Справа № 215/1188/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2025 року Тернівський районний суд м. Кривого Рогу

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі Тернівського районного суду м. Кривого Рогу, кримінальне провадження у відношенні ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 307 ч. 2, 307 ч. 3 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою від 26.02.2025 р. Тернівського районного суду м. Кривого Рогу, обвинуваченій ОСОБА_4 , було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по 26.04.2025 р..

Прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченій ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_5 надав до суду клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_4 на домашній арешт, а у разі відмови в задоволенні вказаного клопотання просить зменшити розмір застави до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працезданих осіб, що становить 242240 грн.. В обґрунтування клопотання, захисник ОСОБА_5 , зазначив, що ОСОБА_4 раніше не судима та немає повідомлень про підозру у вчиненні інших кримінальних правопорушень. Вона має постійне місце проживання та зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , за місцем проживання характеризується позитивно. Крім цього, ОСОБА_4 має на утриманні двох неповнолітніх дітей ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_8 на цей час проживає зовсім з чужого людиною, так як його батько проходить військову службу, а мати ОСОБА_4 тримається під вартою. Вказані обставини свідчать про наявність в обвинуваченої міцних соціальних зв`язків за місцем проживання. ОСОБА_4 від органів слідства, прокуратури та суду не переховувалася, ніколи не вчиняла кримінальних та адміністративних правопорушень. На сьогоднішній день стороною обвинувачення вже проведено невідкладні слідчі дії та зібрані докази, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Таким чином, відсутній ризик щодо можливого знищення, приховування або спотворення доказів. Обвинувачена ОСОБА_4 , жодним чином не намагалася та не намагається перешкоджати кримінальному провадженню та є законослухняною людиною, дії якої спрямовані на доведення своєї невинуватості у кримінальному правопорушенні в якому вона обвинувачується та встановлення істини по справі.

Обвинувачена заперечує проти клопотання прокурора, клопотання захисника підтримує, та пояснила, що утримується під вартою більше 8 місяців, має 3-х дітей, 2 з яких неповнолітні, має постійне місце проживання, батьків у неї немає, не має можливості впливати на будь-яких свідків, так як їй про них не відомо, тобто їх немає. Просить змінити запобіжний захід тримання під вартою на домашній арешт, або зменшити розмір застави.

Захисник ОСОБА_5 проти клопотання прокурора заперечує, так як обвинувачена тримається під вартою більше 8 місяців, тобто тривалий час, яких-небудь дій, які б свідчили про наявність ризиків, заявлених прокурором не вчиняла, доказів на підтвердження ризиків прокурор не надав. При цьому, сама по собі тяжкість обвинувачення немає значення. У обвинуваченої є двоє малолітніх дітей, постійне місце проживання, не притягалася до кримінальної відповідальності. У клопотанні прокурора не вказано чому неможливо обрати домашній арешт, в тому числі нічний за адресою постійного місця проживання, де вона мала б виховувати свою дитину, що навчається та проживає у сторонньої жінки співмешканки колишнього чоловіка. В разі обрання домашнього арешту буде зявлятися до суду та працевлаштується туди де вона хотіла працевлаштуватися до взяття її під варту. В разі відмови в зміні запобіжного заходу на домашній арешт, прохає зменшити розмір застави до 80 розмірів прожиткового мінімуму.

Прокурор проти клопотання захисника заперечує, оскільки ним, після подання захисником клопотання, подано та підтримано клопотання про продовження строку тримання під вартою та залишення раніше обраного розміру застави.

Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши клопотання прокурора, захисника, ухвалу суду від 26.02.2025 р. про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вважає, що обвинуваченій ОСОБА_4 слід продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, задовольнивши клопотання прокурора та задовільнивши частково клопотання захисника, виходячи з наступного.

Дійсно, згідно ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього кодексу.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, забезпечує особам, яким обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, право на перегляд матеріально-правових і процесуальних умов, які, з погляду Конвенції, є суттєвими для забезпечення законності позбавлення свободи, що означає необхідність перевірки не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а також і мети, з якою застосовувалися затримання та подальше тримання під вартою. При цьому рішення суду про продовження строку тримання під вартою, не може базуватися на первісних підставах, що слугували для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Суд має з`ясувати можливість застосування до особи, яка тримається під вартою, будь-яких альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується в тому числі: тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного (обвинуваченого); міцність його соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; постійного місця роботи, навчання; репутація, майновий стан підозрюваного (обвинуваченого); наявність судимостей; повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється (обвинувачується) особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється (обвинувачується) особа.

Згідно з ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, повинно містити в тому числі виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Стороною обвинувачення доведено наявність обставин, передбачених п. 1 ч. 3 ст. 199 КПК України.

Тобто, оскільки обставини, на які посилався суд при обранні обвинуваченій ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, продовженні строку його дії, та на які посилається в клопотанні прокурор не змінилися, суд вважає, що хоча обвинувачена й не судима, має двох неповнолітніх дітей, місце реєстрації та проживання, але інший запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, так як вона обвинувачується в тому, що вчинила кримінальні правопорушення, одне з яких є особливо тяжким злочином, за який передбачено покарання від 9 до 12 років позбавлення волі, не працювала на момент взяття під варту, вона не є неповнолітньою або інвалідом, або особою похилого віку, тобто, вона може утримуватися під вартою, а не перебуваючи під вартою, переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, що можуть підлягати допиту судом, продовжити свою злочинну діяльність, вчинити нове умисне кримінальне правопорушення, чим перешкоджати кримінальному провадженню, яке є суспільним інтересом, що незважаючи на презумпцію невинуватості превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Крім цього, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 р. ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Вказані ризики, на які посилався слідчий суддя при обранні ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, продовженні строку його дії, та посилається прокурор у клопотанні, продовжують існувати та не зменшилися.

Сама по собі наявність у обвинуваченої двох неповнолітніх дітей, місця реєстрації та проживання, неможливості впливати на свідків, як вона стверджує, та, як на думку обвинуваченої та її захисника, тривале тримання під вартою, що складає не більше 9 місяців, не спростовує необхідність продовження тримання під вартою та не є підставою відмови прокурору в заявленому клопотанні, або заміні тримання під вартою на інший більш мякий запобіжемй захід.

Суд вважає, що відсутність на даний час фактів втечі обвинуваченої - з метою переховування, незаконного впливу на свідків, вчинення нових кримінальних правопорушень, жодним чином не свідчить про неможливість вчиненя нею цих дій в подальшому. Фактично, її належна процесуальна поведінка та відсутність фактів спроб, передбачених ст. 177 КПК України, зумовлені в першу чергу дієвістю обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Щодо клопотання захисника ОСОБА_5 про зменшення розміру застави суд зазначає наступне.

Раніше, судом обвинуваченій ОСОБА_4 було визначено заставу в розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб станом на 01.01.2024 р. у сумі 908400 грн..

За змістом частини 4 статті 182 КПК України розмір застави має визначатися з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, та повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається щодо особи, обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, в межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Суд враховує, що з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати за рішенням суду про звернення застави у дохід держави утримувала обвинуваченого від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого - її внесення не призвело до втрати ним та його утриманцями засобів для гідного людини існування.

В рішенні від 20.11.2010 р. у справі «Мангурас проти Іспанії» Європейський суд з прав людини зазначив, що гарантії, передбачені пунктом 3 статті 5 Конвенції, покликані забезпечити явку обвинуваченого в судове засідання. Сума застави повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечити його безпеку. Іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави чи дій проти поручителів у випадку відсутності появи на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб прибрати у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

З урахуванням майнового стану обвинуваченої, відсутності належного рівня доходів у членів сім`ї обвинуваченої, які можуть внести заставу, суд доходить висновку про можливість часткового задоволення клопотання обвинуваченої, її захисника стосовно зменшення застави, обраної відповідно до ухвали від 09.08.2024 р. Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб на розмір - 190 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто на суму 575320,00 грн. На думку суду застава в такому розмірі буде достатнім стримуючим засобом, щоб запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 197, 199, 315 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченій строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовільнити.

Клопотання адвоката ОСОБА_5 захисника обвинуваченої ОСОБА_4 задовольнити частково.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 по 22.06.2025 р..

Зменшити розмір застави, визначений ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ухвалою від 09.08.2024 р. Індустріального районного суду м. Дніпропетровська.

Визначити суму застави у 190 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб станом 01.01.2024 р. у розмірі 575320 грн. 00 коп..

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду, протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченою з дня вручення її копії.

Суддя: