ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/137/25 Справа № 695/4356/24 Категорія: ст.181 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

26 березня 2025 року Черкаський апеляційний суд в складі суддів:

суддя-доповідач ОСОБА_2

судді ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар ОСОБА_5

за участі:

прокурора ОСОБА_6

підозрюваної ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому/закритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 10.03.2025, якою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України,

уродженки м. Самара РФ, працюючої у СТОВ «Світанок», освіта середня, одруженої,

на утриманні дітей не має, особою з інвалідністю, депутатом будь-якого рівня,

постраждалим внаслідок аварії на ЧАЕС, учасником АТО (ООС) не є, зареєстрованої

та проживаючої за адресою:

АДРЕСА_1 , раніше не судимої, підозрюваної у вчиненні

кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком по 27.03.2025 з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України,

в с т а н о в и в :

ухвалою слідчого судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 10.03.2025 відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_9 , погодженого прокурором Золотоніської окружної прокуратури ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрано до підозрюваної ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту до 27.03.2025 з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

Прийняте рішення слідчий суддя мотивував наявністю обґрунтованої підозри, доведеністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, даними про особу підозрюваної. При цьому, за висновком слідчого судді, органами досудового розслідування не надано належних доказів недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, викладеним у клопотанні слідчого.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді прокурор подав апеляційну скаргу, якою просить скасувати вказану ухвалу з підстав невідповідності висновків слідчого судді фактичним обставинам кримінального провадження та обрати стосовно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування.

В обґрунтування апеляційної скарги прокурор вказує на помилковість висновку слідчого судді, що прокурором не надано підтвердження та відповідного обґрунтування фактів неналежної процесуальної поведінки ОСОБА_7 , оскільки відсутність таких до часу розгляду клопотання не може вказувати на відсутність такої поведінки в майбутньому та повинно бути оцінено в сукупності з іншими обставинами кримінального провадження. Так, з моменту повідомлення про підозру ОСОБА_7 06.03.2025 до вручення клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та розгляду клопотання 10.03.2025 пройшло мало часу з урахуванням вихідних днів.

Крім того, обраний слідчим суддею запобіжний захід нівелює можливість зібрання чи певною мірою ускладнює отримання доказів, оскільки підозрювана має можливість цьому заважати шляхом впливу на потерпілу та свідків, спотворити докази у кримінальному провадженні, вчиняти інші злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості.

На думку прокурора застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у цій справі є виправданим з огляду на підозру у вчиненні особливо тяжкого злочину та наявність суспільного інтересу в убезпеченні суспільства в умовах воєнного стану від вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів.

Прокурор наголошує на тому, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років, характер вчиненого діяння щодо неповнолітньої особи вказує на її низький рівень правосвідомості, нехтування загальноприйнятними принципами моральності, що встановлені в суспільстві та небажанні останньої нести відповідальність за скоєне діяння. При цьому, згідно з поясненнями неповнолітньої потерпілої, які підтверджуються і висновками судових експертиз, вона зазнала сильних моральних та душевних переживань та відчувала сильні ріжучі болі в серці. Та відповідно до заяви від 13.03.2025 законного представника матері потерпілої, у зв`язку із сильними душевними і моральними переживаннями доньки, яка зазнала сексуального насильства з боку підозрюваної, просить обрати запобіжний захід, пов`язаний з ізоляцією від суспільства.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу, пояснення підозрюваного та його захисника, які просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству.

Згідно зі ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано лише за наявності ознак того, що цього вимагають інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Частинами 1, 2, 6 статті 181 КПК України передбачено, що домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, слідчим відділом Золотоніського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002034 від 14.11.2024 року за підозрою ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України.

06.03.2025 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України.

Причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого їй злочину підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події по АДРЕСА_2 від 14.11.2024; протоколами відібрання біологічних зразків в ОСОБА_7 та потерпілої ОСОБА_11 від 14.11.2024; протоколом допиту неповнолітньої потерпілої (розшифровка) ОСОБА_11 від 25.11.2024; висновками судових молекулярно-генетичних експертиз №№ СЕ-19-24/73237-БД від 26.12.2024, СЕ-19-24/73233-БД від 26.12.2024; висновками судово-психологічних експертиз №№ СЕ-19/124-24/16950-ПС від 30.01.2025, СЕ-19/124-24/16951-ПС від 12.02.2025; іншими матеріалами кримінального провадження.

Досудове розслідування по даному кримінальному провадженню продовжено до трьох місяців, а саме до 27.03.2025.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, слідчий суддя дослідив клопотання старшого слідчого про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 разом з матеріалами, які його обґрунтовують, та правильно встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю доказів, приведених у клопотанні органу досудового розслідування та доданих до нього матеріалах.

Отже вимоги ч.2 ст.177 КПК України про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, як підстави для застосування запобіжного заходу, слідчим суддею виконано належним чином.

При цьому апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про доведеність органом досудового розслідування наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, та тим, що слідчим і прокурором не доведено, що застосування до підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти доведеним ризикам.

Також апеляційний суд приймає до уваги, що підозрювана раніше не притягувалася до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання та реєстрації, має стійкі соціальні зв`язки, проживає разом з матір`ю, з часу відкриття кримінального провадження - 14.11.2024, дій спрямованих на переховування органів досудового розслідування чи суду як і впливу на потерпілу та свідків не вчиняла.

Кожен з доводів апеляційної скарги прокурора був предметом вивчення слідчого судді, їм дана належна, обґрунтована оцінка, що вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, з якою погоджується суд апеляційної інстанції, відтак, доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з прийнятим процесуальним рішенням.

На переконання апеляційного суду запобігти ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України, у даному кримінальному провадженні і забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної можливо шляхом застосування до ОСОБА_7 обраного слідчим суддею запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Отже, слідчим суддею об`єктивно встановлено існування обставин, які виправдовують застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу саме у вигляді цілодобового домашнього арешту в сукупності з даними про її особу й підтверджують на даному етапі кримінального провадження обґрунтованість застосованого запобіжного заходу та висновків слідчого судді не спростовують.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга прокурора має бути відхилена, а ухвала слідчого судді від 10.03.2025 залишена без змін.

Керуючись ст.ст. 177, 181, 193, 194, 404, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу прокурора відхилити.

Ухвалу слідчого судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 10.03.2025 про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту строком по 27.03.2025, з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач

Судді