Справа № 161/281/25
Провадження № 1-кп/161/503/25
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2025 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004061 від 23 листопада 2024 року про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Погарисько Жовківського району Львівської області, жителя та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з повною загальною середньою освітою, особи з інвалідністю 3 групи, не працює, розлученого, на утриманні перебуває неповнолітня дитина: син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в порядку ст. 89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст.259 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_3 , 23 листопада 2024 року о 11 год. 53 хв. перебуваючи у салоні пасажирського автобусу марки «Еталон», р.н. НОМЕР_1 сполученням «Луцьк - Рівне», котрий знаходився по вул. Карпенка-Карого в м. Луцьк Волинської області, в місці з координатами НОМЕР_8, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, та передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді шкоди громадській безпеці, реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху або інших дій, які загрожують загибеллю людей чи іншими тяжкими наслідками, достовірно знаючи про неправдивий характер поширюваної ним інформації та розуміючи, що таке повідомлення створить обстановку загального страху і невпевненості, паніку в населення, порушить громадську безпеку, нормальний ритм життя та спокій населення, нехтуючи вимогами законодавства, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки у вигляді залучення значних сил і засобів для перевірки хибного повідомлення, пошуку вибухонебезпечних речовин, предметів або пристроїв для запобігання можливої загрози життю та здоров`ю людей, а також врятуванню майна, здійснив з власного мобільного телефону марки «Samsung А34» ІМЕІ1: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 , обладнаного сім-карткою оператора стільникового зв`язку ПрАТ «Київстар» з номером НОМЕР_4 , телефонний дзвінок на лінію екстреного виклику служби «102» Управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування Головного управління Національної поліції у Волинській області, під час якого повідомив інспектору відділу служби «102» Управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування Головного управління Національної поліції у Волинській області завідомо неправдиву інформацію про загрозу вибуху через замінування вказаного автобуса, достовірно знаючи про те, що вказане повідомлення не відповідає дійсності.

За таких обставин, суд приходить до висновку про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні умисних дій, які виразились у завідомо неправдивому повідомленні про підготовку вибуху, який загрожує загибеллю людей чи іншим тяжким наслідкам, та їх кваліфікує, як вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні (злочині), передбаченому ч. 1 ст. 259 КК України визнав повністю та не оспорюючи фактичних обставин, місця і часу, про які зазначено в обвинувальному акті, з приводу пред`явленого йому обвинувачення показав, що він дійсно, 23 листопада 2024 року, перебуваючи в автобусі, який здійснює пасажирські перевезення, сполученням «Луцьк-Рівне», зателефонував на лінію «102» і повідомив про замінування даного транспортного засобу, при цьому, таке повідомлення не відповідало дійсності. У вчиненому щиро розкаявся та просив суворо не карати.

Суд, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, з`ясувавши правильність розуміння учасниками судового провадження зміст обставин, викладених в обвинувальному акті, які ніким не оспорюються, не маючи сумніву у добровільності їх позицій, а також роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

У відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжкого злочину, дані про його особу та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд не вбачає.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Водночас, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує інформацію про його стан здоров`я, який не перебуває на обліку у лікаря нарколога чи психіатра та за допомогою до них не звертався, разом з тим є особою з інвалідністю, на його утриманні перебуває неповнолітня дитина, однак не вперше притягується до кримінальної відповідальності, хоча в порядку ст. 89 КК України вважається не судимим, тяжких наслідків від вчиненого не відбулось.

З урахуванням наведеного, суд призначає обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, в межах санкції частини статті, за якою його засуджується у виді позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України, звільняє від відбування призначеного покарання із випробуванням, встановивши при цьому, йому мінімальний іспитовий строк із покладенням на нього обов`язків, згідно ст. 76 КК України.

Суд вважає, що дане покарання буде необхідним і достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, так і іншими особами.

Разом з цим, підстав для застосування ст. 69 КК України до обвинуваченого ОСОБА_3 , суд не знаходить.

Відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

В суді обвинувачений ОСОБА_3 підтвердив, що вчинив кримінальне правопорушення за встановлених судом обставин та використав з цією метою належний йому мобільний телефон марки «Samsung А34» IMЕI: НОМЕР_2 , IMEI: НОМЕР_3 , з сім-карткою оператора «Київстар» з номером НОМЕР_4 для здійснення дзвінка на спеціальну лінію «102».

За таких обставин, з урахуванням положень п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України, вищевказаний мобільний телефон, який визнаний у даному кримінальному провадженні речовим доказом, підлягає спеціальній конфіскації, оскільки обвинувачений використав його як знаряддя для вчинення кримінального правопорушення.

У відповідності до вимог ст. 100 КПК України суд вирішує долю речових доказів.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 368, 370 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік, не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, а саме: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід застосований відносно ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити попередній у вигляді домашнього арешту.

Зарахувати в строк відбуття покарання ОСОБА_3 , термін перебування його під вартою з дня його затримання - 23 листопада 2024 року по 25 листопада 2024 року.

Речові докази: оптичний диск «DVD-R» - залишити при матеріалах кримінального првоадження; мобільний телефон марки «Samsung А34» IMЕI: НОМЕР_2 , IMEI: НОМЕР_3 , з сім-карткою оператора «Київстар» з номером НОМЕР_4 - конфіскувати в дохід держави; мобільний телефон марки «Samsung А30», IMET: НОМЕР_5 , IMEI: НОМЕР_6 , з сім-карткою оператора «ВФ Україна» з номером НОМЕР_7 - повернути за належністю ОСОБА_3 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку після проголошення негайно вручити учасникам судового провадження.

Головуючий:/підпис/

Згідно з оригіналом:

Суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1