Справа №: 398/230/25
провадження №: 1-кп/398/271/25
УХВАЛА

Іменем України

(повний текст)

"03" квітня 2025 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Олександрії кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001622 від 12.10.2024, стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області перебуває кримінальне провадження стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, щодо якого обрано запобіжний захід у вигляді застави.

Захисник ОСОБА_6 подав клопотання про скасування запобіжного заходу та повернення застави, де зазначає, що ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 25.09.2024 до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з 15:19 год. 24.09.2024 року до 15:19 год. 22.11.2024, а також визначено заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто в сумі 242 240 грн. ОСОБА_7 на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Кіровоградської області в якості застави внесено вказані грошові кошти. Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 23.12.2024 продовжено ОСОБА_4 строк дії покладених на нього обов`язків, відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, в межах строків досудового розслідування, а саме до 24.01.2025. В подальшому обов`язки продовжені не були. Усі запобіжні заходи, які визначені законом, обираються на строк, визначений ухвалою, але не більше 60 днів. Тобто запобіжний захід діє доки діє ухвала та діє строк, який визначений у ній. Із спливом строку дії ухвали припиняється і дія запобіжного заходу, якщо останній не був продовжений іншою ухвалою. ОСОБА_4 перебуває на службі в Національної гвардії України за контрактом, також на його утриманні перебуває малолітній син та дружина. На період дії запобіжного заходу обвинувачений ОСОБА_4 відсторонений від виконання бойових завдань, що негативно впливає на оборонну здатність України проти російського вторгнення на територію України. У зв`язку з чим просить скасувати запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 . Заставу, внесену ОСОБА_7 , повернути заставодавцю.

В судовому засіданні прокурор подав заперечення, в якому зазначив, що згідно з ч. 4 ст. 202 КПК України, з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави, підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави. Положеннями КПК України не визначено конкретного строку дії запобіжного заходу у виді застави. Таким чином, оскільки відповідно до ст.182 КПК України запобіжний захід у вигляді застави не має граничного строку дії, то після внесення грошових коштів у якості застави за підозрюваного, строк дії ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді застави, відповідно до ст. 203 КПК України, діє до моменту прийняття остаточного рішення, а саме ухвалення вироку чи закриття кримінального провадження. За наведених обставин, зважаючи на норми кримінального процесуального закону, застава, як альтернатива запобіжному заходу у вигляді тримання під вартою, є безстроковим видом запобіжного заходу, і на даний час захід забезпечення є чинним, судом не скасований, кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 не завершено, відсутні правові підстави для повернення суми грошової застави заставодавцю.

Обвинувачений та його захисник ОСОБА_5 клопотання підтримали.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, приходить до наступних висновків.

У відповідності до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.

Частиною 1 ст. 182 КПК України передбачено, що застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами 3 або 4 ст. 183 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 8 ст. 182 КПК України у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Отже, застава забезпечує належну поведінку обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження.

Частиною 11 ст. 182 КПК України передбачено, що застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Суд враховує, що з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати за рішенням суду про звернення застави у дохід держави утримувала обвинуваченого від намірів та спроб порушення належної поведінки та покладених на нього обов`язків, а з іншого - її внесення не призвело до втрати ним та його утриманцями засобів для гідного людини існування.

В рішенні від 20.11.2010 р. у справі «Мангурас проти Іспанії» Європейський суд з прав людини зазначив, що гарантії, передбачені пунктом 3 статті 5 Конвенції, покликані забезпечити явку обвинуваченого в судове засідання. Сума застави повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечити його безпеку. Іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави чи дій проти поручителів у випадку відсутності появи на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Приймаючи до уваги ту обставину, що підстави, за яких слідчим суддею Ленінського районного суду м. Кіровограда було обрано обвинуваченому запобіжний захід не відпали, застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, ніж застава, не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчинені тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до восьми років, що може викликати у нього бажання переховуватися від суду. Наявність підписаного контракту та родини не є тією безумовною обставиною, що свідчить про відсутність зазначених ухвалою ризиків.

Суд звертає увагу, що застава забезпечує виконання підозрюваним, обвинуваченим не лише тих процесуальних обов`язків, покладених на них на певний строк відповідно до положень ст. 194 КПК України, у зв`язку із застосування запобіжного заходу, але й тих, що визначені ст. 42 цього Кодексу та діють протягом всього кримінального провадження.

Суд наголошує, що у випадку застосування до підозрюваного/обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави, відповідно до приписів ст. 182 КПК України, внесення застави заставодавцем є його правом, як у випадку застосування запобіжного заходу у вигляді застави як основного запобіжного заходу, так і у випадку, коли заставу визначено в якості альтернативного запобіжного заходу до тримання під вартою. Таким чином, внесення заставодавцем грошових коштів в якості застави за підозрюваного/обвинуваченого є актом добровільної волі такої особи (фізичною або юридичної). Особа не може бути визнана заставодавцем усупереч її бажанню.

При цьому, відповідний статус заставодавця не вичерпується лише фактом внесення визначеної грошової суми, оскільки погоджуючись внести заставу, особа автоматично погоджується мати відповідні обов`язки як заставодавця протягом дії цього запобіжного заходу. Разом з цим, така особа несе і ризик втрати внесених нею коштів у випадку невиконання підозрюваним/обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків.

З огляду на вищезазначене, у заставодавця відсутні підстави очікувати, що грошові кошти, внесені ним у якості застави за підозрюваного/обвинуваченого, будуть йому обов`язково повернуті у найкоротший строк за його бажанням до припинення дії запобіжного заходу у вигляді застави. Законодавцем не зроблено винятків повернення заставодавцю застави, у випадку зміни відносин між заставодавцем та підозрюваним/обвинуваченим, виникненням між ними цивільно-правових відносин та неможливості їх виконати з будь-якої сторони, зміни матеріального становища заставодавця чи виникнення в сім`ї останнього будь-яких інших непередбачуваних випадків.

Зважаючи на вказане, на переконання суду, відсутність з боку обвинуваченого будь-яких порушень чи створення перешкод для кримінального провадження не є беззаперечним твердженням відсутності ризиків, які були встановлені під час обрання йому запобіжного заходу.

З огляду на викладене, у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про скасування запобіжного заходу стосовно ОСОБА_4 та повернення застави заставодавцю, необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 182, 201, 331, 372 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволені клопотання захисника ОСОБА_6 про скасування запобіжного заходу та повернення застави відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали проголошено 04.04.2025 о 08:30 год.

Суддя ОСОБА_1