24.12.2024
Справа № 642/7264/24
Провадження № 1-кс/642/4218/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.12.2024 м. Харків

Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Ленінського районного суду м. Харкова клопотання слідчого СВ ВП № 2 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001669 від 12.11.2024 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,-

встановив:

СВ ВП №2 Харківського районного управління № 3 ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001669 від 12.11.2024 за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи достеменно обізнаним про те, що згідно Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану», затвердженого Верховною Радою України 24.02.2022 (№2102-ІХ), відповідно до пункту № 31 частини першої статті 85 Конституції України та статті 5 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» по всій території України введено військовий стан, у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України, який у подальшому продовжено указом Президента України №259/2022 з 05 години 30 хвилин, 25.04.2022 на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався, вчинив умисний корисливий злочин проти власності за наступних обставин:

Так, 12.11.2024 о 09 годині 57 хвилин, ОСОБА_4 перебуваючи, за адресою: м. Харків, вул. Благовіщенська, 29-А., помітив припаркований автомобіль марки "SEAT IBIZA" д.н.з. НОМЕР_1 , у якого було відчинене пасажирське скло та у нього виник прямий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, яке як на його думку могло знаходитися в салоні вказаного автомобіля.

Реалізуючи злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 діючи з прямим умислом, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків у вигляді заподіяння майнової шкоди потерпілому ОСОБА_6 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, шляхом вільного доступу здійснив незаконне потрапляння до салону припаркованого автомобіля марки "SEAT IBIZA" д.н.з. НОМЕР_1 , після чого своїми руками не відчиняючи двері таємно викрав із пасажирського сидіння вищевказаного автомобіля кисневий балон на 5 літрів, темно-сірого кольору на якому маються написи № Р150 П 22522328, та сумку сірого кольору у якій знаходився ноутбук торгової марки «НР» моделі «ELITEBOOK 840 G5», з процесором INTEL CORE і5, оперативною пам`яттю 16 GB, об`ємом пам`яті на жорсткому диску (SSD) 250 GB, в корпусі сірого кольору та зарядним пристроєм до ноутбуку, які належать потерпілому ОСОБА_6 .

Після чого, ОСОБА_4 покинув місце вчинення злочину, звернувши на свою користь кисневий балон на 5 літрів, темно-сірого кольору на якому маються написи № Р150 П22522328, та сумку сірого кольору у якій знаходився ноутбук торгової марки «НР» моделі «ELITEBOOK 840 G5», з процесором INTEL CORE і5, оперативною пам`яттю 16 GB, об`ємом пам`яті на жорсткому диску (SSD) 250 GB, в корпусі сірого кольору та зарядним пристроєм до ноутбуку, і розпорядився викраденим майном на власний розсуд, спричинивши згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №11099 від 03.12.2024 потерпілому ОСОБА_6 , матеріальну шкоду на суму 8183 грн.

ОСОБА_4 , 20.12.2024 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

В клопотанні слідчий вказує, що метою обрання запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спроб: переховуватися підозрюваним від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків сторони обвинувачення на даний час у сторони обвинувачення виникла необхідність у обранні запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою відносно підозрюваного.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_4 проти задоволення клопотання прокурора заперечував, просив обрати більш м`який запобіжний захід.

Слідчий суддя приходить до висновку, що подане клопотання підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно дост. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований та утримуватись під вартою інакше, як за вмотивованого рішення суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Пунктом «а» частини першої статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (1950 року), нікого не може бути позбавлено волі інакше, як згідно з процедурою, встановленою законом, а також якщо є розумні підстави вважати необхідним запобігання вчиненню особою правопорушення або втечу після його вчинення.

Частина 2 ст. 177 КПК України передбачає, що підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, та як передбачено ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків; вчиняти інші кримінальні правопорушення та продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Згідно з вимогами ч.1 ст.194КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Обгрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_6 протоколом допиту свідка ОСОБА_7 , протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_8 , протоколом огляду предмету (CD-R диску з відеозаписом), висновком товарознавчої експертизи №11099 від 03.12.2024.

Оскільки КПК України не містить визначення обґрунтованої підозри, за роз`ясненням вказаного поняття слід звернутися до практики ЄСПЛ. За загальною практикою Європейського суду з прав людини, що склалась з рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom) від 30.08.1990 року, п. 32, Series A, № 182, термін «обґрунтована підозра» у вчиненні правопорушення передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин. Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

У справі «Ердагоз проти Туреччини» висловлено позицію, що факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тим, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи.

Окрім того, на підтвердження обґрунтованості підозри, наявні фактичні обставини кримінального провадження дають можливість об`єктивно пов`язати обвинуваченого із вчиненням кримінального правопорушення (Рішення ЄСПЛ «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року).

У рішенні по справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 року Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій підозрюваного ОСОБА_4 , а виходячи лише з фактичних даних, що містяться в долучених до клопотання матеріалах кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність останнього до вчинення злочину за викладених у клопотанні обставин.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, який є тяжким злочином, санкція ч. 4 ст. 185 КК України передбачає покарання від п`яти до восьми років позбавлення волі. Отже, очікування можливого суворого покарання має значення під час оцінки ризику переховування від суду. Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою переховуватися від суду. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини суворість покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»). Ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58).

Відповідно до висновків щодо застосування норм права, викладених, зокрема, у постановах Верховного Суду від 20.06.2019 по справі № 166/313/17, від 13.08.2020 по справі №674/1202/19, від 27.02.2019 по справі № 0503/10653/2012, усвідомлення ймовірності визнання вини особи з висунутим їй обвинуваченням та тиск тягаря можливого відбування покарання, є обставинами, що свідчить про наявність ризику переховування від суду та є підставою для тримання особи під вартою.

За зазначених вище обставин слідчий суддя приходить до висновку, що ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість переховуватись від органів досудового розслідування та суду, наявний.

В свою чергу наявність ризику, передбаченого п. 3 ч.1 ст.177 КПК України в судовому засіданні прокурором не доведена.

Також слідчий суддя зазначає, що докази надані стороною обвинувачення не доводять обставину недостатності застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні. При цьому слідчий суддя приймає до уваги, що підозрюваний без застосування засобів процесуального примусу з`явився в судове засідання для розгляду відповідного клопотання.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Отже, слідчий суддя приходить до висновку про можливість обрання відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту, який забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Тримання підозрюваного під нічним домашнім арештом слід здійснювати за адресою його фактичного проживання, а саме: АДРЕСА_1 .

При цьому, слідчий суддя зазначає, що у умовах збройної агресії російської федерації, приймаючи до уваги положення ст. 3, 27 Конституції України, ст. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які покладають на державу обов`язок забезпечення безпеки життя людини, слідчий суддя вважає за необхідне під час встановлення заборони відлучатися підозрюваному з місця проживання, встановити виняток у вигляді залишення житла під час оголошення повітряної тривоги з метою переховування у бомбосховищі, а також у випадках отримання невідкладної медичної допомоги.

З огляду на викладене, враховуючи наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд приходить до висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в період часу з 23:00 год. до 06:00 год., з покладанням на нього, певних обов`язків, передбачених ст. 194 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 181, 369, 371, 372 КПК України, суд

постановив:

Клопотання слідчого СВ ВП № 2 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001669 від 12.11.2024 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України задовольнити частково.

Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту, в межах строку досудового розслідування до 20 лютого 2025 року, який полягає в забороні підозрюваному залишати місце свого постійного проживання у період часу з 22:00 год до 06:00 год наступного дня за виключенням випадків необхідності перебування в найближчому до місця проживання укритті під час оголошеної повітряної тривоги та отримання невідкладної медичної допомоги.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 протягом строку дії запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту такі обов`язки:

-не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду;

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду за першою вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

-утримуватись від спілкування зі свідками ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , потерпілим ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0001669 від 12.11.2024, окрім як з дозволу та в порядку визначеному слідчим, прокурором, або судом.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що в разі не виконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід.

Визначити строк дії ухвали слідчого судді тривалістю до 20 лютого 2025 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвалу в частині застосування запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту відносно ОСОБА_4 направити для виконання начальнику відділу поліції № 2 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області.

Відповідальна посадова особа ВП № 2 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області повинна негайно поставити на облік ОСОБА_4 .

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Копію ухвали про застосування запобіжного заходу вручити підозрюваному негайно після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Повний текст ухвали складений і оголошений в приміщенні Ленінського районного суду м. Харкова 23 грудня 2024 року о 12 годині 00 хвилин.

Слідчий суддя ОСОБА_1