Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

03 квітня 2025 року м. Рівне

Справа № 564/166/24

Провадження № 11-сс/4815/115/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

представника володільця майна ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали провадження за апеляційною скаргою представника ТОВ «Маяк-3» адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Костопільського районного суду Рівненської області від 07 березня 2025 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №00000016 від 11.01.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Костопільського районного суду Рівненської області від 07 березня 2025 року задоволено частково клопотання старшого слідчого СВ ВП №2 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_7 та накладено арешт шляхом заборони користування на: вантажний сідловий тягач "DAF CF 85.460", д.н.з НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_3 належить ТзОВ «Поліссяагрокорм» (код за ), адреса реєстрації: вул. Шевченка, 40А, с. Малий Шпаків, Рівненського району, Рівненської області, зі спеціалізованим напівпричіпом-самоскидом "REISCH RSBS-35-24LK", реєстраційний номер НОМЕР_4 , номер кузова НОМЕР_5 , який згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_6 належить ТзОВ «Поліссяагрокорм» (код за ), адреса реєстрації: вул. Шевченка, 40А, с. Малий Шпаків, Рівненського району, Рівненської області та фактичним володільцем яких згідно Договору оренди транспортного засобу №16/06-0882 від 16.06.2022 року та Договору оренди транспортного засобу № 2419-02/01 від 02 січня 2023 року є Товариство з обмеженою відповідальністю МАЯК-3.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді представник товариства «Маяк-3» ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді від 07 березня 2025 року та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно шляхом заборони користування ним.

Вказує, що доводи, наведені в клопотанні про необхідність накладення арешту на майно з забороною користування у зв`язку з ненаданням транспортного засобу для проведення слідчого експерименту є необґрунтованими, оскільки 17 лютого 2025 року ТОВ «Маяк-3» було добровільно надано транспортні засоби для проведення слідчого експерименту, тому вважає, що підстави для накладення арешту на вказані транспортні засоби відсутні. Зазначає, що оскільки на даний час діє ухвала слідчого судді від 15 січня 2024 року про накладення арешту на майно з забороною його відчуження та розпорядження, а також ухвала слідчого судді від 09 лютого 2024 року, якою арешт майна частково скасовано, виключено в частині користування майном та передано його на зберігання юридичній особі, яка виконується належним чином, тому повторне накладення арешту на це майно не допускається.

Звертає увагу суду на те, що ТОВ «Маяк-3» допомагає фінансово та ресурсно Збройним силам України, формуванням територіальної оборони, оформлює офіційно на роботу переселенців з інших регіонів країни, вчасно та в повному обсязі сплачує податки та інші обов`язкові платежі, а накладення арешту на майно блокує господарську діяльність юридичної особи. Наголошує, що ТОВ «Маяк-3» не заперечує проти дії ухвали слідчого судді від 15 січня 2024 року в частині заборони відчуження та розпорядження транспортними засобами, однак заперечує проти заборони користуватися ними.

Також просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Костопільського районного суду Рівненської області від 07 березня 2025 року.

Вказує, що участі в розгляді клопотання про арешт майна він участі не брав, а копію ухвали отримав 18.03.2025 року.

Згідно вимог п.3 ч.2 ст.395 КПК України, апеляційна скарга, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана на ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення. Відповідно до ч.3 ст.395 КК України, якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

З огляду на те, що розгляд клопотання відбувся без участі володільця майна та його представника, копію судового рішення останній отримав 18.03.2025 року, що підтверджується матеріалами справи, а апеляційна скарга зареєстрована в електронному суді 24.03.2025 року, то строк на подачу апеляційної скарги, з урахуванням мотивів, наведених апелянтом, пропущений з поважних причин, тому його слід поновити.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи представника ОСОБА_6 , який підтримав подану апеляційну скаргу, думку прокурора, не заперечував проти її задоволення, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Накладаючи арешт на вантажний сідловий тягач "DAF CF 85.460", д.н.з НОМЕР_1 , зі спеціалізованим напівпричіпом-самоскидом "REISCH RSBS-35-24LK", реєстраційний номер НОМЕР_4 , слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що у зв`язку з ненаданням транспортного засобу та неприбуттям водія ОСОБА_8 для проведення слідчого експерименту за зимній період 2024-2025 року, що відбулося тричі, це свідчить про свідоме, умисне затягування досудового розслідування та зловживання своїми процесуальними правами ОСОБА_8 і ТОВ «МАЯК-3», тому з метою запобігання можливості його приховування, псування, зникнення, втрати, знищення, перетворення, передачі стороннім особам необхідно накласти арешт шляхом заборони користування цим майном задля збереження вказаного речового доказу.

Так, відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Вирішуючи питання про арешт майна, у відповідності до частини 2 статті 173 КПК України, слідчий суддя, суд повинен врахувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

На думку апеляційного суду слідчий суддя, приймаючи рішення про накладення арешту на майно шляхом заборони користуватися ним, не врахував зазначені вище вимоги закону та прийняв незаконне рішення, оскільки з матеріалів провадження вбачається, що причини ненадання транспортних засобів у вказаний слідчим час були поважними, а 17 лютого 2025 року ТОВ «Маяк-3» було добровільно надано транспортні засоби для проведення слідчого експерименту.

Крім того, під час апеляційного розгляду прокурор вказав, що оскільки необхідна слідча дія на даний час виконана, він не заперечує проти повернення транспортних засобів в користування їх володільцю.

Враховуючи викладене, а також те, що на даний час діє ухвала слідчого судді Костопільського районного суду Рівненської області від 15 січня 2024 року в частині накладення арешту на майно із забороною його відчуження та розпорядження, колегія суддів вважає, що підстави повторно накладати арешт на майно і речові докази, що належним чином зберігаються користувачем ТОВ «Маяк-3», відсутні.

Таким чином, беручи до уваги матеріали провадження та думку учасників, апеляційний суд прийшов до висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги адвоката ОСОБА_6 та скасування ухвали слідчого судді від 07 березня 2025 року про накладення арешту на майно шляхом заборони користуватися ним та постановленням нової ухвали.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА :

Поновити представнику ТОВ «Маяк-3» адвокату ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Костопільського районного суду Рівненської області від 07 березня 2025 року.

Апеляційну скаргу представника ТОВ «Маяк-3» адвоката ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Костопільського районного суду Рівненської області від 07 березня 2025 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №00000016 від 11.01.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України шляхом заборони користування ним, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання старшого слідчого СВ ВП №2 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_7 про накладення арешту на майно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2