Справа № 301/267/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" лютого 2025 р. м. Іршава

Слідчий суддя Іршавського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Іршава Закарпатської області клопотання дізнавача СД ВП № 1 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000050 від 31 січня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України,

в с т а н о в и в:

Дізнавач СД ВП № 1 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, погодженим прокурором Іршавського відділу Хустської місцевої прокуратури ОСОБА_4 .

В обґрунтування клопотання дізнавач зазначила, що упровадженні сектору дізнання відділення поліції №1 Хустського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, перебувають матеріали досудового розслідування внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000050 від 31 січня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.

Зазначає, що досудовим розслідуванням встановлено, що 30.01.2025 року в чергову частину відділення поліції №1 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області, надійшло повідомлення зі служби 102 працівника поліції ОСОБА_5 , інспектор СРПП Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області, про те, що 30.01.2025 року близько 18.00 год. в с. Білки, по вул. Центральна, Хустського району, ним було зупинено транспортний засіб ГАЗ-66 д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , який перевозив колоті дрова породи «Вільха» та «Верба», які він самовільно, всупереч установленому законом порядку вирубав на території Довжанської ОТГ.

Відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ст. 356 КПК України, внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31 січня 2025 року за № 0000050.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 27 січня 2025 року, близько 09:00 години ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи самовільно, всупереч установленому законом порядку, не здійснивши будь-яких заходів щодо отримання в органу місцевого самоврядування дозвільних документів для вирубування дерев, прибув на земельну ділянку в урочищі «Підгрущин», яка знаходиться в прибережній захисній смузі річки «Боржава» на території Довжанської сільської ради Хустського району, Закарпатської області, що знаходиться за межами населеного пункту села Довге, Хустського району, де використовуючи заздалегідь взяту ним з дому бензопилу марки «ZOMAX ZM 5450», не маючи документів, які посвідчують законність порубки, без дозволу Довжанської сільської ради Хустського району, виконкомом якої здійснюється контроль за зеленими насадженнями на вказаних землях, самовільно зрубав три дерева породи «Вільха», розпиляв на колоди та завантажив до кузова вантажного автомобіля марки «ГАЗ 66» д.н.з НОМЕР_1 , чим заподіяв Довжанській сільській раді матеріальну шкоду на суму 61 606,12 гривень та 30.01.2025 намагався перевезти незаконно зрубану деревину в м. Виноградів, однак був зупинений нарядом поліції в с. Білки, Хустського району, Закарпатської області.

Вищевказане підтверджується розрахунком Державної екологічної інспекції у Закарпатській області розміру шкоди, заподіяної незаконною рубкою дерев поза межами населеного пункту с. Довге в прибережній захисній смузі річки «Боржава», урочища «Підгрущин», а саме 61 606, 12 гривень.

Метою арешту є відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

З метою відшкодуванням завданої шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а саме Довжанській сільській раді на суму 61 606,12 гривень, згідно відповіді ТСЦ МВС №2146 від 14.02.2025 року, за гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешк. АДРЕСА_1 , значиться зареєстрований транспортний засіб марки «ГАЗ 66», 1981 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 .

Згідно висновку експерта про вартість об`єкта оцінки від 19.02.2025 року, транспортний засіб марки «ГАЗ 66», 1981 року випуску становить 158 621 гривень.

Враховуючи вищевикладене, з метою забезпечення відшкодування завданої шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, слідча просить накласти арешт на транспортний засіб марки «ГАЗ 66», д.н.з. НОМЕР_2 , 1981 року випуску, який належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцю АДРЕСА_1 .

У судове засідання дізнавач СД ВП № 1 Хустського РУП ОСОБА_7 не з`явилася, подала заяву про розгляд клопотання без її участі, клопотання підтримала та просила.

Власник майна у судове засідання не викликався у відповідності до ч.2 ст. 172 КПК України.

Ознайомившись із клопотанням про накладення арешту та доданими до нього матеріалами, слідчий суддя приходить до переконання про відмову у задоволення даного клопотання з наступних підстав.

Дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя приходить до наступного висновку.

У відповідності до ч.4 ст.107 КПК України, у зв`язку з неприбуттям учасників судового провадження фіксування кримінального провадження в суді технічними засобами не здійснювалося.

Згідно ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно з ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема і арешту майна, можливе лише якщо: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Положеннями ст.ст. 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Відповідно змісту ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Слідчим суддею встановлено, що сектором дізнання відділення поліції №1 Хустського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, проводиться досудове розслідування кримінального провадження за № 0000050 від 31 січня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.

Із долученого до матеріалів клопотання вбачається, що Довжанській сільській раді завдано збитки на суму 61 606,12 гривень.

Згідно відповіді ТСЦ МВС №2146 від 14.02.2025 року, за гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешк. АДРЕСА_1 , значиться зареєстрований транспортний засіб марки «ГАЗ 66», 1981 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 .

Згідно висновку експерта про вартість об`єкта оцінки від 19.02.2025 року, транспортний засіб марки «ГАЗ 66», 1981 року випуску становить 158 621 гривень.

Частиною 10 ст.170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до положень ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Метою поданого клопотання про арешт майна сторона обвинувачення визначила забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, у відповідності до п.4 ч.2 ст.170 КПК України.

Згідно положень ч.6 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Частиною 8 ст.170 КПК України передбачено, що вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.

Згідно ч.2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

При цьому до матеріалів клопотання не було долучено цивільного позову у кримінальному проваджені № 0000050 від 31 січня 2025 року. Про те, що у даному кримінальному проваджені пред`явлено цивільний позов не зазначено також і у клопотанні.

Наявність цивільного позову є необхідною складовою для можливості забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення. Відсутність цивільного позову у кримінальному провадженні виключає можливість відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, а також свідчить про безпідставність накладення арешту на майно особи.

Крім того, у порушення вимог ч. 8 ст. 170 КПК України дізнавачем не доведено, що вартість майна, яке належить арештувати, а саме: автомобіля, є співмірним розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

За таких обставин, слідчий суддя вважає правові підстави для застосування арешту недоведеними, у зв`язку із чим приходить до висновку, що в задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309, 372, 376, 395 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання дізнавача СД ВП № 1 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000050 від 31 січня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Іршавського

районного суду: ОСОБА_1