Справа № 336/803/24
Пр. 1-кс/336/67/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2025 року . Запоріжжя

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участі секретарки судового засідання ОСОБА_2 , розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі клопотання дізнавача сектору дізнання відділу поліції №3 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції України в Запорізькій області ОСОБА_3 про арешт майна, подане під час досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000038 від 22.01.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.190 КК України,

без участі сторін,-

В С Т А Н О В И В:

16.01.2025 до суду надійшло зазначене клопотання, відповідно до якого дізнавач, за погодженням із прокурором, просить накласти арешт на рахунок, відкритий у АТ «Акцент-Банк» № НОМЕР_1 , який належать ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , до моменту прийняття рішення по кримінальному провадженню.

За змістом клопотання, в ході досудового розслідування встановлено, 21.01.2024 до ВП №3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області надійшла заява від ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що 21.01.2024 невідома особа під приводом продажу автомобіля на сайті ОЛХ з зазначеними номерами телефону НОМЕР_3 , шляхом обману заволоділа грошовими коштами. Для передплати товару, заявнику надано банківську карту № НОМЕР_4 та № НОМЕР_5 на яку він зі своєї карти № НОМЕР_6 перерахував грошові кошти на загальну суму 143 000,00 гривень (ЄО №1521).

Також, ініціатор клопотання вказує, що допитано потерпілого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в присутності представника потерпілого - матері ОСОБА_6 , який надав наступні показання, що в вересні 2023 розмістив пост на своїй сторінці "Фейсбук" повідомлення про збір коштів на автомобіль для 43 бригади ЗСУ, під даним повідомленням зазначив карту для зарахування грошових коштів, в результаті зібрано 2 000 гривень. В подальшому, для прозорості потерпілим вирішено відкрити "банку" в додатку "Монобанк"'. Дана "Банка" відкрита на ім?я заявника та має номер № НОМЕР_7 . До збору грошових коштів потерпілий долучив волонтера на ім?я ОСОБА_7 , який також розмістив пости на своїх сторінках та в додатку "Тік-ток". 12.01.2024 потерпілим зібрано загальну суму грошових коштів в розмірі 143 700,00 гривень, після чого він "розбив банку" та перерахував грошові кошти на власну карту НОМЕР_6 .

13.01.2024 на платформі "ОЛХ" почав шукати оголошення про продаж автомобіля. Знайшовши оголошення за номером ID: НОМЕР_8 , про продаж автомобіля "Nissan pathfinder" за 88 000,00 гривень, номер продавця НОМЕР_3 . Даний номер телефону потерпілий перекинув своєму батьку, який продовжив діалог з продавцем. Отже, після того, як батько ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , домовився про купівлю автомобіля, продавець надав номер карти для перерахування грошових коштів. Таким чином, батько повідомив, скільки перераховувати грошових коштів, після чого ОСОБА_5 перерахував 21.01.2024 з власної карти № НОМЕР_6 на карту шахрая № НОМЕР_4 , а саме о 18:26 годині - 11 500,00 гривень; о 18:38 годині - 28 600,00 гривень; о 18:45 годині - 47 900,00 гривень; після чого надано іншу карту для перерахування грошових коштів - № НОМЕР_5 на яку зараховано о 18:55 годині - 38 652,00 гривень; о 19:03 годині 17 000 гривень. Загальна сума збитку становить 143 000,00 гривень.

Дізнавачка вказує, що 23.02.2024 на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя проведено тимчасовий доступ до речей та документів по банківській картці № НОМЕР_4 , які перебувають у володінні АТ «Універсал Банк». В ході якого встановлено, що вказана банківська карта емітована АТ «Універсал Банк» № НОМЕР_4 належить ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Відповідно до виписки по рахунку 21.01.2024 о 18:26 годині здійснено зарахування грошових коштів від потерпілого ОСОБА_5 у сумі 11 500,00 гривень та о 18:38 годині 28 600,00 гривень. Того ж дня 21.01.2024 о 18:36 годині та о 18:40 годині власник карти здійснив переказ грошових коштів іншу карту емітовану АТ «Акцент-Банк» № НОМЕР_1 . На підставі проведеного тимчасового доступу було встановлено, що банківська карта АТ «Акцент-Банк» № НОМЕР_1 відкрита на ОСОБА_4 , РНОКП НОМЕР_2 .

Таким чином, ураховуючи вищевикладене, у дізнання є достатні підстави вважати, що невстановлена особа, шляхом використання банківського рахунку, емітованого АТ «Акцент-Банк» № НОМЕР_1 , який належать ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , вчиняє шахрайські дії з метою заволодіння грошовими коштами потерпілого.

Виходячи з вищенаведеного та із посиланням на ст. 131-132, 170-171 КПК України, дізнавачка, за погодженням із прокурором, просить задовольнити клопотання.

Сторона обвинувачення з метою забезпечення арешту грошових коштів, недопущення їх виведення, перерахування та привласнення їх невстановленими особами, після інформування про мету органу досудового розслідування забезпечити кримінальне провадження відповідним заходом, передбаченим кримінально-процесуальним законодавством, та у зв`язку із вищевикладеним, просить розглянути дане клопотання без участі власника банківського рахунку та представників юридичних осіб АТ «АКЦЕНТ-БАНК», якому належить банківський рахунок.

Відповідно, судом не здійснювався виклик представника банківської установи.

Дізнавачка відповідно до заяви, яка надійшла до суду 16.01.2025 просить розглянути клопотання без її участі, підтримує його, просить його задовольнити, що не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч.3,4 ст.107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею та в суді під час судового провадження здійснюється в порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Розглянувши клопотання, дослідивши наявні докази (засвідчені копії матеріалів кримінального провадження), слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для відмови у його задоволенні.

Положеннями ст. 16 КПК України визначено, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Слідчий суддя при розгляді клопотання виходить зі змісту ч.3-5 ст.132 КПК України, якою врегульовано, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням. Для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні. Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Ч. 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 6, 8 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження. У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше. Вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.

Положеннями ч. 10 ст. 170 КПК України визначено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

П. 2 ч. 2 ст. 171 КПК України передбачено, що у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено перелік і види майна, що належить арештувати.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до п. 5, 6 ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У клопотанні про арешт майна дізнавач вказує, що накладення арешту на банківський рахунок має на меті не допустити виведення грошових коштів, які знаходяться на банківському рахунку.

Слідчий суддя зауважує, що з часу здійснення транзакцій пройшов значний проміжок часу (з 21.01.2024), проте дізнавачем не надано будь-яких доказів на підтвердження того, що на рахунку, на який необхідно накласти арешт, наявні грошові кошти потерпілого, а також чи є на даний час банківський рахунок діючим, враховуючи дату отримання тимчасового доступу до речей і документів 28.03.2024.

Водночас, слідчий суддя звертає увагу й на те, що дізнавач, обґрунтовуючи клопотання, посилається на арешт грошових коштів, які належать потерпілому, проте звертається з вимогою про накладення арешту на банківський рахунок, що суперечить положенням п. 2 ч. 2 ст. 171 КПК України

Крім того, дізнавачем не доведено, що ОСОБА_4 , який є власником банківського рахунку, є особою, яка підозрюється у вчиненні даного кримінального правопорушення, не повідомлено й про подання цивільного позову у даному провадженні, що є підставою для вжиття заходів забезпечення з урахуванням доводів клопотання.

Враховуючи вимоги кримінально-процесуального законодавства України, слідчий суддя приходить висновку про необґрунтованість вказаного клопотання, недоведеність дізнавачем необхідності такого застосування заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна (банківського рахунку), а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, тому слідчим суддею встановлено підстави для відмови у задоволенні клопотання

Керуючись ст.131-132, 170-173 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И Л А:

У задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1