Справа № 504/5360/24
Номер провадження 1-кп/504/486/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.01.2025 рокус-ще Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області:

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , представника потерпілих ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_7 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Доброслав обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000489 від 01.07.2021 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кропивницький, громадянина України, який має середню світу, не одружений, проходить військову службу у ВЧ НОМЕР_1 ЗСУ, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

01.07.2021, приблизно о 02 год. 08 хв. водій ОСОБА_4 керував технічно справним вантажним автомобілем марки «КАМАЗ - 53202», р/н НОМЕР_2 з причепом марки «ГКБ -8350» з р/н НОМЕР_3 та здійснював рух по автодорозі М14 «Одеса - Мелітополь - Новоазовськ» у напрямку м. Одеса, яка має одну смугу для руху транспортних засобів в одному напрямку.

Під час руху по вказаній дорозі, при наближенні до ділянки, яка розташована в межах с. Міщанка Одеського району Одеської області, на якій проїзна частина у той час була суха, порушуючи п.п. 2.3.б, 10.1, 10.4 «Правил дорожнього руху України», які передбачають, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний, бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі (п. 2.3.б); перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху (п. 10.1); перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку (п. 10.4), будучи неуважним, проявляючи злочинну самовпевненість, під час зміни напрямку руху в сторону м. Миколаїв, не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, здійснив розворот ліворуч з крайнього правого положення проїзної частини дороги та не закінчивши маневр, допустив зіткнення правою, боковою стороною причепа ГКБ з передньою частиною автомобіля марки «MERSEDES-BENZ SPRINTER» р/н НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_8 , який рухався у зустрічному напрямку. Після чого автомобіль марки «MERSEDES-BENZ SPRINTER 313 CDI» р/н НОМЕР_5 , під керуванням ОСОБА_7 , який рухався також в зустрічному напрямку, позаду автомобіля марки «MERSEDES-BENZ SPRINTER» р/н НОМЕР_4 , не маючи технічної можливості уникнути ДТП, допустив зіткнення передньою частиною даного автомобіля у задню частину автомобіля, який рухався попереду.

У результаті дорожньо-транспортної події водій автомобіля марки ««MERSEDES-BENZ SPRINTER 313 CDI» р/н НОМЕР_5 ОСОБА_9 , отримав тілесні ушкодження, а саме: закрита травма живота у вигляді розриву великого сальника, який спричинив масивну кровотечу в черевну порожнину (800мл крові) та шок важкого ступеня. Закрита травма живота у вигляді розриву великого сальника, який спричинив масивну кровотечу в черевну порожнину (800мл крові) та шок важкого ступеня за критерієм небезпеки для життя, відповідно до п.2.1.3 «л», «о» «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 р.) відноситься до категорії ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень. Крім цього, також внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди, водій автомобіля «MERSEDES-BENZ SPRINTER» р/н НОМЕР_4 , ОСОБА_10 отримав наступні тілесні ушкодження: садно лобу справа, забійна рана лівої стопи, закритий перелом основної фаланги 3-го пальця правої стопи зі зміщенням, забої та садна м`яких тканин правої гомілки, що відповідно складають єдиний морфологічний комплекс тілесних ушкоджень, і за критерієм тривалого розладу здоров`я строком понад 21 день згідно п.п. 2.2.2 та 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 р., відносяться до категорії тілесних ушкоджень СЕРЕДНЬОЇ тяжкості.

Допущені водієм ОСОБА_4 порушення вимог п. п. 2.3.б, 10.1, 10.4 «Правил дорожнього руху» України, які знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди, у своєї сукупності призвели до настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_11 та тілесних ушкоджень середньої тяжкості потерпілому ОСОБА_12 .

В судовому засіданні, обвинувачений свою вину у вчиненні вищевказаного діяння, визнав повністю, щиро розкаявся, надав показання, які відповідають встановленим судом обставинам, вказав, що в час та місці вказаних в обвинувальному акті керував т/з Камаз у темну пору доби та здійснював розворот, не закінчивши маневр з його автомобілем зіткнувся автомобіль Merсedes, а через декілька секунд з вказаним авто зіткнувся й інший автомобіль Merсedes. Після події, ОСОБА_4 викликав поліцію та швидку, допоміг потерпілому вийти з машини, які тілесні ушкодження отримали потерпілі відразу не зрозумів. ОСОБА_4 вказав, що має намір відшкодувати потерпілим завдану матеріальну шкоду. Повідомив, що проходить військову службу на посаді водія заправника та посвідчення водія йому необхідне для несення служби.

Оскільки обвинувачений визнав свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, підтвердивши викладене в обвинувальному акті, фактичні обставини ніким з учасників судового провадження не оспорюються, відсутні заперечення та сумніви у добровільності їх позицій, суд, з`ясувавши думку учасників судового засідання, роз`яснивши сторонам кримінального провадження вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів, що будуть досліджуватися, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім письмових доказів, які характеризують особу обвинуваченого. Обвинуваченому роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оскаржувати в апеляційному порядку фактичні обставини справи, встановлені доказами, які судом не були досліджені.

На підставі вищезазначеного, оцінюючи отримані в суді докази, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_13 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілим тяжке та середньої тяжкості тілесні ушкодження.

При призначенні покарання, суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Вчинене кримінальне правопорушення за ч. 2 ст. 286 КК України відноситься до категорії тяжкого, характеризується необережною формою вини. Вчинення кримінального правопорушення, спричинило потерпілим середньої тяжкості та тяжкі тілесні ушкодження.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставиною, яка пом`якшує покарання суд визнає щире каяття, часткове добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, які обтяжують покарання, відповідно до статті 67 КК України судом не встановлено.

ОСОБА_4 є громадянином України, раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога чи психіатра не перебуває, проходить військову службу за призовом по мобілізації на посаді водія-заправника автомобільного відділення ВЧ НОМЕР_1 , є учасником бойових дій та приймав безпосередню участь у відсічі російської збройної агресії.

Суд враховує, що одразу після вчинення злочину, обвинувачений викликав працівників правоохоронних органів та карету швидкої, проте з 01.07.2021, ані моральну, ані матеріальну шкоду завдану своїми діями потерпілим не відшкодував, запевнив, що має намір завдані збитки відшкодувати, надав суду квитанції про переказ кожному з потерпілих частини грошових коштів на виконання своїх зобов`язань, приніс вибачення потерпілим.

Суд враховує думку прокурора, який просив суд призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, без позбавлення права керування транспортними засобами, водночас прокурор вказав про можливість застосування дії ст. 75 КК України. Потерпілий та представник потерпілих, щодо призначення покарання поклались на розсуд суду, на застосуванні суворого покарання не наполягали.

За таких обставин, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 за вчинений ним злочин, покарання у вигляді позбавлення волі у середніх межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України без позбавлення права керування транспортними засобами. Додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами суд вважає за необхідне не призначати, з огляду на те, що ОСОБА_4 проходить військову службу на посаді водія-заправника автомобільного відділення ВЧ НОМЕР_1 , та наявність права керування транспортними засобами є для нього необхідним для належного виконання обов`язків військової служби.

Разом з тим, враховуючи, тяжкість кримінального правопорушення, особу винного, думку потерпілих, суд приходить до переконання про можливість звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням у відповідності до ст.75 КК України та встановленням іспитового строку, з покладенням на останнього обов`язків, що передбачені ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, оскільки на думку суду його виправлення можливе без ізоляції від суспільства.

Суд зазначає, що з початку повномасштабного вторгнення ОСОБА_14 був призваний до лав ЗСУ, продовжував проходити службу і на час свого затримання в кінці 2024 року. Даних, щодо притягнення до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності ОСОБА_4 суду не надано.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що суспільно-корисна та життєво необхідна, українському народу, служба у лавах ЗСУ та можливість подальшого проходження такої служби є тим суспільним інтересом у розрізі можливості застосування дії ст. 75 КК України та звільнення військовослужбовця від призначеного покарання із встановленням іспитового строку..

Враховуючи те, що ОСОБА_4 утримується під вартою, і суд звільняє його від відбуття покарання з випробуванням, останній підлягає звільненню з під варти відповідно до ч. 1 ст. 377 КПК України.

Також, у випадку направлення для відбування покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_4 , у строк цього покарання слід зарахувати перебування під вартою на час досудового розслідування та судового розгляду, в розрахунку одному дню позбавлення волі відповідає один день строку попереднього ув`язнення, у відповідності до ч. 1 ст. 72 КК України, з 20.12.2024 по день ухвалення цього вироку.

Крім того, слід стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення: судової інженерно-технічної експертизи технічного стану транспортного засобу вартістю 2831,55 грн; судової інженерно-технічної експертизи технічного стану транспортного засобу вартістю 2831,55 грн; судової інженерно-технічної транспортно-трасологічної експертизи вартістю 1887,70 грн; судової авто технічної експертизи вартістю 6418,18 грн.

Речові докази у кримінальному провадженні не долучались, арешти на майно не накладалися.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Враховуючи наведене, на підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 100, 349, 368, 369-371, 373-374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звільнити від відбування основного покарання із встановленням іспитового строку на 2 (два) роки.

На підставі п.1,2 ч.1, п. 2 ч. 3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у виді тримання під вартою скасувати.

Звільнити обвинуваченого з під варти в залі суду негайно після проголошення вироку відповідно до ч. 1 ст. 377 КПК України.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у строк відбуття призначеного покарання строк тримання під вартою з 20.12.2024 року по день ухвалення вироку включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 13968,98 (тринадцять тисяч дев`ятсот шістдесят вісім) гривень (дев`яносто вісім) копійок витрат за проведення експертиз на користь держави.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, захиснику, прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1