Справа № 473/4782/24
Номер провадження1-кп/473/353/2024
ВИРОК

іменем України

"17" грудня 2024 р. м.Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретар судових засідань ОСОБА_2 ,

учасники процесу:

прокурор ОСОБА_3 ,

обвинувачений ОСОБА_4 ,

захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 ,

потерпілий ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Вознесенська кримінальне провадження №0000715 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Таборівка, Вознесенського району, Миколаївської області, громадянин України, із повною середньою освітою, не має на утриманні неповнолітніх дітей, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

07 листопада 2008 року Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області за ч.1 ст.289 КК України до покарання у вигляді 3 років обмеження волі, на підставі ст.ст.75 КК України був звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки;

09 листопада 2009 року Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області за ч.1 ст.187, ст.71 КК України до покарання у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі, 14 вересня 2012 року звільнений умовно-достроково на 6 місяців 23 дні невідбутого строку основного покарання за ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 06 вересня 2012 року;

01 грудня 2016 року Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області за ч.2 ст.289 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, на підставі ст.ст,75 КК України був звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки;

27.09.2018 Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області за ч.3 ст.185 КК, ч.1 ст.71 КК України до покарання у вигляді 5 років 1 місяця позбавлення волі, звільнений 15.07.2022 року умовно-достроково на підставі ухвали Казанківського райсуду від 07.07.20233 року, невідбутий строк покарання 1 рік та 2 місяці;

у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.1 ст.115 КК України,

В С Т А Н О В И В:

07.07.2024 в період часу приблизно з 08 год. 00 хв. до 17 год.00 хв., більш точний час не встановлено, ОСОБА_4 , перебуваючи на території подвір`я домоволодіння, що розташоване по АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_6 , спільно із ОСОБА_6 вживали алкогольні напої.

Перебуваючи в приміщенні літньої кухні вказаного домоволодіння,07.07.2024 року близько 17.00 год. між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 виникла сварка, яка в подальшому переросла у бійку, під час якої ОСОБА_6 умисно спричинив ОСОБА_4 не менше 6 (шести) ударів руками по голові та обличчю, спричинивши останньому тілесні ушкодження та після чого покинув територію вказаного домоволодіння, пішовши до свого місця мешкання, яке розташоване по АДРЕСА_1 .

Будучи приниженим діями ОСОБА_6 , у ОСОБА_4 виник мотив помститися останньому за спричинену образу, способом реалізації якого ОСОБА_4 обрав протиправне заподіяння смерті ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне протиправне заподіяння смерті потерпілому ОСОБА_6 , з мотивів помсти за спричинену образу, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у виді смерті потерпілого і бажаючи їх настання, ОСОБА_4 , взявши до рук викрутку, близько 17 год. 40 хв., більш точний час не встановлено, направився за ОСОБА_6 , який в той момент перебував за своїм місцем мешкання по АДРЕСА_2 , та, наздогнавши ОСОБА_6 біля приміщення літньої кухні та стоячи навпроти нього, ОСОБА_4 , затиснувши викрутку у долоні своєї правої руки, наніс нею три удари в область черевної порожнини ОСОБА_6 , спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді 3 (трьох) колотих проникаючих поранень передньої черевної стінки з ушкодженням жовчного міхура, тканини печінки, селезінки та брижі тонкої кишки, що супроводжувалися активною внутрішньочеревною кровотечею, що відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень.

Проте ОСОБА_4 свої умисні протиправні дії, направлені на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_6 , не довів до кінця з причини, що не залежали від його волі, оскільки останні були припиненні сторонніми особами.

Обвинувачений ОСОБА_4 пред`явлене обвинувачення визнав частково, пояснив, що не мав умислу на вбивство потерпілого та через це просив його суворо не карати. Пояснив, що того дня вони збиралися на риболовлю та разом із потерпілим вживали спиртне. Стався скандал, оскільки потерпілий не дозволяв йому сідати за кермо його авто. Сталася бійка, потерпілий збив його з ніг та вдарив в голову. Потерпілий сказав погані слова, тому він взяв викрутку, що була в гаражі та наздогнав потерпілого і спричинив йому тілесні ушкодження. Потерпілий казав «Слава, що ти робиш?», тому він викинув викрутку та припинив свої дії. Зазначив, що потерпілий його гарний товариш, у якого він більше року жив та працював. Вказав, що дуже жалкує через те, що вчинив, оскільки мав єдиного товариша, яким був саме потерпілий.

Потерпілий ОСОБА_6 пояснив, що того дня вони з обвинуваченим були на риболовлі, оскільки риболовля не вдалася, то вони о 7 годині ранку повернулися додому та разом почали вживати спиртне. Вказав, що між ними сталася сварка та після того він потрапив в лікарню. Зазначив, що, на його думку, обвинувачений діяв необережно коли спричинив йому 4 удари.

Потерпілий зазначив, що це було влітку, точної дати він не пам`ятає. Алкоголь вони пили зранку, а подія сталася після 16 год. Вказав, що обвинувачений хотів взяти його машину, щоб поїхати за спиртним, проте він не дозволяв, щоб не трапилось неприємностей, тому виникла сварка. Зазначив, що він теж бив ОСОБА_4 , той падав на землю, у обвинуваченого розбився телефон та ОСОБА_7 почав розбиратися з ним через це. Потерпілий вказав, що після цього він пішов додому та десь через 20 хв. до приміщення кухні, в якій він відпочивав, прийшов ОСОБА_8 та стукав. Він відчинив двері та не зовсім розумів що відбувається, оскільки перед тим дрімав, натомість обвинувачений почав колоти його в живіт та наніс 4 удари. Коли він спитав що той робить, ОСОБА_4 викинув викрутку та пішов. В процесі нанесення йому ушкоджень його мати та співмешканка відтягували обвинуваченого, проте той ще наносив удари. Вказав, що удари були спрямовані в серце, селезінку, печінку, низ живота.

Пояснив, що до вказаних подій обвинувачений близько 2,5 років проживав у них та допомагав по господарству.

Зазначив, що внаслідок вказаної події йому було ампутовано селезінку, жовчний, ушкоджень також зазнали печінка та кишківник. В лікарні він перебував 2 тижні, з яких 5 днів був у реанімації.

Пояснив, що спиртне вони вживали з обвинуваченим не часто та того дня вони випили близько 3 літрів коньяку. Коли пили, то завжди було все нормально, не знає що відбулось того разу. На його думку обвинувачений хотів помститися за розбитий ним його сенсорний телефон.

Обвинуваченого охарактеризував як добру, порядну людину.

Пояснив, що обвинувачений наносив йому удари викруткою довжиною десь 10-15 см. Обвинуваченого відтягували його мати та співмешканка і тому той припинив свої дії. Зазначив, що в момент спричинення йому ушкоджень обвинувачений нічого не говорив, у тому числі про телефон, після події ОСОБА_8 пішов.

Свідок ОСОБА_9 пояснила, що потерпілий є її сином. Того дня, коли сталася подія, син та обвинувачений були на рибалці та разом вживали спиртне десь до 17 год. Між сином та обвинуваченим сталося якесь непорозуміння та обвинувачений ОСОБА_7 став бити її сина ОСОБА_10 чи то ножем, чи то викруткою. Вона намагалася зупинити обвинуваченого, оскільки вона хвора, то била Обвинуваченого палицею та відтягувала. Той предмет, яким обвинувачений бив її сина, вилетів із рук обвинуваченого та кудись полетів. Потім його забрала поліція. Зазначила, що подія сталась десь близько 17 год. вечора. До того обвинувачений жив у них та все було добре. Подія сталася в подвір`ї буд.19. Вказала, що ударів було нанесено обвинуваченим більше одного. Десь було ударів 3-4 в живіт ОСОБА_11 . Вказала, що обвинувачений під час події нічого не казав, мовчки пішов після того, що сталося, до іншого двору. У обвинуваченого ушкоджень не було. Вказала, що син із обвинуваченим ніколи не сварилися. Вони в той момент були обоє п`яні. Зазначила, що сину вирізали печінку, селезінку, жовчний. Після того що сталося, викликали швидку та поліцію.

Свідок ОСОБА_12 пояснила, що вона є співмешканкою потерпілого та того дня 07.07.2024 року вона була на кухні, коли почула, що ОСОБА_13 кричить, що ОСОБА_7 ріже Діму ножем. Коли вона вибігла, то побачила, що обвинувачений вже забив потерпілого у квітник і той вже лежав. Обвинувачений бив потерпілого мовчки, мав скляні очі, вона його відтягувала, проте ОСОБА_8 не реагував на її дії. Тітка ОСОБА_14 била обвинуваченого палицею аби припинити дії останнього. В руках в обвинуваченого був чи то ніж, чи то викрутка. У ОСОБА_11 текла кров. Обвинувачений після події пішов до іншого двору. Вказала, що обвинувачений жив в них з 2023 року та допомагав по господарству. В той день чоловіки вживали спиртне, а близько 17 год., коли почалася подія, її покликала мати потерпілого. Все відбувалося швидко та обвинувачений наніс чи викруткою, чи ножем десь 2-3 удари потерпілому в область живота. Вона кричала, проте обвинувачений не реагував та продовжував бити потерпілого. Тітка ОСОБА_14 палицею вибила той предмет, яким обвинувачений наносив удари потерпілому. Обвинувачений все робив мовчки та вдарив її також. Після чого спокійно пішов на інше подвір`я, а вона викликала поліцію, а тітка ОСОБА_14 швидку. Потерпілий корчився, кричав та з рани зліва в нього текла кров. У обвинуваченого ніяких ушкоджень не було. Не знає де дівся предмет, яким наносилися ушкодження. Вказала, що із швидкою приїхала сестра потерпілого. Зазначила, що в момент події в обвинуваченого були скляні очі та вона думає, що той нічого не розумів, хоч вона питала, що він робить. Зазначила, що на її думку, аби вони не відтягнули обвинуваченого, то той міг би вбити потерпілого.

Свідок ОСОБА_15 пояснила, що є сестрою потерпілого та на момент події вона була на ринку в м.Вознесенську. Їй зателефонували мати та співмешканка брата і сказали щоб вона терміново приїхала, оскільки ОСОБА_7 підрізав ОСОБА_10 . Вона приїхала на таксі, там вже була швидка. Брат був на порозі, хрипів. ОСОБА_7 не було, а потім його затримала поліція. Вона разом з швидкою поїхала до лікарні, де брат був в реанімації. Зазначила, що точної дати не пам`ятає, це було влітку, але пам`ятає час коли її зателефонували родичі, то було близько 15 - 16-30 год.

Коли вона приїхала, брат був на сходах, стояв на колінах. Вона бачила порізи у нього на животі, але крові багато не було. Мати їй сказала, що ОСОБА_7 мав кудись їхати і тому вони побились. ОСОБА_7 штовхнув її брата в квітник, штрикав ножем чи викруткою, але ці предмети вона особисто не бачила. Обвинуваченого на той момент у дворі не було, як її відомо він пішов до сусіда. Сусід у нього питав що той накоїв, тому ОСОБА_8 повернувся до двору і його затримала поліція.

Зазначила, що такого вона від обвинуваченого ніколи не очікувала, той добра людина та допомагав по господарству брату та її матері, що на нього найшло - вона не знає. Брат та обвинувачений інколи випивали, могли посваритися, але мирилися. Вказала, що обвинувачений проживав у них близько 2 років.

Зазначила, що вона дала дозвіл на проведення огляду, але під час огляду присутня не була, оскільки поїхала з братом до лікарні.

Зі слів брата їй відомо, що після сварки обвинувачений та потерпілий розійшлися по різних подвір`ях. Брат прийшов до її двору, а ОСОБА_7 прибіг та почав бити ОСОБА_16 . Вказала, що від брата їй відомо, що сварка сталась через те, що брат не хотів давати автомобіль ОСОБА_8 , оскільки той був випивший.

На допиті свідка ОСОБА_17 (фельдшер швидкої) та свідка ОСОБА_18 (судово-медичний експерт) сторони не наполягали. У справі є рапорт поліції про перебування свідка ОСОБА_17 в м.Києві. Тому покази цих свідків із врахування засад змагальності (ст.22 КПК України) та диспозитивності (ст.26 КПК України) - судом не досліджувалися.

На підставі наданих прокурором документів провадження встановлено, що згідно із витягом з ЄРДР №0000715 досудове розслідування за ч.3 ст.15 ст.115 КК України стосовно ОСОБА_4 було розпочато 07.07.2024 р. за заявою потерпілого ОСОБА_6 .

Згідно з рапортом Вознесенського РУП, що зареєстрований в ІТС 07.07.2024 за №6475 07.07.24 до поліції надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що о 17-45 год. 07.07.24 в АДРЕСА_2 заявниця повідомила, що знайомий ОСОБА_19 спричинив 4 ножових поранення ножем в живіт ОСОБА_6 . Вона намагалась забрати ніж, внаслідок чого її також поранено. У рапорті зазначено про виїзд СОГ на місце.

Відповідно до заяви ОСОБА_9 від 07.07.24 вона надала поліції дозвіл на проведення огляду її домоволодіння по АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 .

Як вбачається з протоколу огляду місця події від 07.07.24 слідчим в період часу з 18-40 по 22-00 год. в присутності понятих ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , спеціаліста ОСОБА_22 , власниці ОСОБА_9 було проведено огляд території домоволодіння по АДРЕСА_2 . Під час огляду на порозі будинку було виявлено металевий предмет, зовні схожий на викрутку довжиною 21,5 см, рукоятка з дерева обмотана стрічкою зеленого кольору, загострена з однієї сторони. Будь-які нашарування на викрутці відсутні. Вказану викрутку було вилучено.

Згідно з довідкою КП «КНП ВБЛ`ВМР від 07.07.24 ОСОБА_23 знаходився на лікуванні з приводу проникаючих колотих поранень черевної стінки з пошкодженням жовчного міхура, селезінки, брижі тонкої кишки.

Як вбачається з протоколу затримання від 08.07.24 ОСОБА_4 був затриманий о 23 год. 07.07.24 в АДРЕСА_2 за підозрою у вчиненні злочину, передбаченою ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України.

На підставі постанови слідчого від 08.07.24 було проведено освідування ОСОБА_4 , про що складено протокол від 08.07.24, в якому зазначено, що освідування відбувалось на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням приладу Драгер, показники якого становили 0,32 та 0,23 проміле. Також на тілі ОСОБА_4 було виявлено садно лобної ділянки, поверхнева рана першого пальця правої ноги.

На підставі постанови слідчого про відібрання біологічних зразків для проведення експертизи від 08.07.24 та згідно з протоколом від 08.07.24 у ОСОБА_4 було відібрано зразки букального епітелію, зрізи.

На підставі постанови про призначення судово-медичної експертизи від 08.07.24 було проведено експертизу, згідно із висновком якої №196 від 23.07.24 встановлено, що у ОСОБА_4 при проведенні експертизи виявлені тілесні ушкодження у вигляді припухлості в правій скроневій області, двох подряпин в області правої лопатки, подряпини правого плечового суглобу, які за своїми морфологічними характеристиками (вкритих шкуринками на рівні шкіри) виникли за 1,5-2 доби до проведення експертизи від травматичної дії тупого предмету (предметів) за механізмом удар-ковзання, особливості контактної поверхні якого (яких) в морфології ушкоджень не відобразилися, могли утворитися як від удару (ударів) кулаками, взутими ногами та ін., так і при падінні із вертикального положення на тверду площину та предмети на останній, після придания тілу прискорення (удар в скроневу область голови), можливо в строк та за обставин, на які вказує підекспертний. Ушкодження у ОСОБА_4 як окремо, так і в сукупності мають незначні скороминущі наслідки, строком не більше 6-ти днів, і за цим критерієм відповідно п 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України від 17.01.1995 р. відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Як вбачається з висновку експерта щодо дослідження холодної зброї від 19.07.24 р. №КСЕ-19/115-24/12957 предметом дослідження якої був об`єкт, вилучений під час ОМП 07.07.24 по вул.Центральна, 19 в с.Таборівка Вознесенського р-ну, та експертом встановлено, що він до категорії холодної зброї не належить, виготовлений саморобним способом.

Постановою слідчого від 07.07.24 р. визнано речовим доказом предмет зовні схожий на викрутку і згідно квитанції порядковий №159 його здано на зберігання до кімнати речових доказів Вознесенського РУП.

Постановою слідчого від 07.07.24 долучено до матеріалів провадження долучено дактилокарту з зразком відтиску папілярних узорів пальців та долонь рук підозрюваного ОСОБА_4 , яка знаходиться в матеріалах судового провадження після проведення експертизи.

На підставі ухвали слідчого судді від 29 липня 2024 року та згідно із протоколом від 19.08.2024 року було отримано тимчасовий доступ до медичної картки стаціонарного хворого потерпілого ОСОБА_6 яка була використана під час проведення судово-медичної експертизи.

На підставі постанови слідчого від 26 серпня 2024 року було призначено судово-медичну експертизу та згідно висновком якої №218 від 27.08.2024 року встановлено, що на підставі даних судово-медичної експертизи за медичною картою стаціонарного хворого на ім`я ОСОБА_6 , 1984 р.н., у ОСОБА_6 за даними наданої медичної документації мали місце тілесні ушкодження у вигляді (трьох) колотих проникаючих поранень передньої черевної стінки з ушкодженням жовчного міхура, тканини печінки, селезінки та брижі тонкої кишки, що супроводжувалися активною внутрішньочеревною кровотечею що підтверджено об`єктивною клінічною симптоматикою (наявність трьох колотих ран на передній черевній стінці), результатами хірургічного лікування (07.07.2024 р. о 18 год. 50 хв, операція - лапаротомія, Холецистектомія. Спленектомія. Ушивання брижі тонкої кишки.). Вказані ушкодження виникли від трьохкратної ударно-травматичної дії предмета з обмеженою контактною поверхнею, що володіє колючими властивостями, в напрямку спереду-назад, можливо від трьох ударів викруткою, в час за умов та обставин, вказаних в постанові. Ушкодження у вигляді трьох колотих проникаючих поранень передньої черевної стінки з ушкодженням внутрішніх органів, за ознакою небезпеки для життя відповідно п. 2.1.1.а), 2,1.3.к) «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України від 17.01.1995 р., відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень. Вказати на послідовність нанесення вказаних ушкоджень не уявляється можливим, оскільки останні були спричинені в короткий проміжок часу. Утворення колотих проникаючих поранень передньої черевної стінки внаслідок падіння із вертикального положення на тверду площину неможливо.

Неналежним доказом з огляду на положення ст.85 КПК України суд визнає висновок експертизи №КСЕ-19/115-24/12957 від 18.07.24 про те, що на поверхні викрутки, вилученої під час ОМП 07.07.24 р. по вул.Центральна, 19 в с.Таборівка Вознесенського р-ну, - слідів папілярних узорів, слідів пальців рук та долонних поверхонь не виявлено, так як це висновок не підтверджує жодної із обставин, що підлягає доказуванню в даному кримінальному провадженні в межах пред`явленого ОСОБА_4 обвинувачення за ч.3 ст.15 ч.1 ст.115 КК України.

Дослідивши під час судового розгляду провадження надані сторонами докази і оцінивши їх в сукупності із врахуванням вимог ч.1 ст.89 та ст.94 КПК України, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 ч.3 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, тобто закінчений замах на вчинення умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині (вбивство).

Суд вважає не підтвердженою належними та допустимими доказами позицію обвинуваченого та його захисника про те, що обвинувачений ОСОБА_4 не мав умислу на вбивство потерпілого, та те, що дії обвинуваченого слід кваліфікувати, на думку сторони захисту, за ч.1 ст.121 КК України.

Так відповідно до постанови Верховного Суду 26 травня 2022 року справа № 308/3530/19 провадження № 51-6167 км 20:

«Правова природа кваліфікації злочинів пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення та доказування у визначений кримінальним процесуальним законом спосіб двох важливих обставин: 1) факту вчинення суб`єктом злочину суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту поведінки у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК України.

Розмежування умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння (ч.1 ст.121 КК України) і умисного вбивства (ч.1 ст.115 КК України), здійснюється як за об`єктивною, так і за суб`єктивною сторонами цих злочинів.

Так, за змістом ст.24 КК України наявність вини у формі умислу передбачає, що особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала або свідомо припускала їх настання.

Відповідно до ч.1 ст.15 КК України замахом на злочин є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення злочину, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі.

Тобто із суб`єктивної сторони замах на злочин можливий лише з прямим умислом. А згідно з ч.2 ст.24 КК України умисел є прямим, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.

Визначальним для відмежування замаху на умисне вбивство від умисного завдання тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, наслідком є саме тілесні ушкодження, що були заподіяні потерпілому, а не позбавлення його життя.

При відмежуванні замаху на вбивство від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження визначальним є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: якщо особа, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння і передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, бажає їх настання, умисел є прямим, а якщо не бажає, хоча і свідомо припускає їх настання, умисел є непрямим.

Обов`язковою умовою кримінально-правої кваліфікації дій винного як замаху є наявність прямого умислу на вчинення відповідного злочину, коли особа усвідомлює суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно небезпечні наслідки і бажає їх настання.

Відповідно до висновків Верховного Суду України, викладених у рішеннях від 14 листопада 2013 року у справі № 5-46кс13, від 26 червня 2014року у справі № 5-10кс14, від 11 грудня 2014 року у справі № 5-32кс14, від 18 червня 2015 року у справі №5-24к15, замах, безпосередньо спрямований на вчинення злочину, є його стадією і становить кінцеве діяння щодо реалізації умислу, рішення та наміру вчинити злочин, а тому він є актом, що виконується виключно за наявності цілі досягнення суспільно небезпечного результату.

Наслідки, які не настали, інкримінуються особі у тому разі, якщо вони були включені в ціль його діяння і досягнення такої цілі було б неможливе без таких наслідків. Якщо ж особа не мала наміру досягти певних наслідків, вона не могла й вчиняти замаху на їх досягнення.

При кваліфікації злочинів проти життя і здоров`я особи питання про наявність чи відсутність умислу на вбивство необхідно вирішувати з огляду на сукупність усіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного й потерпілого, що передувала події, їхні стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій.

У разі заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень за відсутності умислу на вбивство або заподіяння більш тяжкої шкоди здоров`ю дії винного слід кваліфікувати за наслідками, що фактично настали».

Встановлені в судовому засіданні обставини провадження та сукупність досліджених доказів свідчать про те, що характер, послідовність і динамічність дій обвинуваченого, його поведінка до, під час і після вчинення злочину, локалізація тілесних ушкоджень у потерпілого (ушкодження спричинялися обвинуваченим у життєво важливі ділянки тіла потерпілого та мали досить важкі наслідки з огляду на дані СМЕ, висновок якої наведено вище) та механізм їх спричинення, знаряддя злочину, яким була викрутка, мотиви вчинення злочину через сварку щодо заборони потерпілим обвинуваченому керувати авто потерпілого - вказують на те, що дії обвинуваченого слід кваліфікувати саме за ч.3 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, тобто закінчений замах на вчинення умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині (вбивство).

З огляду на покази потерпілого та свідків самої події злочину родичів потерпілого, а саме матері ОСОБА_13 та співмешканки ОСОБА_24 , його сестри ОСОБА_15 , яка події злочину не бачила, проте бачила її наслідки, а також матеріалів провадження, зокрема висновку СМЕ про отриманні потерпілим ушкодження та їх механізм вбачається, що удари були спричинені обвинуваченим потерпілому у життєво важливі органи предметом, що має колючі властивості - викруткою.

Як пояснили зазначені свідки вони припиняли дії обвинуваченого і якби вони цього не припинили, то на їх думку, обвинувачений вбив би потерпілого, оскільки вони вчиняли активні дії та прикладали певні зусилля, аби обвинувачений не довів свій умисел до кінця.

Після вчиненого обвинувачений ніяким чином не намагався надати допомогу потерпілому та припинив свої дії лише через супротив свідків та фактично усвідомлюючи, що вже наніс потерпілому ряд ушкоджень.

Щодо отриманих обвинуваченим ОСОБА_4 тілесних ушкоджень, що встановлені на підставі висновку СМЕ №196 від 23.07.24, то вони не впливають на кваліфікацію дій обвинуваченого, оскільки у справі відсутнє судове рішення, яке вказує на те, що в їх спричиненні винний потерпілий ОСОБА_25 , хоча про бійку в ході судового розгляду вказували і обвинувачений і потерпілий, але обвинувачений не звертався до поліції для порушення кримінального провадження відносно потерпілого.

За такого у суду відсутні підстави для зміни кваліфікації дій обвинуваченого на підставі ч.3 ст.337 КПК України.

Згідно із ст.65 КК України при призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані, що характеризують особу обвинуваченого, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст.66 КК України є його щире каяття. Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого відповідно до ст.67 КК України є вчинення ним злочину в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується матеріалами провадження (а саме результатами освідування обвинуваченого, що на той момент мав статус підозрюваного) та показаннями самого обвинуваченого, потерпілого та свідків.

Беручи до уваги обставини справи та дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який вину у вчиненому визнав частково, оскільки був не згоден із наявністю умислу на вчинення вбивства потерпілого, раніше судимий; на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, характеризується посередньо, фактично немає міцних соціальних зав`язків окрім родини потерпілого, наявність пом`якшуючих та обтяжуючих відповідальність обставин, а також те, що злочин, який вчинив обвинувачений, відповідно до ст.12 КК України належать до особливо тяжких злочинів - суд вважає, що його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів можливе у разі призначення йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 років, як про те просив прокурор в дебатах.

На підставі ч.5 ст.72 КК України обвинуваченому ОСОБА_4 слід зарахувати попереднє ув`язнення в призначене йому покарання у вигляді позбавлення волі.

З огляду на дані про особу обвинуваченого та тяжкість пред`явленого йому обвинувачення до набрання вироком законної сили слід залишити без змін застосований стосовно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України з обвинуваченого на користь держави слід стягнути документально підтверджені витрати на проведення експертизи від 19.07.24 р. №КСЕ-19/115-24/12957, яка визнана судом належним доказом, а витрати за проведення експертизи №КСЕ-19/115-24/12957 від 18.07.24, що є неналежним доказом у розмірі 2271,84 грн. слід віднести на рахунок держави.

Долю речових доказів вирішити згідно із положеннями ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним за пред`явленим йому обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15 ч.1 ст.115 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 7 (семи) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді позбавлення волі за цим вироком обчислювати з моменту приведення вироку до виконання після набрання вироком законної сили.

Зарахувати обвинуваченому ОСОБА_4 попереднє ув`язнення у строк покарання у вигляді позбавлення волі, призначене йому за цим вироком суду, за правилами, визначеними ч.5 ст.72 КК України, а саме з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, починаючи з 07.07.2024 року (час фактичного затримання згідно із протоколом затримання від 08.07.2024) по день набрання вироком законної сили.

До набрання вироком законної сили залишити без змін обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення експертизи №КСЕ-19/115-24/12957 від 19.07.24 у розмірі 1514,56 гривень.

Витрати за проведення експертизи №КСЕ-19/115-24/12957 від 18.07.24, що визнана судом неналежним доказом, у розмірі 2271,84 гривень віднести на рахунок держави.

Речові докази, а саме:

предмет зовні схожий на викрутку і який згідно квитанції порядковий №159 здано на зберігання до кімнати речових доказів Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області, - знищити,

дактилокарту з зразком відтиску папілярних узорів пальців та долонь рук підозрюваного ОСОБА_4 , яка знаходиться в матеріалах судового провадження після проведення експертизи, - залишити в матеріалах судового провадження.

Вирок може бути оскаржений в Миколаївський апеляційний суд через Вознесенський міськрайонний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим - в той же строк з дня вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку, якщо його не скасовано - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1