ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 372/3197/20 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/454/25 Суддя-доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст.81 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2025 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,,

прокурора - ОСОБА_6 ,

засудженого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в режимі відеоконференції судове провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 на ухвалу Балаклійського районного суду Харківської області від 17 жовтня 2024 року стосовно ОСОБА_7 ,-

В С Т А Н О В И Л А:

19 вересня 2024 року захисник ОСОБА_9 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_7 , звернувся до Балаклійського районного суду Харківської області з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 .

Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 17 жовтня 2024 року у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 відмовлено, оскільки останній не довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення, а тому його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є передчасним.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції про відмову у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення в порядку ст.81 КК України, та постановити нову ухвалу про задоволення його клопотання. Зазначає, що на момент звернення до суду засудженим відбуто повних 3 роки 5 місяців, протягом яких він довів своє виправлення. Звертає увагу, що ОСОБА_7 за 2023-2024 рік має 5 заохочень, за час відбування покарання у ДУ «Покровська виправна колонія (№17) з 18 січня 2024 року дисциплінарних стягнень не отримував. Вказує, що ОСОБА_7 проходить медичне лікування, у зв`язку з чим не має можливості працювати. Крім того, шкоду потерпілим відшкодував добровільно, претензій з боку потерпілих до нього не має.

Заслухавши доповідь головуючого судді, вислухавши доводи захисника ОСОБА_8 , який підтримав свою апеляційну скаргу та просив звільнити ОСОБА_7 умовно-достроково на підставі ст.81 КК України, а також думку обвинуваченого, який просив застосувати до нього положення ст.81 КК України, прокурора щодо законності та обґрунтованості оскаржуваного судового рішення, перевіривши матеріали провадження та дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 належить залишити без задоволення, з наступних підстав.

Зі змісту статей 50 та 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироку суд має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

У статті 81 КК України зазначено, що особу може бути умовно-достроково звільнено від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та відбув визначений законом строк покарання.

Згідно ч.2 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Отже, зі змісту наведених положень закону вбачається, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково від відбування покарання є не формальний сплив певного строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення особи засудженого та умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

Колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції при розгляді клопотання про умовно-дострокове звільнення повно, всебічно і об`єктивно дослідив необхідні матеріали провадження, та дійшов обґрунтованих висновків, що засуджений своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці не довів виправлення, тому не може бути звільнений від відбування покарання умовно-достроково.

З матеріалів провадження та характеристики на засудженого від 29 листопада 2024 року вбачається, що ОСОБА_7 засуджений вироком Обухівського районного суду Київської області від 15 грудня 2021 року за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України із застосуванням ст.70, ст.71 КК України до остаточного покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання рахується з 08 березня 2021 року.

Кінець строку відбування покарання 08 березня 2026 року.

Фактично відбутий строк покарання на 29 листопада 2024 року складає 3 роки 8 місяців 21 день.

Засуджений ОСОБА_7 з 09 березня 2021 року по 27 квітня 2021 року перебував в державній установі «Київський слідчий ізолятор», де характеризувався задовільно. Невиконання покладених обов`язків та порушення встановлених заборон не допускав, адміністрацією установи не заохочувався.

З 27 квітня 2021 року по 26 вересня 2021 року перебував в державній установі «Коростенська виправна колонія (№71), де допустив одне порушення режиму тримання та отримав одне стягнення.

З 26 вересня 2021 року по 06 вересня 2022 року перебував в державній установі «Київській слідчий ізолятор», де допустив 2 порушення режиму тримання, у зв`язку з чим отримав 2 стягнення.

З 06 вересня 2022 року по 07 вересня 2022 року перебував в державній установі «Коростенська виправна колонія (№71), де допустив одне порушення режиму тримання, у зв`язку з чим отримав 1 стягнення.

З 07 вересня 2022 року по 10 січня 2024 року перебував в державній установі «Київській слідчий ізолятор», де характеризувався позитивно, невиконання покладених обов`язків та порушення встановлених заборон не допускав, адміністрацією установи заохочувався 5 разів. Залучався до робіт із благоустрою колонії та поліпшення житлово-побутових умов засуджених, допоміжних робіт із забезпечення колонії продовольством.

З 10 січня 2024 року по 18 січня 2024 року перебував в державній установі «Коростенська виправна колонія (№71)», де характеризувався задовільно, не виконання покладених обов`язків та порушення встановлених заборон не допускав, адміністрацією установи не заохочувався.

З 18 січня 2024 року по теперішній час відбуває покарання в державній установі «Покровська виправна колонія (№17), де характеризується посередньо, невиколнання покладених обов`язків та порушення встановлених заборон не допускає, адміністрацією установи не заохочувався. У відношенні до засуджених не конфліктний, підтримує стосунки із засудженими різної спрямованості. Лідерські риси відсутні, авторитетом серед засуджених не користується. У відношенні з персоналом установи дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин, виконує встановлені законодавством вимоги персоналу установи. Під час відбування покарання на профілактичному обліку в установі не перебував. Намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце та приліжково тумбочку, не завжди має охайний зовнішній вигляд. Не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням. Намагається дотримуватись вимог пожежної безпеки.

Адміністрацією установи засуджений заохочувався 5 разів, а саме: 02 січня 2023 року, 03 квітня 2023 року, 03 липня 2023 року, 02 жовтня 2023 року, 04 січня 2024 року рішеннями дисциплінарної комісії оголошувались подяки за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки.

Крім того, засуджений ОСОБА_7 мав три стягнення, які погашені в установленому законом порядку.

ОСОБА_7 раніше судимий:

1) вироком Обухівського районного суду Київської області від 13 вересня 2005 року за ч. 1 ст. 187 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном на 2 роки;

2) вироком Обухівського районного суду Київської області від 19 грудня 2006 року за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 14 квітня 2011 року за відбуттям строку покарання;

3) вироком Печерського районного суду м. Києва від 09 липня 2012 року за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення вол. Звільнений 15 травня 2018 року умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 1 місяць 24 дні;

4) вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 13 липня 2015 року за ч. 2 ст. 186, ст. 71, ст. 72 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. Звільненого 15 травня 2018 року умовно-достроково на невідбутий строк 11 місяців 26 днів;

5) вироком Обухівського районного суду Київської області від 05 грудня 2019 року за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном на 2 роки; ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 04 грудня 2020 року звільнення від відбування покарання з випробуванням скасовано та направлено для відбуття покарання призначеного вироком Обухівським районним судом Київської області від 05 грудня 2019 року за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі;

6) вироком Обухівського районного суду Київської області від 22 березня 2021 року за ч. 1 ст. 162 КК України до 2 років обмеження волі.

7) вироком Обухівського районного суду Київської області від 15 грудня 2021 року засуджений за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ст. 70, ч. 4 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України до 5 років позбавлення волі. Ухвалою Київського апеляційного суду від 21 червня 2022 року вказаний вирок залишено без змін.

Перший раз був притягнутий до відповідальності у віці 23 років, в установах провів понад 10 років. За категорією правопорушення має ознаки корисливого та корисливо-насильницького. Обставиною, яка обтяжує покарання, є вчинення злочину проти малолітньої дитини. Шкоду особа не відшкодувала.

Не усвідомлює наслідки вчиненого правопорушення для потерпілої особи, заперечує серйозність та мінімізує наслідки своїх дій.

Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик ймовірної небезпеки для суспільства оцінюються як середні.

Крім того, необхідно зазначити про те, що рішенням комісії установи від 09 листопада 2022 року засудженому в застосуванні ст.100, 101 КВК України відмовлено, як особі, яка не стає на шлях виправлення. Рішенням комісії установи від 13 вересня 2023 року в застосуванні ст.82 КК України відмовлено, як особі, яка не стала на шлях виправлення. Рішенням установи від 22 липня 2024 року в застосуванні ст.81 КК України відмовлено, як особі, яка не довела своє виправлення.

Має повну загальну середню освіту. З прибуттям до державної установи виконання покарань до програми диференційованого виховного впливу «Освіта» не залучався.

Вказані відомості ніким не оспорюються та не спростовані під час апеляційного розгляду.

Надаючи оцінку наведеним обставинам, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції з достатньою повнотою дослідив особу засудженого, у зв`язку з чим прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для його умовно-дострокового звільнення.

Крім того, колегія суддів зазначає, що виконання призначеного покарання є доцільним тільки за тієї умови, що ним досягається поставлена в законі мета: крім кари ще і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів. Якщо ця мета може бути досягнута ще до закінчення призначеного судом строку покарання, то в подальшому у його виконанні відпадає необхідність. З огляду на це, закон й передбачає можливість застосування судом умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26 квітня 2002 року визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

У відповідності до положень п. 17 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України, суду слід ретельно з`ясувати: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу.

Колегія суддів звертає увагу на те, що ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий, а саме 7 разів. Більше того, 2 рази засуджений звільнявся від відбування покарання з випробуванням та 2 рази був звільнений умовно-достроково, проте на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив, та знову вчинив новий умисний злочин проти власності, за який його було засуджено. А тому, на думку колегії суддів, у разі звільнення його умовно-достроково є висока вірогідність вчинення ним нових кримінальних правопорушень. Тобто, застосування такого інституту звільнення від відбування покарання свідчить про його неефективність по відношенню до засудженого, який не бажає ставати на шлях виправлення.

Отже, аналіз матеріалів судового провадження дає підстави вважати, що засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення, оскільки наявність посередньої характеристики, п`яти заохочень, які отримав засуджений за весь період відбування покарання, не можуть свідчити про наявність достатніх підстав для звільнення засудженого ОСОБА_7 умовно-достроково.

Крім того, колегія суддів зазначає про те, що дотримання порядку та умов відбування покарання, а також, добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання, відповідно до ст.9 КВК України, є обов`язком засудженого, а процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним.

Відповідно до ч. 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

З огляду на викладене, на переконання колегії суддів, докази того, що поведінка ОСОБА_7 зазнала суттєвих змін, матеріали справи не містять, як й доказів доведення його виправлення ставленням до праці.

Крім того, колегією суддів також враховується довідка засудженого ОСОБА_7 про стан його здоров`я (арк.91), але вона не є достатньою підставою для умовно-дострокового звільнення засудженого від подальшого відбування покарання.

Поряд із цим, колегія суддів зазначає, що вказані відомості є підставою для звернення засудженим ОСОБА_7 до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, із клопотанням про звільнення від покарання за хворобою на підставі ст.84 КК України в порядку, передбаченому ст.ст.537, 539 КПК України.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_9 , хоча, і заслуговують на увагу, але не спростовують висновків суду першої інстанції, з урахуванням вищенаведених відомостей про особу засудженого, про недостатність підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання.

Отже, оцінюючи наведені обставини, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що за весь час відбування покарання засуджений своєю поведінкою і ставленням до праці, не довів свого повного виправлення, про що свідчать відомості, які містяться в матеріалах провадження, а тому, незрозуміло якою буде його поведінка у разі умовно-дострокового звільнення. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а саме виправлення засудженого.

Умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до дискреційних повноважень суду, у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність у ОСОБА_7 сформованої правослухняної поведінки та доведення свого виправлення.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що матеріали справи не містять переконливих доказів того, що засуджений дійсно став на шлях виправлення, що є обов`язковою умовою для умовно-дострокового звільнення, отже суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання, а тому, з урахуванням доводів апеляційної скарги його захисника, не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи, які були б підставою для скасування постановленого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.81 КК України, ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419, 537, 539 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Балаклійського районного суду Харківської області від 17 жовтня 2024 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: