КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання - ОСОБА_4

за участю:

прокурор - ОСОБА_5

адвокатів - ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційні скарги адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_8 , адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_9 , на ухвалу слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 січня 2025 року,-

В с т а н о в и л а:

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ ВП №1 Бучанського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_10 , погодженого прокурором Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_5 , про арешт майна та накладено арешт на: кнопочний мобільний телефон «Tecno» синього кольору, упакований в спец. пакет ICR0091653; сенсорний мобільний телефон «IPhone» чорного кольору, упакований в спец. пакет ICR0091658; сенсорний мобільний телефон «Xiaomi» білого кольору в чохлі бежевого кольору, упаковано в спец. пакет ICR0091656; мобільний телефон «Redmi» модель 2409BRN2CY чорного кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , упакований в спец. пакет ICR0091629; чехол від мобільного телефону «IPhone», в якому лежить банківська картка «Пумб» № НОМЕР_3 , упаковані в спец. пакет ICR0091655; флеш-накопичувач «Micro CD» USB 2.0 чорного кольору, упакована в спец. пакет ICR0091654; ноут-бук «MacBookPro» serial: СО2T973TFVH4 сірого кольору та зарядний пристрій до нього упаковано до спец. пакету RAWO122546; ноут-бук «HP» сірого кольору з зарядним пристроєм, упаковано до спец. пакету RAWO122547; планшет «IPad» сірого кольору в чохлі чорного кольору, упакований в спец. пакет RIC2099431; договір займу на мобільний телефон «IPhone 16 Pro MAX» № НОМЕР_4 від 17.01.2025 упаковано в спец. пакет ICR0091651; мобільний телефон «IPhone» модель 11 бірюзового кольору з сім-карткою мобільного оператора «Лайф» м.т. НОМЕР_5 , ІМЕІ: НОМЕР_6 , упаковано в спец. пакет ICR0091626; мобільний телефон «IPhone» золотого кольору, упаковано в спец. пакет ICR0091652; договір займу на планшет.

Не погоджуючись з вказаним рішенням слідчого судді, адвокат ОСОБА_6 який діє в інтересах ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 січня 2025 року, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання.

Мотивуючи апеляційну скаргу представник вказує, що оскаржувана ухвала є незаконною і підлягає скасуванню так як винесена з порушенням норм процесуального законодавства.

Як вказує представник, у своєму клопотанні слідчий не зазначив та необґрунтував, яким чином вилучені речі підтверджують вчинення підозрюваним ОСОБА_8 кримінальних правопорушень та можуть бути використані як доказ фактів та обставин в ході розслідування кримінального провадження.

Крім того, в оскаржуваній ухвалі не міститься жодних даних щодо постанови слідчого про визнання речей, вилучених під час обшуку речовим доказом у кримінальному провадженні, відповідно ця ухвала не містить належного обґрунтування, за яким із критеріїв ч. 1 ст.98 КПК України вилучене майно визнано речовим доказом, що свідчить про формальність такої ухвали.

Також, з ухвали про накладення арешту вбачається, що ні слідчий у клопотанні, ні слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі, в порушення вимог ст.ст. 171, 173 КПК України, не оцінили розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для його власника.

Підставою підозрювати ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому злочинів є протоколи обшуку житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , які були вчинені з грубим порушенням процесуального законодавства як невідкладні обшуки, та в подальшому, всупереч вимогам ст. 233, 234 КПК України на даний час судом не було винесено ухвалу про проведення цих обшуків.

Окрім цього, судом не надано уваги тому, в протоколі обшуку цього помешкання від 21.01.2025 року не зазначено підстави проведення обшуку, підозрюваному та наймачу зазначеного житлового приміщення, в порушення вимог 4.3 ст. 236 КПК України, не вручено жодного процесуального акту, який би слугував підставою проведення такого обшуку.

Враховуючи, що оскаржувана ухвала була отримана 06.03.2025, то на думку апелянта строк на апеляційне оскарження ухвали не порушено.

Адвокат ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_11 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 січня 2025 року, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання.

Мотивуючи апеляційну скаргу представник вказує, що оскаржувана ухвала є незаконною і підлягає скасуванню так як винесена з порушенням норм процесуального законодавства.

Зазначає, що з поданого слідчим клопотання про арешт вбачається, що наведені доводи є необгрунтованими, сформульовані без будь яких підтверджень чи посилань на докази, ш здатні їх підтвердити, є такими що суперечать положенням ст. 170 КПК України. Таким чином накладення арешту призведе до грубого порушення права на вільне володіння, користування та розпорядження майном, не враховує відсутність правової підстави для арешту майна, а сам майно не відповідає ознакам, визначеним ст. 98 КПК України.

Крім цього, відповідно норми ч. 2 ст. 64-2 КПК України з клопотанням про арешт майна третіх осіб мав звертатись до суду прокурор, проте в порушення даної норми клопотання про арешт майна, направлено слідчим.

Також, відповідно ч. 3 ст. 233 КПК України з клопотанням про доступ до житла з метою проведення обшуку, вчиненого як невідкладна слідча дія до постановлення ухвали слідчого судді прокурор або слідчий мав звернутись невідкладно після здійснення таких дій при цьому обшук житла було проведено 21 січня 2025 року, а відповідне клопотання було подано до суду лише 23 січня 2025 року, що з часу проведення обшуків складає 2 дні.

Заслухавши доповідь судді, думку адвокатів, які підтримали подані апеляційні скарги та просили їх задовольнити, прокурора про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді, а тому необхідності залишення її без змін, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апелянтами не було пропущено строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 січня 2025 року з огляду на положення абзацу 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, а їх апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з ухвали слідчого судді та наданих матеріалів справи, СВ ВП № 1 Бучанського РУП ГУНП в Київській областіздійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000027 від 21.01.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 189 КК України.

Постановою слідчого СВ ВП № 1 Бучанського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_10 від 22.01.2025 вказане в клопотанні майно визнано в кримінальному провадженні № 0000027 від 21.01.2025 речовим доказом.

22.01.2025слідчий СВ ВП №1 Бучанського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_10 , за погодженням з прокурором Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_5 , звернувся до слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області з клопотанням про накладення арешту на майно,а саме кнопочний мобільний телефон «Tecno» синього кольору, упакований в спец. пакет ICR0091653; сенсорний мобільний телефон «IPhone» чорного кольору, упакований в спец. пакет ICR0091658; сенсорний мобільний телефон «Xiaomi» білого кольору в чохлі бежевого кольору, упаковано в спец. пакет ICR0091656; мобільний телефон «Redmi» модель 2409BRN2CY чорного кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , упакований в спец. пакет ICR0091629; чехол від мобільного телефону «IPhone», в якому лежить банківська картка «Пумб» № НОМЕР_3 , упаковані в спец. пакет ICR0091655; флеш-накопичувач «Micro CD» USB 2.0 чорного кольору, упакована в спец. пакет ICR0091654; ноут-бук «MacBookPro» serial: СО2T973TFVH4 сірого кольору та зарядний пристрій до нього упаковано до спец. пакету RAWO122546; ноут-бук «HP» сірого кольору з зарядним пристроєм, упаковано до спец. пакету RAWO122547; планшет «IPad» сірого кольору в чохлі чорного кольору, упакований в спец. пакет RIC2099431; договір займу на мобільний телефон «IPhone 16 Pro MAX» № НОМЕР_4 від 17.01.2025 упаковано в спец. пакет ICR0091651; мобільний телефон «IPhone» модель 11 бірюзового кольору з сім-карткою мобільного оператора «Лайф» м.т. НОМЕР_5 , ІМЕІ: НОМЕР_6 , упаковано в спец. пакет ICR0091626; мобільний телефон «IPhone» золотого кольору, упаковано в спец. пакет ICR0091652; договір займу на планшет.

Ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 січня 2025 року клопотання слідчого задоволено.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на майно, з тих підстав, що воно у встановленому законом порядку визнано речовим доказом в рамках вказаного кримінального провадження та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

На думку колегії суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту, перевірив співрозмірність втручання у права власника майна з потребами кримінального провадження.

Крім того, ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

З урахуванням цього слідчий суддя встановив належні правові підстави, передбачені ч.ч. 1-3 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання сторони обвинувачення та накладення арешту на вищевказане майно, що відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

В свою чергу, у кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Таким чином, накладення арешту на майно у даному кримінальному провадженні, за наявності для цього підстав відповідає вимогам КПК України. Матеріали судового провадження свідчать, що застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим та необхідним у кримінальному провадженні.

Доводи апеляційної скарги про невідповідність арештованого майна критеріям ст. 98 КПК України з підстав того, що грошові кошти, які перебувають на банківських рахунках не є матеріальними об`єктами, безпідставні, так як з огляду на положення ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Твердження адвоката про відсутність в наданих матеріалах постанови про визнання майна речовим доказом є безпідставними (а.с. 28).

Інші доводи апеляційних скарг також не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду, а тому не можуть слугувати підставою для скасування ухвали слідчого судді.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтами не надано та колегією суддів не встановлено.

Такий висновок в повній мірі узгоджується і з позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції» від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява № 48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A № 52). Таким чином, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовують, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A № 98).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року у справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою майна у кримінальному провадженні належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей (майна) державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Враховуючи всі обставини в їх сукупності, колегія суддів вважає, що в даному конкретному випадку, накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, забезпечить справедливу рівновагу між суспільним інтересом та правомірною метою, оскільки існує обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовують - арешт та метою, яку прагнуть досягти - збереження речових доказів, оскільки існують обставини, які підтверджують, що їхнє незастосування може призвести до незворотних наслідків.

Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на вказане майно, діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи апеляційних скарг стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційні скарги - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 170-173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 січня 2025 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ ВП №1 Бучанського РУП ГУ НП в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_10 , погоджене прокурором Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_5 про арешт майна та накладено арешт на: кнопочний мобільний телефон «Tecno» синього кольору, упакований в спец. пакет ICR0091653; сенсорний мобільний телефон «IPhone» чорного кольору, упакований в спец. пакет ICR0091658; сенсорний мобільний телефон «Xiaomi» білого кольору в чохлі бежевого кольору, упаковано в спец. пакет ICR0091656; мобільний телефон «Redmi» модель 2409BRN2CY чорного кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , упакований в спец. пакет ICR0091629; чехол від мобільного телефону «IPhone», в якому лежить банківська картка «Пумб» № НОМЕР_3 , упаковані в спец. пакет ICR0091655; флеш-накопичувач «Micro CD» USB 2.0 чорного кольору, упакована в спец. пакет ICR0091654; ноут-бук «MacBookPro» serial: СО2T973TFVH4 сірого кольору та зарядний пристрій до нього упаковано до спец. пакету RAWO122546; ноут-бук «HP» сірого кольору з зарядним пристроєм, упаковано до спец. пакету RAWO122547; планшет «IPad» сірого кольору в чохлі чорного кольору, упакований в спец. пакет RIC2099431; договір займу на мобільний телефон «IPhone 16 Pro MAX» № НОМЕР_4 від 17.01.2025 упаковано в спец. пакет ICR0091651; мобільний телефон «IPhone» модель 11 бірюзового кольору з сім-карткою мобільного оператора «Лайф» м.т. НОМЕР_5 , ІМЕІ: НОМЕР_6 , упаковано в спец. пакет ICR0091626; мобільний телефон «IPhone» золотого кольору, упаковано в спец. пакет ICR0091652; договір займу на планшет, - залишити без змін, а апеляційні скарги адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_8 , адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_9 , - без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________ _________________ _______________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/2734/2025 Категорія ст. 170 КПК України

Унікальний № 369/1259/25

Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_12

Доповідач: ОСОБА_1