Житомирський апеляційний суд
Справа №296/353/25 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-сс/4805/116/25
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2025 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі судове провадження №296/353/25 за апеляційною скаргою представника власника майна ОСОБА_7 , діючого в інтересах ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 16 січня 2025 року, якою задоволено клопотання слідчої СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000185 від 14.03.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України,

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі представник власника майна - ОСОБА_7 просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні №0000185 від 14.03.2024. Вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою, постановленою з порушенням норм кримінального процесуального права. Вказує, що клопотання прокурора про арешт майна не відповідає вимогам КПК України, оскільки в ньому не зазначено підстав для арешту майна, а також за якими критеріями вказане майно визнано речовим доказом. Зазначає, що ОСОБА_8 не є підозрюваним у даному кримінальному провадженні та не має жодного відношення до даного кримінального провадження. Звертає увагу на те, що під час обшуку слідчі мали доступ до мобільного телефону, а тому його вилучення вважає незаконним, оскільки призвело до зупинення підприємницької діяльності ОСОБА_8 .. Посилається на те, що розгляд клопотання слідчого було проведено без повідомлення та участі власника майна, про арешт належного йому майна він дізнався 22.01.2025 року під час допиту, а копію оскаржуваної ухвали слідчого судді отримав лише 27.01.2025 року, тому вважає строк на апеляційне оскарження пропущеним з поважних причин.

В ухвалі слідчого судді зазначено, що слідча СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 звернулась до слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира із клопотанням, погодженим прокурором у кримінальному провадженні Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_6 , в якому просила накласти арешт на майно шляхом заборони його відчуження, розпорядження та користування, яке було вилучене під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке було вилучене 10.01.2025 року під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- мобільний телефон марки «Apple iPhone 7» IMEI: НОМЕР_1 із сімкартою мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_2 , який упакований до поліетиленового спец. пакету НПУ №ICR 0043110.

В обґрунтування клопотання слідча зазначила, що у провадженні СУ ГУНП в Житомирській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000185 від 14.03.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 сприяли незаконному переправленню осіб через державний кордон України, порадами, вказівками та усуненням перешкод, з корисливих мотивів. До вказаного злочину може бути причетний ОСОБА_8

10.01.2025 на підставі ухвали слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 07.01.2025 у справі №296/160/25 було проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_8 , що за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого вилучено зазначене майно, яке може містити інформацію, що має значення для досудового розслідування.

Постановою слідчого від 10.01.2025 року вказане вилучене майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000185.

З метою забезпечення збереження речових доказів слідча просила накласти арешт на вилучене майно.

Враховуючи, обставини кримінального провадження, мету та підстави застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна, а також беручи до уваги, що вилучений мобільний телефон може містити відомості про обставини, що встановлюються під час кримінального провадження та є речовим доказом, слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання слідчого.

Власник майна ОСОБА_8 та його представник адвокат ОСОБА_7 , будучи належним чином повідомлені про час та місце апеляційного розгляду, в судове засідання апеляційного суду не з`явилися. Представник власника майна ОСОБА_7 подав заяву, в якій просив апеляційний розгляд проводити без його участі.

Колегія суддів з`ясувавши думку прокурора, вважає можливим поновити представнику власника майна ОСОБА_8 - адвокату ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, який пропущений з поважних причин, оскільки розгляд клопотання слідчого було проведено без участі ОСОБА_8 , повний текст оскаржуваної ухвали слідчого судді представник власника майна отримав 27.01.2025 року (а.п.71), та цього ж дня через електронний суд подав апеляційну скаргу.

Заслухавши доповідача, доводи прокурора в заперечення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали клопотання, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Отже, слідчий суддя вказаних вимог закону дотримався та постановив обґрунтоване рішення про арешт мобільного телефону, вилученого 10.01.2025 року в ході проведення обшуку за місцем проживання володільця майна ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, з матеріалів клопотання вбачається, що СУ ГУНП в Житомирській області проводить досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000185 від 14.03.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

В ході досудового розслідування, 10.01.2025 року на підставі ухвали слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 07 січня 2025 року у справі №296/160/25 було проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 , у ході якого виявлено та вилучено майно, зазначене у клопотанні слідчого.

Постановою слідчого СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_13 від 10.01.2025 вказане вилучене майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000185 (а.п.56).

Враховуючи, що вилучене в ході обшуку майно, а саме: мобільний телефон марки «Apple iPhone 7» IMEI: НОМЕР_1 із сімкартою мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_2 відповідає критеріям, передбаченим ст.98 КПК України, а саме: може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто є речовим доказом у кримінальному провадженні та у разі залишення його в користуванні ОСОБА_8 є ризики знищення, пошкодження та передачі цього майна, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про необхідність арешту вказаного майна.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.168 КПК України тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду.

Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Так, з копії ухвали слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 07 січня 2025 року вбачається, що дозвіл на вилучення мобільних пристроїв зв`язку було надано (а.п.49-50).

Крім того, в клопотанні слідчого зазначено, що вказаний мобільний телефон може містити інформацію про обставини вчинення кримінальногоправопорушення.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги представника власника майна про те, що мобільний телефон було вилучено незаконно, колегія суддів вважає безпідставними.

Враховуючи, що вилучений мобільний телефон має ознаки речового доказу у даному кримінальному провадженні, слідчий суддя, на переконання колегії суддів, дійшов правильного висновку про те, що з метою забезпечення збереження речового доказу та запобігання його відчуження, приховування, пошкодження, псування або знищення є підстави для накладення арешту на майно.

Доводи апелянта про те, що ОСОБА_8 не є підозрюваним та не має відношення до даного кримінального провадження, а вказане майно належить саме йому, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження і відповідно до ч.3 ст.170 КПК України може бути накладений на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Доводи апелянта про те, що слідчим в клопотанні не зазначена, а слідчим суддею не встановлена підстава арешту майна, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки в клопотанні слідчого та в оскаржуваній ухвалі слідчого судді зазначено, що підставою арешту майна є збереження речових доказів.

Доводи апелянта про те, що майно, на яке накладено арешт не містить ознак речових доказів, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вилучене майно може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідає критеріям, передбаченим ст.98 КПК України.

Посилання апелянта на те, що накладення арешту на мобільний телефон зупинило підприємницьку діяльність ОСОБА_8 , колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки жодних доказів на підтвердження цього факту суду надано не було.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що згідно практики ЄСПЛ, втручання держави у володіння майном є виправданим, якщо воно здійснюється для задоволення суспільного інтересу, у визначенні якого Суд надає державам право користуватися значною свободою розсуду з огляду на те, що національні органи влади краще знають потреби власного суспільства і перебувають у кращому становищі, ніж міжнародний суддя для оцінки того, що становить суспільний інтерес.

Правомірним є арешт за умови одночасного існування критеріїв правомірності цього втручання (зокрема, законності, суспільного інтересу та справедливого балансу).

Отже, колегія суддів вважає, що в даному випадку дотримано вимоги правомірності втручання у право власності фізичних осіб, таке втручання є законним, відповідає суспільному інтересу та при цьому враховано розумність та співмірність (справедливий баланс) обмеження права власності завданням кримінального провадження, передбаченим ст.2 КПК України, оскільки іншим чином неможливо збереження речових доказів.

Таким чином, враховуючи стадію кримінального провадження та наведені обставини, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді відповідає вимогам ст.ст. 170-173 КПК України, а тому підстав для її скасування не вбачає.

Одночасно колегія суддів звертає увагу на те, що власник вилученого майна не позбавлений можливості звернення до суду з клопотанням в порядку ст.174 КПК України щодо скасування арешту майна, навивши відповідні мотиви для цього.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_7 , діючого в інтересах ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 16 січня 2025 року, якою задоволено клопотання слідчої СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000185 від 14.03.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, - без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді :