Справа № 190/320/25
Провадження №1-в/190/72/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2025 року м.П`ятихатки

П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. П`ятихатки клопотання засудженого ОСОБА_4 про приведення вироку у відповідність до вимог Кримінального кодексу України та змін, внесених Законом України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів»,

в с т а н о в и в:

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про приведення вироку у відповідність до вимог Закону України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Засуджений ОСОБА_4 та представник ДУ «П`ятихатська виправна колонія № 122» в судове засідання не з`явились, кожен окремо подали до суду клопотання з проханням справу розглядати без їх участі.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення клопотання засудженого не заперечував.

Вислухавши думку прокурора, дослідивши матеріали особової справи засудженого, суд приходить до наступного висновку.

Під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України (п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України).

09.08.2024 року набрав чинності Закон України №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (надалі - Закон №3886-ІХ).

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п.5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до пп. 169.1.1 пункту 169.1 ст.169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь - якого платника податку.

Таким чином два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян дорівнює 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи та відповідно станом на 2020 рік становило 2102 грн. станом на 2021 рік становило 2270 грн.

Судом встановлено, що вироком Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 листопада 2022 року ОСОБА_4 засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань за даним вироком та за вироком Дніпровського апеляційного суду від 27.04.2022 року остаточно призначено покарання 3 роки 5 місяців позбавлення волі.

Відповідно до зазначеного вироку, ОСОБА_4 :

- 17.06.2021 року вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, завдавши потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 1033,33 грн.

Вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 вересня 2021 року ОСОБА_4 засуджений за ч. 1 ст. 190 КК України до штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., зазначено вирок Широкінського районного суду Дніпропетровської області від 05.05.2021 року виконувати самостійно.

Вироком Дніпровського апеляційного суду від 27.04.2022 року вирок Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 вересня 2021 року скасовано в частині призначення покарання, призначено ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 190 КК України покарання у виді 1 року обмеження волі, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань за новим вироком та вироком Широківського районного суду Дніпропетровської області від 05.05.2021 року, з урахуванням п. б ч. 1 ст. 72 КК України визначено остаточне покарання 3 роки 4 місяці позбавлення волі.

Відповідно до зазначеного вироку, ОСОБА_4 :

- 13.05.2020 року вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 190 КК України, завдавши потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 2361,00 грн.;

Вироком Широківського районного суду Дніпропетровської області від 05 травня 2021 року ОСОБА_4 засуджений за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року 6 місяців обмеження волі, на підставі ст.ст. 71, 72 КК України до призначеного покарання частково приєднано не відбуту частину покарання за попереднім вироком Широківського районного суду Дніпропетровської області від 13.03.2020 року та остаточно призначено покарання у вигляді 3 років 3 місяців позбавлення волі.

Кримінальна протиправність діяння, а також його карність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння ( ч. 3 ст. 3, ч. 2 ст. 4 КК України).

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).

Указане положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Частиною 2 статті 74 КК України, передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Таким чином, ОСОБА_4 підлягає звільненню від покарання за вироком Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 листопада 2022 року, оскільки завдав матеріальну шкоду потерпілим на суму, меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день скоєння крадіжки майна, тобто вчинені ним діяння відповідно до вимог Закону України №3886-ІХ не є кримінально-караними на теперішній час.

При цьому, підстави звільнення ОСОБА_4 від покарання, призначеного йому вироком Дніпровського апеляційного суду від 27.04.2022 року відсутні, адже вартість майна, за викрадення якого він засуджений вказаним вироком, більше двох розмірів неоподаткованого мінімуму доходів громадян.

Крім того, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України за вчинення якого ОСОБА_4 відбуває покарання за вироком Широківського районного суду Дніпропетровської області від 05 травня 2021 року відповідно до вимог закону не є такими, що входить до поняття «дрібного викрадення чужого майна», тому підстави для звільнення ОСОБА_4 від покарання за вказаними вироками відсутні.

Керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, суд,

у х в а л и в :

Клопотання засудженого ОСОБА_4 про приведення вироку у відповідність до вимог Кримінального кодексу України та змін, внесених Законом України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» - задовольнити.

На підставі ч.2 ст. 74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від покарання, призначеного вироком Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 листопада 2022 року за ч. 2 ст. 185 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння.

Вважати ОСОБА_4 засудженим за вироком Дніпровського апеляційного суду від 27.04.2022 року за ч. 1 ст. 190 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань за даним вироком та вироком Широківського районного суду Дніпропетровської області від 05.05.2021 року, з урахуванням п. б ч. 1 ст. 72 КК України визначено остаточне покарання 3 роки 4 місяці позбавлення волі.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга протягом семи днів з дня її проголошення до Дніпровського апеляційного суду через П`ятихатський районний суд.

Ухвала, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги - ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1