Справа №705/5762/24
1-кп/705/661/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2025 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в місті Умань в режимі відеоконференції кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

У С Т А Н О В И В:

В провадженні Уманського міськрайонного суду Черкаської області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

До обвинуваченого ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого закінчується 22.03.2025.

Прокурор подав клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , посилаючись на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

У судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання та в обґрунтування зазначив, що з моменту обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, не зменшилися та є достатні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, усвідомлюючи тяжкість покарання, що йому загрожує, незаконно впливати на свідків кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, створюючи штучні докази, та продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, зокрема самовільно залишаючи військову частину з метою ухилення від військової служби.

Захисник обвинуваченого в судовому засіданні заперечував проти заявленого прокурором клопотання, оскільки вважає, що на обґрунтування зазначених ризиків прокурором не надано відповідних доказів, а тому це лише припущенням. Враховуючи, що обвинувачений має сім`ю та постійне місце проживання, а також має намір продовжити службу в ЗСУ, що потребує особистої його присутності для отримання згоди військової частини, просив змінити ОСОБА_4 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти продовження йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Зазначив, що він не має наміру ухилятися від проходження військової служби, навпаки, зобов`язується в разі звільнення його з під варти, найближчим часом прибути до військової частини для проходження військової служби. Також зазначив, що такі його дії щодо залишення військової частини стали наслідком його скрутного матеріального становища через припинення виплати йому грошового утримання та необхідність утримувати дружину та дітей.

Заслухавши клопотання прокурора, позицію обвинуваченого та його захисника, дослідивши матеріали судової справи, суддя дійшов такого висновку.

Відповідно до положень ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України при продовженні строку тримання під вартою, суд повинен врахувати наявність обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також наявність обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду справи до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

В судому засіданні встановлено, що ухвалою суду від 22.01.2025 обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 22.03.2025 без права внесення застави.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років.

Судом враховується, що не зменшились та продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були раніше враховані судом при застосуванні до обвинуваченого запобіжного заходу та продовженні. Зокрема, ризик переховування обвинуваченого від суду, враховуючи тяжкість можливого покарання, яке йому загрожує, при тому, що на розгляді в суді перебуває інше кримінальне провадження стосовно ОСОБА_4 , де він обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, тобто непокора, вчинена в умовах воєнного стану.

Також, на думу суду цілком ймовірним є ризик незаконного впливу на свідків

з метою примушування їх до зміни показань або відмови від їх надання на його користь, що негативно вплине на хід судового розгляду. Також не зменшився ризик вчинення ОСОБА_4 іншого кримінального правопорушення, оскільки, на розгляді в суді перебуває інше кримінальне провадження, пов`язане з неналежним виконанням ним як військовослужбовцем військових обов`язків. Крім цього ОСОБА_4 може бути направлений до іншого місця проходження служби з урахуванням воєнного стану в країні, що унеможливіть виконання ним покладених на нього обов`язків у кримінальному провадженні.

Судовий розгляд у кримінальному провадженні, в якому ОСОБА_4 пред`явлено обвинувачення, не розпочато та через об`єктивні причини не буде завершений до закінчення строку дії запобіжного заходу.

При вирішенні питання про продовження ОСОБА_4 строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, які доведені прокурором в судовому засіданні.

При цьому суд також враховує положення ч. 8 ст. 176 та ст.183 КПК України, згідно яких під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, а саме тримання під вартою.

Під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-2586, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Даних про зменшення чи відсутність ризиків для застосування обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено. Також судом враховується, що будь-яких інших обставин, які би свідчили про те, що застосований захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого судом, на даному етапі не встановлено та не доведено обвинуваченим.

Крім того, суддя враховує, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. В даному випадку, враховуючи, що ОСОБА_4 , обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, вчиненого військовослужбовцем в період введеного на території України воєнного стану, що свідчить про стійке неприйняття ним загально визнаних у суспільстві правил поведінки та моральності і характеризують його як особу, що схильна до вчинення кримінальних правопорушень, а тому, на думку суду, продовження строку тримання під вартою обвинуваченому є виправданим за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості переважають над принципом поваги до особистої свободи, а також беручи до уваги характер самого злочину, суд не вбачає підстав для визначення альтернативного запобіжного заходу у виді застави.

Також, суд не бере до уваги посилання сторони захисту про відсутність наміру обвинуваченого ухилятись від суду та наявність усного зобов`язання прибути до військової частини, оскільки такі обставини самі по собі не спростовують ризиків, наявність яких була встановлена судом та їх зменшення не доведено стороною захисту, отже відсутні обставини, які зменшують суспільну небезпеку кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 або виключають наявні ризики, а тому підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу суд не вбачає.

Таким чином клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 підлягає задоволенню, оскільки судом встановлена доцільність продовження тримання обвинуваченого під вартою, а застосування менш суворих запобіжних заходів не зможе належним чином запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, що призведе до неможливості розгляду справи в розумні строки та з`ясування всіх обставин по справі.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 194, 199, 331 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою задовольнити.

Продовжити стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів без визначення розміру застави.

Строк дії ухвали закінчується 17 травня 2025 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення ухвали, а обвинуваченим протягом п`яти днів з моменту вручення йому копії ухвали.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Копію ухвали вручити прокурору та обвинуваченому для відома, та направити начальнику ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» для виконання.

Суддя ОСОБА_1