Номер провадження:1-кс/521/3817/24
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 грудня 2024 року м.Одеса
Так, відповідно до ст. 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 на території України із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 введено воєнний стан строком на 30 діб, який цього ж дня затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 2102-ІХ, який неодноразово продовжувався та діє на теперішній час.
Відповідно до п.2 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» Військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.
Крім того, п.3 вказаного Указу зазначено, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені зокрема ст. 33 Конституції України, згідно з якою кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Відповідно до п.8 Постанови Кабінету Міністрів України № 1455 від 29.12.2021 якою затверджено «Порядок встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан» визначено, що перетинання державного кордону в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю на території, де введено воєнний стан, здійснюється з урахуванням обмежень, встановлених законодавством.
Проте, незважаючи на обов`язок неухильного дотримання вказаних нормативних актів, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки у вигляді порушення встановленого порядку перетину державного кордону України та бажаючи їх настання, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконно збагатитись за рахунок грошової винагороди за свої протиправні дії, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення за наступних обставин.
В ході проведення досудового розслідування встановлено, що у невстановлений досудовими розслідуванням час та місце, однак не пізніше кінця листопада 2024 року, ОСОБА_8 , керуючись злочинним умислом, спрямованим на власне незаконне збагачення, розуміючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь та бажаючи настання таких наслідків здійснював ряд дій, спрямованих на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, доведення таких дій до кінцевого результату.
При цьому, ОСОБА_8 , розуміючи, що реалізація злочинного плану, направленого на незаконне переправлення осіб через державний кордон України, потребує залучення інших осіб, які будуть об`єднані загальною метою - отримання незаконного прибутку, не пізніше кінця листопада 2024 року, вступив у злочинну змову із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та невстановленою в ході досудового розслідування особою.
У подальшому, в ході проведення досудового розслідування встановлено, що у невстановлений досудовими розслідуванням час та місці, однак не пізніше кінця листопада 2024 року, ОСОБА_8 , діючи відповідно обраної собі ролі та на виконання плану злочинної діяльності разом із ОСОБА_4 , ОСОБА_9 та невстановленою в ході досудового розслідування особою, керуючись єдиним злочинним умислом, спрямованим на власне незаконне збагачення та незаконне збагачення осіб, які перебували з ним у групі, розуміючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь та бажаючи настання таких наслідків, із застосуванням кросплатформової системи миттєвого обміну дзвінками «Telegram», а також за допомогою мобільного зв`язку зв`язалися із особами призовного віку, а саме ОСОБА_10 , який був зі своїм знайомим ОСОБА_11 , та в ході телефонної розмови повідомили останнім про те, що мають зв`язки та можуть організувати їх незаконне переправлення через державний кордон України до Республіки Молдови (невизнана республіка Придністров`я). Разом із цим члени групи в телефонному режимі із ОСОБА_10 , визначили грошову винагороду за організацію їх незаконного перетину через державний кордон України у розмірі 13 000 доларів США з обох, на що останні надали свою добровільну згоду. З метою роз`яснення вказаного плану та визначення всіх деталей такого переправлення, члени групи визначили місце особистої зустрічі із ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , а саме залізничний вокзал «Одеса-Головна» в м. Одесі у зв`язку з прибуттям останніх до міста Одеси з міста Дніпра.
Далі, 11.12.2024 приблизно об 08:30 годині ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , прибувши до раніше обумовленого місця зустрічі, а саме до залізничного вокзалу «Одеса-Головна» в м. Одеса, де зустрілися із ОСОБА_4 , який, в свою чергу, прибув на вищевказане місце за вказівкою ОСОБА_8 та у якого у користуванні перебував автомобіль - «Ford Focus» д.н.з. НОМЕР_1 сірого кольору. В подальшому ОСОБА_10 та ОСОБА_11 за вказівкою сіли на заднє сидіння до автомобілю ОСОБА_4 , який, продовжуючи реалізацію спільного із ОСОБА_12 , ОСОБА_9 та невстановленою в ході досудового розслідування особою, злочинного умислу, направленого на своє особисте збагачення, шляхом вчинення дій щодо незаконного переправлення ОСОБА_10 та ОСОБА_11 через державний кордон України, почав рух на вказаному транспортному засобі до прикордонної зони України з Республікою Молдови (невизнана республіка Придністров`я). При цьому ОСОБА_4 в ході поїздки, продовжуючи реалізацію спільного із ОСОБА_12 , ОСОБА_9 та невстановленою в ході досудового розслідування особою злочинного умислу, направленого на своє особисте збагачення, шляхом вчинення дій щодо незаконного переправлення ОСОБА_10 та ОСОБА_11 через державний кордон України, повідомив останнім, що проблем під час переправлення останніх через державний кордон України на територію Республіки Молдови (невизнана республіка Придністров`я) не виникне. В подальшому ОСОБА_4 з метою доведення свого умислу до кінця, в ході розмови, демонстрував свою обізнаність щодо конкретного способу незаконного перетину кордону, можливість усунення перешкод щодо незаконного перетину кордону, надавав поради та вказівки щодо дій ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в момент самого перетинання кордону, піший шлях перетину поза межами державного пункту пропуску на території Одеської області, що межує з Республікою Молдовою (невизнана республіка Придністров`я) з конкретним зазначенням послідовних дій та морального стану, а також інші поради незаконного перетину державного кордону.
В подальшому на під`їзді до м. Подільськ Подільського району Одеської області ОСОБА_4 зазначив, що ОСОБА_10 та ОСОБА_11 потрібно перейти в інший транспортний засіб, а саме автомобіль марки «Volkswagen Caddy» з д.н.з. НОМЕР_2 , білого кольору , який знаходився під керуванням ОСОБА_9 , який в свою чергу, після зустрічі із ОСОБА_10 та ОСОБА_11 під час розмови із останніми почав також демонструвати свою обізнаність щодо конкретного способу незаконного перетину кордону, можливість усунення перешкод щодо незаконного перетину блок-постів, надавав поради та вказівки щодо дій ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в момент самого перетинання кордону, а саме пішим шляхом поза межами державного пункт пропуску до Республіки Молдови (невизнана республіка Придністров`я) з конкретним зазначенням послідовних дій та морального стану, а також інші поради незаконного перетину державного кордону.
Надалі, за вказівками ОСОБА_8 , який діяв у групі разом із ОСОБА_4 , ОСОБА_9 та невстановленою в ході досудового розслідування особою, ОСОБА_9 довіз ОСОБА_10 та ОСОБА_11 до місцевого ринку, який знаходиться за адресою: Одеська область, Подільський р-н, смт.Окни, де наказав ОСОБА_10 та ОСОБА_11 перейти до іншого транспортного засобу, а саме до автомобілю марки ВАЗ, модель 2121 з д.н.з НОМЕР_3 під керуванням брата ОСОБА_8 - ОСОБА_13 , та останній за вказівкою ОСОБА_8 , який діяв у групі з ОСОБА_4 та ОСОБА_9 доставив ОСОБА_10 та ОСОБА_11 до будинку за адресою: АДРЕСА_1 , де їх зустрів ОСОБА_8 , який, діючи у групі разом із ОСОБА_4 , ОСОБА_9 та невстановленою в ході досудового розслідування особою, та керуючись єдиним злочинним умислом, спрямованим на власне незаконне збагачення та незаконне збагачення осіб, які перебували з ним у групі, розуміючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь та бажаючи настання таких наслідків, повідомив ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , що здійснить їх незаконне переправлення через державний кордон України до Республіки Молдови (невизнана республіка Придністров`я). Разом із цим, під час розмови ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , що до них зараз підвезуть ще чоловіків, які будуть з ними перетинати державний кордон України.
Надалі, 11.12.2024 приблизно о 14 год. 00 хв. до будинку за адресою: АДРЕСА_1 під`їхав автомобіль марки ВАЗ, модель 2121 з д.н.з НОМЕР_3 під керуванням брата ОСОБА_8 - ОСОБА_13 , який за вказівкою ОСОБА_8 доставив ще двох осіб призовного віку, а саме: ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Тим самим ОСОБА_8 , який діяв у групі разом із ОСОБА_4 , ОСОБА_9 та невстановленою в ході досудового розслідування особою, було доведено свій злочинний умисел до кінця, та вжито всіх заходів щодо організації переправлення осіб призовного віку через державний кордон України, керівництва такими діями, а також сприяння їх вчиненню порадами, вказівками та наданням засобів, вчиненого з корисливих мотивів за попередньою змовою групою осіб.
Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, за кваліфікуючими ознаками: сприяння незаконному переправленню осіб через державний кордон України їх вчиненню порадами, вказівками та наданням засобів, вчинене з корисливих мотивів за попередньою змовою групою осіб.
11.12.2024 року ОСОБА_4 було затримано в порядку ст.208 КПК України. 12.12.2024 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у сприянні незаконному переправленні осіб через державний кордон України їх вчиненню порадами, вказівками та наданням засобів, вчинене з корисливих мотивів за попередньою змовою групою осіб.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколами допитів ОСОБА_16 , протоколом допиту свідка ОСОБА_11 , протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , протоколом допиту свідка ОСОБА_17 , протоколом допиту свідка ОСОБА_18 , протоколом допиту свідкв ОСОБА_14 , протоколом допиту свідка ОСОБА_15 , протоколом обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , протокол обшуку автомобілю, яким користується ОСОБА_8 , протоколом затримання ОСОБА_8 , протоколами за результатами проведення НСРД, протоколом затримання ОСОБА_4 , протоколом обшуку транспортного засобу, яким користується останній, протоколом затримання ОСОБА_9 , протоколом обшуку його транспортного засобу та місця проживання.
Таким чином, застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 , є цілком обґрунтованими, а не застосування запобіжного заходу не забезпечить належного виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.
Беручи до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, під час досудового розслідування встановлена наявність ризиків передбачених п.1,2,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК.
Відтак у слідства є достатні дані вважати про об`єктивну наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, що свідчить про неможливість їх запобігання шляхом застосування до підозрюваного ОСОБА_4 інших більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, так як жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наведеним ризикам.
Відповідно до ч.4 ст.182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
У випадку застосування до ОСОБА_4 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, визначивши її розмір у відповідності до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України у розмірі 45 (сорок п`ять) прожиткових мінімумів для працездатної особи, що складає 136260 (сто тридцять шість тисяч двісті шістдесят) гривень.
Враховуючи обставини кримінального правопорушення, дані про особу підозрювану у скоєні злочину, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий просить обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави.
Прокурор підтримав клопотання, просив його задовольнити та визначити заставу у розмірі 45 (сорок п`ять) прожиткових мінімумів для працездатної особи, враховуючи позицію підозрюваного, який визнав свою вину.
Підозрюваний зазначив, що визнає свою вину у інкримінованому йому злочині, проти клопотання слідчого не заперечує.
Захисник підозрюваного не заперечувала проти клопотання слідчого, просила зменшити розмір застави до 20 прожиткових мінімумів для працездатної особи .
Перевіривши та дослідивши надані матеріали до клопотання, заслухавши думки учасників процесу, суд вважає, що подане клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, спробам знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, спробам незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадження, спробам перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, спробам вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Вимогами ч.2 ст.177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що підозрюваний, може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Згідно ч.1, ч.2 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі й вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів та інше.
Статтею 2 КПК визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
На стадії досудового розслідування слідчий суддя наділений лише повноваженнями на перевірку обґрунтованості підозри, яка за своїм змістом до процедури висунення обвинувачення в порядку, передбаченому КПК України, на стадії досудового розслідування є обґрунтованим припущенням про вчинення особою кримінального правопорушення, повідомлення про яке складається на певному етапі досудового розслідування, коли є підстави для формулювання підозри (ч.1 ст.276 КПК України). Повідомлення про підозру персоніфікує кримінальне провадження, є юридичним фактом, що породжує виникнення кримінальних процесуальних правовідносин, та етапом, з якого починає реалізовуватися кримінальна відповідальність.
При вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу оцінці судом підлягають наявність та/або продовження існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК. Ризиком у контексті кримінального провадження є певний ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) буде здійснювати відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.
У матеріалах клопотання достатньо наявних даних, які указують на факти, що ОСОБА_4 міг вчинити вказане у клопотанні правопорушення і такі є переконливим для суду, тому слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначає, що причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього такого обмежувального заходу, як тримання під вартою. З наведених обставин, проводячи оцінку наданих суду матеріалів, доводів учасників процесу, слідчий суддя вважає, що підозра є обґрунтованою.
При вирішенні питання про ризики, слідчий суддя враховує те, що ОСОБА_4 , раніше не судимий, має постійне місце проживання, одружений, має на утримання неповнолітню дитини 2023 р.н., підозрюється у вчинені тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певноб діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, що вказує на наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, відповідно до вимог п.4 ч.2 ст.183 КПК України.
Згідно ст.178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється - є однією з обставин, що враховуються при обранні запобіжного заходу. Також суд враховує вимоги ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, фактичні обставини справи, особу підозрюваного та характер висунутого обвинувачення, тяжкість можливого покарання в їх взаємозв`язку з можливими ризиками у справі.
Відтак, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя враховує ту обставину, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, а також враховуючи наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим, особу підозрюваного, вимог наведеного законодавства, слідчий суддя приходить до висновку, що до підозрюваного необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Підстав для обрання більш м`яких запобіжних заходів слідчим суддею не встановлено.
Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Визначаючи відповідно до вимог ч. 4 ст.182 КПК України розмір застави, слідчий суддя враховує не лише обсяг повідомленої підозри, а також і правові позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до яких розмір застави повинен бути встановлений з огляду на особу підозрюваного, належну йому власність, його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі. Органи влади повинні докладати максимум зусиль як для встановлення належного розміру застави, так і під час вирішення питання про необхідність продовження тримання під вартою (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гафа проти Мальти»).
Відтак, з однієї сторони розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншої - не має бути таким, що є завідомо непомірним для цієї особи та призводить до неможливості виконання застави.
Розмір застави щодо особи, підозрюваного чи обвинуваченого у вчинені особливо тяжкого злочину визначається у межах від 20 (двадцяти) до 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 необхідно визначити розмір застави виходячи з тяжкості інкримінованого йому злочину та обставин його вчинення, тяжкості покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим, його особи та його матеріального становища, тому суд вважає, що розмір застави як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 45 (сорок п`ять) прожиткових мінімумів для працездатної особи, що складає 136260 (сто тридцять шість тисяч двісті шістдесят) гривень є достатнім.
Керуючись ст. ст. 132, 176-178, 372 КПК України, слідчий суддя-
П О С Т А Н О В И В :
Клопотання слідчого - задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 58 (п`ятдесят вісім) днів в межах строку досудового розслідування з триманням його в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» до 08 лютого 2025 року включно.
Визначити розмір застави як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 45 (сорок п`ять) прожиткових мінімумів для працездатної особи, що складає 136260 (сто тридцять шість тисяч двісті шістдесят) гривень на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області.
Підозрюваний ОСОБА_4 з дня визначення судом розміру застави може внести заставу на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Одеській області або забезпечити її внесення заставодавцем та надати документ, що це підтверджує, суду.
За умови внесення застави на підозрюваного ОСОБА_4 відповідно до ст.194 КПК України будуть покладені обов`язки: не відлучатись за межі Одеської області без дозволу слідчого, прокурора або суду; утримуватися від спілкування зі свідками, іншими особами з приводу обставин вчиненого ним кримінального правопорушення; здати на зберігання до органу досудового розслідування свій паспорт для виїзду за кордон; повідомляти суд, прокурора або слідчого про зміну свого місця проживання та роботи.
Наслідком невиконання зазначених обов`язків є звернення застави в дохід держави і обрання до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або тримання під вартою.
Строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 рахувати з моменту його фактичного затримання до 08.02.2025 року включно.
Ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції, протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1