спосіб арешту вилучених мобільних телефоні, зазначивши про накладення арешту на них лише на час проведення експертизи.

Та обставина, що в оскаржуваній ухвалі слідчим суддею не відображено даних щодо двох звернень прокурора з клопотанням про накладення арешту та не надано оцінки запереченням сторони захисту з цього приводу, не є передбаченою законом безумовною підставою для скасування правильної по суті ухвали слідчого судді.

Доводи представників власника майна про те, щостороною обвинувачення безпідставно не було повернуто тимчасово вилучене майно після спливу строку, передбаченого ч. 3 ст. 172 КПК України, з дня повернення клопотання прокурора про арешт майна, не впливає на правильність висновків суду про наявність підстав для накладення арешту на вилучене майно. Допущена, на думку сторони захисту, бездіяльність органу досудового розслідування та сторони обвинувачення щодо неповернення тимчасово вилученого майна не є предметом даного апеляційного розгляду, та підлягає окремому оскарженню в порядку ст. 303 КПК України.

Колегією суддів не встановлено недотримання прокурором вимог ст.ст. 171, 172 КПК України при повторному зверненні із клопотанням про арешт майна, які б слугували підставою для відмови у його задоволенні.

Інші зазначені в апеляційній скарзі доводи не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що слідчим суддею рішення прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 376, 395, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_5 з доповненнями представників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_5 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 13 січня 2025 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3