Справа № 716/1/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.04.2025 м. Заставна

Заставнівський районний суд Чернівецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

потерпілого - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Заставна кримінальне провадження № 0003783 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.10.2024 року по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, з середньою освітою, одруженої, тимчасово не працюючої, яка зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачена ОСОБА_7 , 14.10.2024 близько 12 год. 15 хв. перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння у приміщенні будинку за місцем свого проживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в ході раптово виниклого словесного конфлікту з чоловіком ОСОБА_6 , діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи кримінально каране значення своїх дій з метою заподіяння тілесних ушкоджень взяла правою рукою кухонного ножа з руків`ям світлого кольору, який знаходився на столі, та нанесла три удари ножем в область лівого плеча ОСОБА_6 .

Внаслідок умисних, протиправних дій ОСОБА_7 , потерпілому ОСОБА_6 спричинено тілесні ушкодження у вигляді множинних відкритих проникаючих ран грудної клітки з ушкодженням лівої легені та міжреберних артерій, які ускладнились гострою внутрішньою кровотечею, травматичним гемотораксом та пневмотораксом, що відповідно до висновку експерта Кіцманської філії Чернівецького обласного бюро СМЕ № 189-Е від 13.12.2024 відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент їх заподіяння.

Таким чином, ОСОБА_7 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_7 суду вказала, що обставини викладені в обвинувальному акті визнає частково. Дійсно нею було завдано тілесних ушкоджень її чоловіку ОСОБА_6 , однак у зв`язку із необхідною обороною, так як змушена була захищатись від дій свого чоловіка. Умислу нанесення ушкоджень в неї не було. Так, 14.10.2024 вона з ОСОБА_6 повернулися з м. Чернівці, разом із ОСОБА_8 , якому її чоловік ремотував автомобіль. Вона для них обох зробила каву, однак ОСОБА_6 не сподобалось, що кава холодна, через що її вилив, через це в будинку відбувся словесний конфлікт. Після цього вона повторно зробила каву і понесла йому в гараж. ОСОБА_6 знову її вилив, та почав її ображати, хотів схопити її за волосся, однак вона ухилилася, тому він схопив її за кофту, сказав впасти на коліна. В них виникла суперечка, ОСОБА_6 вдарив її в ніс, потім вдарив її в живіт. Після того як в неї потекла кров з носа, вона схопила предмет, з його робочого стола, де знаходились інструменти, ключі, ножі, та ненесла декілька ударів ОСОБА_6 по спині. Кричала, щоб відпустив її, та погрожувала викликати поліцію. Оскільки він боїться працівників поліції, ОСОБА_6 послабив руку якою її тримав, вона вирвалась та втекла від нього. Суду також вказала, що ОСОБА_6 є військовослужбовець, з 2022 має декілька контузій, агресивний характер, проте вона вже знає, як з ним потрібно поводитись. У них раніше виникали конфлікти, та ситуації в яких чоловік наносив їй тілесні ушкодження, однак вона до поліції не зверталась. Просила суд суворо її не карати та призначити покарання не пов`язане із позбавленням волі.

Потерпілий ОСОБА_6 суду вказав, що обвинувачена є його дружиною, з якою він спільно проживає. 14.10.2024 перебуваючи в себе вдома він випивав спиртні напої, а дружина поїхала в м. Заставна оплатити комунальні послуги. В цей день повинен був ремонтувати автомобіль знайомому. Коли дружина повернулася, вони разом поїхали до м. Чернівці в Епіцентр купити все для ремонту авто. Їх відвіз знайомий. Повернувшись додому дружина зробила їм каву, яка йому не сподобалась, через це виникла суперечка, каву він вилив, а ОСОБА_7 принесла іншу. Між ними виник словесний та фізичний конфлікт. Він схопив її за кофту та наніс удар рукою в обличчя, через, що з носа ОСОБА_7 потекла кров. Вона кричала і виривалася. Цей конфлікт виник в його гаражі, де він ремонтує автомобілі, при цьому вони обоє знаходились біля стола на якому розміщенні його інструменти. ОСОБА_7 намагаючись вирватись схопила зі столу ніж та почала наносити йому удари по спині. Однак, як саме вона взяла ніж і наносила удари він не побачив, тільки відчув гострий біль. Після цього вона втекла, а він намагався її наздогнати, однак вона закрилась в будинку. На подвір`ї він помітив і відчув як тече кров, по сусідству були робочі, яким він сказав, щоб викликали швидку. Також вказав, що він є військовослужбовцем, мав декілька контузій, між ними були вже суперечки, однак дружина поліцію не викликала.

Свідок ОСОБА_9 будучи допитаним в судовому засіданні вказав, що 14.10.2024 року їхав по дорозі в с. Малий Кучурів Чернівецького району Чернівецької області. На дорозі помітив чоловіка, який сидів на колінах. Зупинившись та підійшовши ближче побачив на спині кров. Поряд був невідомий чоловік, якому він сказав, щоб приніс тряпку щоб зупинити кровотечу та води. Він викликав швидку. Швидка приїхала приблизно через 7 хвилин. Як потерпілого погрузили в автомобіль швидкої він пішов до свого автомобіля. Вже з свого автомобіля побачив, як до автомобіля швидкої підійшла ОСОБА_7 та розмовляла з лікарями. До того часу вона не виходила з будинку.

Свідок ОСОБА_8 суду вказав, що ОСОБА_6 ремонтував йому автомобіль. 14.10.2024 він разом із дружиною відвозив в ОСОБА_6 в м.Чернівці в магазин Епіцентр, а потім назад. Перебуваючи в них дома, ОСОБА_7 пішла зробити їм каву, а він був на дорозі розмовляв з чоловіком. Почувши крики із будинку побіг до них, побачив що подружжя свариться, сказав, що кави не хоче і пішов додому. Безпосередньо конфлікт, який відбувся вже в гаражі не бачив.

Крім того вина обвинуваченої ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, підтверджується безпосередньо дослідженими в судовому засіданні наступними доказами.

ТОМ 1

Витягами з Єдиного Реєстру Досудових розслідувань від 14.10.2024 відповідно до яких встановлено, що 14.10.2024 близько 12 год. 15 хв. ОСОБА_7 перебуваючи в приміщенні будинку за місцем свого проживання на грунті раптово виниклого конфлікту із чоловіком ОСОБА_6 взяла до рук кухонного ножа з руків`ям світлого кольору, діючи умисно нанесла три удари ножем в область плечей ОСОБА_6 , завдано ножового проникаючого поранення грудної клітини з ушкодженням легені. (а.с.1-8);

Протоколом огляду місця події від 14.10.2024 за участю ОСОБА_7 та фототаблиці, які є додатком до нього, відповідно до якого проведено огляд домогосподарства, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . Під час огляду виявлено та вилучено речові докази (а.с.19-46);

Інформацією щодо звернень, які надходили на спецлінію «102» ГУНП в Чернівецькій області, а також DVD-R диск із копіями записів розмов операторів спецлінії «102, ГУНП в Чернівецькій області №.84147; №.84149; №.84178; №.84191; №.84366; №.88676 (а.с.48-56);

Висновком судово-медичної експертизи від 13.12.2024 №189-Е згідно якого у громадянина ОСОБА_6 мали місце тілесні ушкодження у вигляді множинних відкритих проникаючих ран грудної клітки з ушкодженням лівої легені та міжреберних артерій, які ускладнилися гострою внутрішньою кровотечею, травматичним гемотораксом та пневмотораксом. Дані тілесні ушкодження виникли від дії колото-ріжучого предмету, цілком можливо при обставинах, які описані в фабулі постанови і на які вказав потерпілий ОСОБА_6 і підозрювана ОСОБА_7 під час проведення слідчого експерименту 24.11.2024, внаслідок нанесення йому декількох ударів ножем сторонньою особою у грудну клітину можуть відповідати терміну 14.10.2024 і відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент їх заподіяння. Кількість нанесених ударів ножем потерпілому не менше трьох (а.с.97-99);

Протоколом проведення слідчого експерименту від 24.11.2024 за участю потерпілого ОСОБА_6 та DVD- диском, який є додатком до нього (а.с.103-105);

Висновком експерта №1683 від 15.11.2024 року згідно якого належність групи крові ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на жіночій кофті, жіночих штанах плям, схожих на кров не знайдено. (а.с.126-128);

Висновком Експерта №1684 від 27.11.2024 року згідно якого кров гр. ОСОБА_6 належить до групи А з ізогемаглютиніном анти-В з супутнім антигеном Н. Кров гр. ОСОБА_7 належить до групи О з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В. В плямах бурого кольору на футболці (об`єкти №№1-5) знайдено кров людини та виявлено антигени А та Н. У випадку походження крові від однієї особи, кров може належати особі з групою крові А з супутнім антигеном Н, в даному випадку ОСОБА_6 . Якщо кров в цих плямах змішана, то походження її не виключається від осіб з групами крові А та О. Ці плями могли утворитися внаслідок змішування крові ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а.с.133-136);

Висновком експерта №1685 від 27.11.2024 згідно якого кров гр. ОСОБА_6 належить до групи А з ізогемаглютиніном анти-В з супутнім антигеном Н. Кров гр. ОСОБА_7 належить до групи О з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В. В плямах бурого кольору на кофті (об`єкти №№1-6) знайдено кров людини та виявлено антигени А та Н. У випадку походження крові від однієї особи, кров може належати особі з групою крові А з супутнім антигеном Н, в даному випадку ОСОБА_6 . Якщо кров в цих плямах змішана, то походження її не виключається від осіб з групами крові А та О. Ці плями могли утворитися внаслідок змішування крові ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а.с.141-144);

Висновком Експерта №1681 від 15.11.2024 згідно якого кров гр. ОСОБА_6 належить до групи А з ізогемаглютиніном анти-В з супутнім антигеном Н. Кров гр. ОСОБА_7 належить до групи О з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В.В плямах сірого кольору на 2-ох фрагментах марлі (змивів з рук ОСОБА_7 ) крові не виявлено (а.с.149-150);

Висновком Експерта №175 від 28.11.2024 згідно при судово-медичній експертизі вмісту зрізів нігтьових пластин з кистей обох рук ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 знайдено нетравматичного походження епітеліальні клітини, статева належність яких не встановлена через відсутність клітин з ядрами, які є придатними для статево-специфічної диференціації.

При встановленні групової належності знайдених клітин у вмісті зрізів нігтьових пластин з правої руки ОСОБА_7 виявлено антиген А та Н(О) ізосерологічної системи АВО. Антиген Н(О) є характерним для самої ОСОБА_7 і може походити від неї самої. Антиген А є для неї чужорідним і може походити за рахунок домішки клітин від особи (осіб). В крові якої (яких) міститься цей антиген, в тому числі не виключено від потерпілого ОСОБА_6 . Кров в наданих об`єктах для дослідження не виявлена (а.с.156-159);

Висноком експерта №1682 від 27.11.2024 року згідно якого встановлено належність групи крові ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . В плямах бурого кольору на жилетці (об`єкти №№1,2) знайдено кров людини та виявлено антигени А та Н. У випадку походження крові від однієї особи, кров може належати особі з групою крові А з супутнім антигеном Н, в даному випадку ОСОБА_6 . Якщо кров в цих плямах змішана, то походження її не виключається від осіб з групами крові А та О. Ці плями могли утворитися внаслідок змішування крові ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а.с.164-166);

Висновком експерта №СЕ-19/126-24/12242-БД від 16.12.2024 згідно якого встановлено генетичні ознаки зразка букального епітелію підозрюваної ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 (об`єкт №1), які наведені в таблиці 1.1, додатку 1. Встановлено генетичні ознаки зразка букального епітелію потерпілого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (об`єкт №2). Які наведені в таблиці 1.1, додатку 1 (а.с.179-187);

Висновком експерта №КСЕ-19/126-24/12252-Д від 15.11.2024 року згідно якого на поверхнях наданого на дослідження ножа, який був вилучений в ході огляду місця події від 14.10.2024 року за адресою АДРЕСА_1 , слідів рук не виявлено (а.с.200-205);

Висновком експерта КСЕ-19/126-24/12254-Д від 19.11.2024 згідно якого на поверхнях наданого на дослідження ножа з рожево-білою рукояткою, слідів рук не виявлено (а.с.211-218);

Висновком експерта КСЕ-19/126-24/12252-БД від 17.12.2024 згідно якого на ножі виявлено: кров людини та клітини з ядрами на поверхнях, умовно позначених «А», на клинку (об`єкт №1), та «Б» на клинку (об`єкт №№3,5);

поодинокі клітини з ядрами на поверхнях, умовно позначених «А», на руків`ї (об`єкт №2), та «Б», на руків`ї (об`єкт №№4,6).

Встановлено генетичні ознаки крові та клітини, виявлених на поверхнях ножа, умовно позначених «А», на клинку (об`єкт №1), та «Б», на клинку (об`єкти №№2,5), які наведені в таблиці 1.1, додатку1.

Генетичні ознаки крові та клітин, виявлених на поверхнях ножа, умовно позначених «А», на клинку (об`єкт №1) та «Б» на клинку (об`єкти №№ 3,5) збігаються між собою та збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію потерпілого ОСОБА_6 . Ймовірність походження даних ДНК-профілів від потерпілого ОСОБА_6 становить не менше 99/99999999% (а.с.223-233);

Висновком експерта №КСЕ-19/126-24/12254-БД від 17.12.2024 згідно якого на наданому дослідження ножі (об`єкти №№1-8) виявлені поодинокі клітини з ядрами, слідів крові людини не виявлено. Встановлено генетичні ознаки клітин, виявлених на ножі (об`єкти №№1-8), які є змішаними, містять генетичні ознаки більш ніж двох осіб та для подальшої ідентифікації непридатні (а.с.239-246);

ТОМ №2

Висновком експерта від 27.12.2024р. №243-мк, згідно якого при експертизі наданого ножа та медичної документації потерпілого ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , виявлено: ніж середній, кухонний, заводського типу виготовлення, з нержавіючої сталі, загальною довжиною-22,7 см, лезо довжиною-12,7 см, максимальною шириною-2,5см. Наданий ніж має вістря, обшуків край, ріжучу частину клинка, що являються ознаками колото-ріжучого предмету, у зв`язку з чим не виключається можливість виникнення ушкоджень на тілі потерпілого від колото-ріжучої дії наданого ножа, як і від інших предметів з аналогічною характеристикою. Беручи до уваги результат проведеної експертизи №244-мк від 27.12.2024р., приходжу до думки, що метричні характеристики наданого ножа знаходяться в допустимих межах для спричинення пошкоджень на одягу потерпілого ОСОБА_6 при відповідному рівні занурення клинка. Таким чином, не виключається можливість виникнення пошкоджень на одязі у потерпілого ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , від колото-ріжучої дії наданого ножа, як і від інших предметів із аналогічними характеристиками (а.с.4-7).

Висновком експерта від 27.12.2024р. №244-мк, згідно якого при експертизі наданого одягу та взуття від ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , виявлено при дослідженні безрукавки, светра, футболки на вказаних предметах одягу на задній поверхніу верхній третині виявлено чотири колото-різаних пошкодження, які умовно позначені І, ІІ, ІІІ, ІV, які виникли внаслідок разової, колото-ріжучої дії, предмету типу «Ножа». Пошкодження з відпоідними відмітками раневого каналу (І-ІV), на всіх елементах одягу при правильному одягненні лежать в одній проекції та являються шарами відповідного раневого каналу, та виникли внаслідок не менше чотирьої колото-ріжучої дії, предмету типу «Ножа», з вістям, обшувим краєм (до -0,2см.) та наявним гострим ріжучим краєм, максимальна ширина клинка на рівні занурення в межах до -2,2 см. Як і від інших предметів з аналогічними характеристиками, з напрямком дії, ззовні до складини, дещо зверху в низ (а.с.13-24).

Протоколом проведення слідчого експерименту за участю підозрюваною ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_5 за участю понятих, відповідно до якого ОСОБА_7 показала, які події відбулися 14.10.2024 у приміщенні будинку за місцем свого проживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та механізм нанесення тілених ушкоджень, до даного протоколу додана фото таблиця, диск з відеозаписом , який є додатком до нього (а.с.58-62).

Висновком експерта від 14.10.2024р. №724-екс, згідно якого при експертизі виявлено наступні тілесні ушкодження у ОСОБА_7 : садно в ділянці пірамідки носа; синець в ділянці лівого зап`ястя. Тілесне ушкодження садно в ділянці пірамідки носа виникли в результаті однієї травмуючої дії твердого тупого предмету, по строку та обставинам може відповідати вказаному в постанові. Тілесне ушкодження синець в ділянці лівого зап`ястя виникло незадовго до конфлікту в результаті дії твердого тупого предмету. Всі вище перелічені тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень. (а.с.75).

Висновком експерта від 25.10.2024р. №1740, згідно якого при судово-токсикологічній експертизі крові гр. ОСОБА_7 ,1988 р.н., виявлено етиловий спирт в кількості 2.15% (а.с.78).

Оцінюючи вищевказані докази, які були безпосередньо дослідженими під час судового розгляду, суд визнає їх належними, допустимими та достовірними, а сукупність доказів достатніми та взаємопов`язані між собою, що дозволяє зробити висновок про те, що вина обвинуваченої ОСОБА_7 у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, підтверджена повністю поза розумним сумнівом.

Під час судового розгляду обвинувачена та її захисник не оспорює належність та допустимості доказів, а також про те, що протиправні дії скоєні ОСОБА_7 , однак в судових дебатах захисник ОСОБА_10 зазначив, що вважає, що дії обвинуваченої кваліфіковані неправильно, оскільки вбачають у її діях наявність необхідної оборони та необхідність кваліфікувати дії ОСОБА_7 за ст. 124 КК України.

Згідно ст. 36 цього Кодексу необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту. Таке перевищення меж необхідної оборони тягне за собою кримінальну відповідальність лише у випадках, передбачених у ст.ст. 118, 124 КК України.

Стаття 124 КК України передбачає відповідальність за умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, вчинене у разі перевищення меж необхідної оборони або у разі перевищення заходів, необхідних для затримання злочинця. Діяння, визначене ст. 124 КК України, характеризується заподіянням шкоди у вигляді тяжких тілесних ушкоджень тому, хто посягає, при захисті від суспільно небезпечного посягання, але з перевищенням меж необхідної оборони, тобто при явній невідповідності зазначеної шкоди небезпечності посягання або обстановці захисту. Обов`язковою умовою кваліфікації за цієї нормою закону є обстановка вчинення злочину - перебування винного під час вчинення цього діяння у стані необхідної оборони, уявної оборони або в умовах необхідності затримання злочинця.

При встановленні наявності чи відсутності стану необхідної оборони, перевищення її меж, суд у кожному випадку, враховуючи конкретні обставини справи, повинен здійснити порівняльний аналіз та оцінити наявність чи відсутність акту суспільно небезпечного посягання й акту захисту, встановити їх співвідношення, відповідність чи невідповідність захисту небезпечності посягання.

До критеріїв визначення необхідної оборони, серед іншого, належать - наявність суспільно небезпечного посягання, його дійсність та об`єктивна реальність. Ще одним елементом є наявність у того, хто захищається, потреби в негайному відверненні чи припиненні наявного суспільно-небезпечного посягання. Тобто, у особи існує право на захист правоохоронюваних інтересів лише протягом часу, коли вона перебуває у стані необхідної оборони. У разі, якщо такий стан закінчився, то право на необхідну оборону припиняється.

У разі коли визначальним у поведінці особи було не відвернення нападу та захист, а бажання спричинити шкоду потерпілому (розправитися), такі дії за своїми ознаками не становлять необхідної оборони, вони набувають протиправного характеру і мають розцінюватися на загальних підставах.

Аналізуючи покази обвинуваченої, потерпілого, свідків, судом встановлено, що характер посягань з боку ОСОБА_6 , а саме його словесний та в подальшому фізичний конфлікт, не сприймався ОСОБА_7 як загроза, оскільки для обох на той час це було нормою поведінки у їхніх подружніх відносинах. Під час дачі показів обвинувачена повідомила, що вона знає про його агресивний характер, наявні контузії, знає яким чином діяти в конфліктних ситуаціях з чоловіком те що в разі суперечки вона зазвичай уникає продовження розмови з чоловіком і старається з ним не бачитись. Так, судом встановлено, що перебуваючи в кухні на одинці з ОСОБА_6 , не відчувала небезпеки від останнього при словесному конфлікті. Оскільки в подальшому прийшла до нього в гараж, де конфлікт продовжився. Тобто, обвинувачена мала реальну можливість, при бажанні не приходити в гараж, а відповідно продовжити суперечку.

Аналізуючи покази обвинуваченої та потерпілого із дослідженими судом обставинами кримінального правопорушення, щодо того, що потерпілий часто в стані алкогольного сп`яніння вчиняє конфліктні ситуації із своєю дружиною, раніше наносив їй тілесні ушкодження, суд переконаний, що обвинувачена ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, внаслідок конфлікту з потерпілим на ґрунті раптово виниклих особистих непорозумінь, завдаючи ножем таку кількість тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 , в область грудної клітини зліва, де розміщенні життєво важливі органи людини, ОСОБА_7 свідомо допускала настання тяжких наслідків, що настали для потерпілого. Тому її мотив був спрямований саме на спричинення потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, а не на необхідну оборону від його посягань. Також встановлено, що така поведінка ОСОБА_6 щодо спілкування з ОСОБА_7 тривала у часі та була притаманна йому.

В свою чергу, судом достеменно встановлено та не оспорюється учасниками кримінального провадження щодо вчинення кримінального правопорушення обвинуваченою під впливом алкогольного сп`яніння. На переконання суду така обставина, як перебування обвинуваченої в стані алкогольного сп`яніння, виключає можливість останньої реально оцінювати та усвідомлювати суспільно небезпечний характер свого діяння в момент його вчинення.

При цьому, судом не встановлено в діях ОСОБА_7 ознак необхідної оборони, тобто необхідних дій з метою захисту своїх прав чи інтересів, зокрема здоров`я, від суспільно небезпечного посягання ОСОБА_6 шляхом заподіяння йому шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення його посягання.

Згідно ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

У тому випадку, коли визначальним у поведінці особи було не відвернення нападу та захист, а бажання спричинити шкоду потерпілому (розправитися), такі дії за своїми ознаками не становлять необхідної оборони, вони носять протиправний характер і мають розцінюватись на загальних підставах.

Вищенаведені обставини не дають підстав для висновку про вчинення потерпілим щодо засудженої суспільно небезпечного посягання, як про це вказує сторона захисту.

Призначаючи міру покарання ОСОБА_7 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином, особу обвинуваченої, яка раніше не судима та на обліку в наркологічному і психіатричному кабінетах не перебуває.

Обставиною, що пом`якшують покарання обвинуваченій, згідно ст. 66 КК України, суд не встановлено.

Верховним Судом у постанові від 20.09.2023 по справі № 944/5954/22 наведено тлумачення прояву щирого каяття обвинуваченого.

Так, у вищевказаній постанові витлумачено, що при встановленні обставини, яка пом`якшує покарання, а саме щирого каяття, необхідно враховувати, що щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого правопорушення, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль щодо вчиненого та бажання виправити ситуацію, яка склалася. Основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого правопорушення. Отже, щире каяття повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась, та нести відповідальність за вчинене, а також ця обставина повинна знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Така пом`якшуюча обставина, як активне сприяння в розкритті кримінального правопорушення, яка зазначена адвокатом, не знайшла свого підтвердження під час судового розгляду та спростовується посткримінальною поведінкою обвинуваченої, оскільки з місця вчинення кримінального правопорушення остання пішла, добровільно не надала домедичну допомогу потерпілому. Таке сприяння має бути активним, тобто певною мірою ініціативним та енергійним. Дії ж обвинуваченої ОСОБА_7 не відповідають даним ознакам.

Обставинами, які обтяжують покарання ОСОБА_7 , відповідно до п.п. 6-1, 13 ч. 1 ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення щодо подружжя; вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так і іншими особами.

У правовій державі покарання передусім є виправним та превентивним засобом, в якій має використовуватись не надмірні, а лише необхідні і зумовлені метою заходи.

Керуючись загальними засадами призначення покарання (ст. 65 КК України), суд має призначати покарання конкретній особі за конкретний злочин, максимально індивідуалізуючи покарання.

Призначене судом покарання повинно відповідати ступеню суспільної небезпеки кримінального правопорушення, обставинам його вчинення та враховувати особу винного, тобто бути справедливим.

Виходячи з мети покарання й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Тобто, кримінально-правовий зміст принципу справедливості полягає в тому, що покарання, яке застосоване до особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, повинно бути справедливим, тобто таким, що відповідає як тяжкості вчиненого кримінального правопорушення так і конкретним обставинам його вчинення, а також особливостям особистості злочинця.

Вищевказана позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.05.2023 винесеній за результатами розгляду справи № 135/563/22.

Виправлення як мета покарання - це той наслідок, якого прагне досягнути держава передбаченими законом заходами примусу. Виправлення засудженого - це ті певні зміни в його особистості, які утримують його в подальшому від вчинення нових злочинів. З моральної точки зору, виправлення засудженого і є кінцевою метою покарання.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню.

Враховуючи, що обвинувачена ОСОБА_7 частково визнала свою вину, розкаялася у вчиненому, за місцем проживання характеризується позитивно, позбавлена батьківських прав відносно своєї неповнолітньої дочки ОСОБА_11 , раніше не судима; не перебуває на диспансерному обліку в лікаря-психіатра та лікаря-нарколога.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта від 26.11.2024 № 1706 встановлено, що ОСОБА_7 на даний час ознак будь-якого психічного захворювання не виявляє, вона може віддавати звіт своїм діям та керувати ними. На період часу, до якого відноситься інкриміноване їй діяння, ОСОБА_7 ознак хронічного психічного захворювання, недоумства та ознак іншого тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не виявляла, вона могла віддавати звіт своїм діям та керувати ними, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Суд враховує досудову доповідь відповідно до якої встановлено, що беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість ОСОБА_7 та її спосіб життя, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення цієї особи без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства.

На підставі викладеного, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, ставлення обвинуваченого до скоєного, враховуючи відомості про особу обвинуваченої, суд вважає за доцільне призначити їй покарання в межах санкції ч. 1 ст. 121 КК України, яке буде необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Статтею 69 КК України передбачено, що за наявності кількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Крім того, суд, виходячи із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, вважає, що підстави для застосування ст. 69 КК України до ОСОБА_7 , як про це просила сторона захисту, відсутні. При цьому, під час судового розгляду кримінального провадження не встановлено обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та відповідно дають правові підстави для призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом.

Враховуючи встановлені судом обставини вчинення кримінального правопорушення, підстав застосування до обвинуваченої положень ст. 75 КК України, суд не вбачає.

При цьому, призначаючи міру покарання та порядок його відбування, суд звертає увагу на те, що позиція потерпілого ОСОБА_6 щодо відсутності необхідності призначення обвинуваченій покарання пов`язаного із ізоляцією від суспільства, про що зазначалося потерпілим за час судового розгляду, не є вирішальною для суду та не впливає на призначення судом міри покарання.

У порядку ст. 100 КПК України підлягає вирішенню питання речових доказів.

Процесуальні витрати суд вирішує відповідно до вимог ст. 124 КПК України.

Цивільний позов не заявлявся.

Керуючись ст.ст.368, 369-371, 374, 376, п.15 ст. 615 КПК України, Суд,-

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_7 винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначити їй покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту затримання, тобто з 14.10.2024 18 год. 15 хв.

Стягнути з ОСОБА_7 судові витрати у вказаному кримінальному провадженні за проведедння судових експертиз на загальну суму 60030 гривень 08 копійок.

Речові докази:

DVD-R диск із копіями розмов операторів «102» ГУНП в Чернівецькій області залишити при матеріалах кримінального провадження;

Футболку синього кольору із биркою чорного кольору та написом International Concept, кофту червоного кольору, штани чорного кольору, що упаковані у паперовий конверт коричневого кольору NPU № 0223788; Футболку сірого кольору із РБК, яка упакована у паперовий конверт коричневого кольору NPU № 0195686; Кофту синього кольору із РБК, яка упакована у паперовий конверт коричневого кольору NPU № 0223788, Куртку чорного кольору з РБК, яка упакована в картонну коробку та які знаходяться в камері схову речових доказів ВП № 3 (м. Заставна) ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області повернути потерпілому ОСОБА_6 ;

Змиви із обох кистей рук, що упаковані у паперовий конверт коричневого кольору NPU № 0195688; зрізи нігтьових пластин з обох китиць рук у підозрюваної ОСОБА_7 , які після проведення експертизи були упаковані у паперовий конверт коричневого кольору; букальний епітелій підозрюваної ОСОБА_7 , який упаковано в сейф-пакет Експертної служби МВС № 2902102 та букальний епітелій потерпілого ОСОБА_6 , який упаковано в сейф-пакет Експертної служби МВС № 2902103; ніж з коричневою рукояткою з плямами бурого кольору, який після проведення експертизи упаковано в сейф-пакет Експертної служби МВС № 6309653, який упаковано в сейф-пакет Експертної служби МВС № 2902103; ніж з рожево-білою рукояткою, який після проведення експертизи упаковано в сейф-пакет Експертної служби МВС № 6309652, який упаковано в сейф-пакет Експертної служби МВС № 2902103 та знаходяться в камері схову речових доказів ВП № 3 (м. Заставна) ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області знищити;

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Чернівецького апеляційного суду через Заставнівський районний суд Чернівецької області протягом 30 днів з дня проголошення.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним.

Копія вироку вручається прокурору, обвинуваченому негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1