Єд. унік. № 243/916/25
Провадження № 1-кп/243/519/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2025 року м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0008802 від 27 серпня 2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Маріуполь Донецької області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, стрільця-помічника гранатометника взводу охорони військової частини НОМЕР_1 , солдата, раніше не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 413 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, перебуваючи на посаді стрільця-помічника гранатометника відділення охорони взводу охорони військової частини НОМЕР_1 , в умовах воєнного стану, через кримінальну протиправність та особисту недисциплінованість, в порушення вимог ст. ст. 1, 3 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України», ст. ст. 11, 16, 127 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, п. 13 Положення про порядок обліку, зберігання, списання та використання військового майна у Збройних Силах України, розділу 10 пункту 3 абзацу 2 «інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі зброї та боєприпасів у Збройних Силах України», пункту 3 абзацу 2 розділу 10 «Особливості збереження стрілецької зброї, боєприпасів та ручних гранат під час ведення бойових дій, проведення антитерористичної операції» «Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі зброї та боєприпасів у Збройних Силах України», маючи реальну можливість належним чином дотримуватися правил зберігання зброї, 21 серпня 2024 року, у період часу з 10 год. 15 хв. по 15 год. 45 хв., більш точного часу не встановлено, перебуваючи на чергуванні по охороні та обороні позиції 1003 зведеного підрозділу військової частини НОМЕР_1 поблизу АДРЕСА_3 , в порушення правил зберігання зброї, залишив ввірену йому для службового користування особисту зброю без нагляду у рухомому командному пункті вищевказаного зведеного підрозділу, внаслідок чого, втратив візуальний контроль за нею та допустив втрату ввіреної йому для службового користування особистої стрілецької зброї автомат АК-74 № НОМЕР_2 залишковою вартістю 3773 гривень 50 копійок.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому правопорушенні, передбаченому ч. 3 ст. 413 КК України, визнав повністю та зазначив, що ним відшкодовано шкоду, ввірений йому для службового користування автомат АК-74 № НОМЕР_2 знайшовся та був повернутий. Просив суд закрити відносно нього кримінальне провадження та звільнити його від кримінальної відповідальності за ч. 3 ст. 413 КК України на підставі ст. 45 КК України, про що суду подав письмову заяву від 04.03.2025.

В судовому засіданні прокурор не заперечив проти заявленого клопотання про закриття кримінального провадження та звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, приходить до висновку, що клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення його від кримінальної відповідальності у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 413 КК України на підставі ст. 45 КК України, підлягає задоволенню із наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Положеннями ч. 3 ст. 314 КПК України передбачено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право , зокрема, закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 5-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом. Згідно змісту ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ст. 45 КК України провадження в кримінальній справі може бути закрито відносно особи, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень або кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення кримінального правопорушення щиро покаялася, активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» № 12 від 23.12.2005 року визначено, що звільнення від кримінальної відповідальності - це відмова держави від застосування щодо особи, яка вчинила злочин, установлених законом обмежень певних прав і свобод шляхом закриття кримінальної справи, яке здійснює суд у випадках, передбачених КК, у порядку, встановленому КПК України.

Пунктом 2 вищезазначеної постанови передбачено, що при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд повинен переконатися (незалежно від того, надійшла справа з відповідною постановою чи з обвинувальним висновком), що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також, що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності, передбачені КК України. Тільки після цього можна постановити у визначеному КПК порядку відповідне рішення. Ухвалити рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності можна лише за наявності її згоди на закриття справи з відповідної підстави.

Пунктом 3 вищезазначеної постанови передбачено, що звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям можливе в разі вчинення нею вперше злочину невеликої тяжкості або необережного злочину середньої тяжкості. Дійове каяття полягає в тому, що після вчинення злочину особа щиро покаялась, активно сприяла його розкриттю та повністю відшкодувала завдані збитки або усунула шкоду. Передбачене у статті 45 КК звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.

Крім того, згідно з висновком Верховного Суду, викладеного у постанові від 22 березня 2018 року у справі № 759/7784/15-к, розкаяння не повинно носити формальний характер. Окрім визнання особою факту вчинення злочину, каяття передбачає, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

У судовому засіданні ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого злочину, така його позиція підтверджується і зібраними стороною обвинувачення доказами.

Таким чином ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 413 КК України, тобто втрата ввіреної для службового користування зброї внаслідок порушення правил її зберігання, вчинене в умовах воєнного стану.

Судом встановлено, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 413 КК України, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії нетяжких злочинів. Вказаний злочин відповідно до примітки до ст. 45 КК України не є корупційним.

Враховуючи, що ОСОБА_4 вперше вчинив злочин невеликої тяжкості, який не є корупційним, свою вину у вчиненому визнав повністю, розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, заподіяна злочином шкода відшкодована, обвинувачений є раніше не судимим та звернувся до суду з клопотанням про звільнення його від кримінальної відповідальності відповідно до вимог ст. 45 КК України, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 на підставі ст. 45 КК України необхідно звільнити від кримінальної відповідальності за ч. 3 ст. 413 КК України, а кримінальне провадження відносно нього закрити.

Крім цього, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 розуміє підстави та наслідки закриття провадження відповідно до ст. 45 КК України, звільнення його від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав, безумовної можливості судового розгляду провадження з його вирішенням по суті.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися, цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Керуючись ст. ст. 12, 45, 413 ч. 3 КК України, ст. ст. 100, 284-286, 288 ч. 3 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 413 КК України, на підставі ст. 45 КК України, - у зв`язку з дійовим каяттям.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0008802 від 27 серпня 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 413 КК України, - закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Слов`янський міськрайонний суд протягом семи днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлений 04.03.2025 о 16-25 год.

Суддя ОСОБА_1