Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

21 січня 2025 року м. Рівне

Справа № 556/2056/23

Провадження № 11-кп/4815/146/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

Суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника-адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на ухвалу Володимирецького районного суду Рівненської області від 10 квітня 2024 року щодо ОСОБА_7 ,-

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання засудженого ОСОБА_7 про звільнення від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі у зв`язку хворобою із застосуванням примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги.

В апеляційній скарзі прокурор зазначає, що розгляд клопотання засудженого ОСОБА_7 про застосування щодо нього примусових заходів медичного характеру у зв`язку з хворобою і звільнення від подальшого відбування покарання проведено з істотним порушенням вимог КПК України порушенням права засудженого на захист та відсутності висновку судово-психіатричної експертизи, у зв`язку з чим просить ухвалу Володимирецького районного суду Рівненської області від 10 квітня 2024 року скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Згідно письмового повідомлення ДУ « Полицька виправна колонія № 76», засуджений ОСОБА_7 за станом здоров`я перебуває на лікуванні при Дрогобицькій виправній колонії № 40.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора на підтримання апеляційної скарги, з якими погоджується захисник, перевіривши матеріали судового провадження й обговоривши викладене в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухваленим згідно норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції належним чином не дотримався.

Суд має розглянути питання, чи був процес справедливим в цілому, включаючи апеляційне провадження та спосіб отримання доказів (справа Салов проти України від 06.09.2005 року).

Відповідно до ч. 2 ст. 84 КК України, особа, яка після вчинення злочину або постановлення вироку захворіла на тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або подальшого його відбування. При вирішенні цього питання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи.

Згідно абз. 2 п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України № 8 від 28.09.1973 року Про практику застосування судами законодавства про звільнення від відбування покарання засуджених, які захворіли на тяжку хворобу, звільнення від відбуття покарання через хворобу з місць позбавлення волі може бути застосоване судом до тих засуджених, які захворіли під час відбуття покарання, і ця хвороба перешкоджає відбувати покарання, тобто, у випадках, коли подальше утримання в місцях позбавлення волі загрожує їх життю або може призвести до серйозного погіршення здоров`я чи інших тяжких наслідків. Це стосується й тих осіб, які захворіли до засудження, але під час відбуття покарання їхня хвороба внаслідок прогресування набула характеру, зазначеного в

наказі Державного департаменту України з питань виконання покарань та Міністерством охорони здоров`я України від 18.01.2000 року №3/6, де затверджений Перелік захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від дальшого відбування покарання.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 52 КПК України, у кримінальному провадженні щодо осіб, стосовно яких передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішується питання про їх застосування, забезпечується обов`язкова участь захисника з моменту встановлення факту наявності в особи психічного захворювання або інших відомостей, які викликають сумнів щодо її осудності.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, ОСОБА_7 , який засуджений вироком Камінь-Каширського районного суду Волинської області за 2 ст. 121 КК України на вісім років позбавлення волі із застосуванням примусових заходів медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку за місцем відбування покарання, страждає тяжким психічним розладом, що підтверджується висновком лікарсько-консультаційної комісії про медичний огляд засудженого, у зв`язку з чим судом першої інстанції призначено судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручено експертам Львівської філії судово-психіатричних експертиз ДУ Інститут психіатрії МОЗ України, для визначення питання необхідності продовження застосування ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру.

За таких обставин участь захисника щодо захисту інтересів ОСОБА_7 з моменту встановлення факту наявності в особи психічного захворювання або інших відомостей, які викликають сумнів щодо її осудності, є обовязковою, а матеріали судового провадження повинні містити висновок комісії лікарів-психіатрів щодо необхідності продовження, зміни чи припинення примусових заходів медичного характеру, що передбачено ст. 95 КК України.

Як слідує з матеріалів провадження, на момент ухвалення оскаржуваного рішення висновок судово-психіатричної експертизи щодо ОСОБА_7 на адресу місцевого суду не надходив.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що при розгляді клопотання ОСОБА_7 судом першої інстанції допущено істотне порушення вимог кримінально-процесуального закону, яке, відповідно до положень п. 4 ч. 2 ст. 412 КПК України, є безумовною підставою для скасування судового рішення судом апеляційної інстанції, та призначення нового розгляду, згідно норм ч. 1 ст. 415 КПК України, в суді першої інстанції.

При новому судовому розгляді слід усунути допущене порушення вимог КПК України, врахувати положення п. 5 ч. 2 ст. 52 КПК України щодо обов`язкової участі захисника, дослідити висновок судово-психіатричної експертизи стосовно ОСОБА_7 , і в залежності від встановленого прийняти передбачене законом процесуальне рішення.

Керуючись ст.ст. 404-405, 407, 412, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Володимирецького районного суду Рівненської області від 10 квітня 2024 року щодо ОСОБА_7 скасувати з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Ухвала остаточна і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І :

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2