Провадження № 1-в/635/173/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2025 року селище Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання ОСОБА_3 про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 засуджений за вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 08 липня 2019 року за ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 71 КК України до 8 років 3 місяців позбавлення волі.

ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про звільнення від покарання або пом`якшення покарання на підставі ч.ч. 2, 3 ст. 74 КК України.

Прокурор в судове засідання не з`явився, подав суду заяву, в якій проти задоволення клопотання не заперечував, просив розглядати справу без його участі.

Представник державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» в судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи без його участі.

ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, в клопотанні просив розглядати справу без його участі.

Суд, розглянувши заяви прокурора, представника державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» та засудженого, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Кишинів республіки Молдова, громадянин України, який має середню освіту, не одружений, не працевлаштований, раніше засуджений за вироком Охтирського районного суду Сумської області від 06 березня 1995 року за ч. 1 ст. 206 КК України до штрафу у розмірі 130000 карбованців; вироком Охтирського районного суду Сумської області від 10 липня 1995 року за ч. 4 ст. 81, ст. 44 КК України до 2 років виправних робіт з утриманням заробітної плати у розмірі 20%; вироком Охтирського районного суду Сумської області від 04 січня 1996 року за ч. 3 ст. 140 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини майна; вироком Охтирського районного суду Сумської області від 23 лютого 2000 року за ч. 2 ст. 140 КК України до 1 року 3 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна; вироком Охтирського районного суду Сумської області від 04 вересня 2001 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі; вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 14 грудня 2004 року за ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі; вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 10 жовтня 2008 року за ч. 2 ст. 121, ст. 71 КК України до 7 років 2 місяців позбавлення волі; вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 02 липня 2015 року за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 26 серпня 2015 року за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі; вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 08 липня 2019 року за ч. 2 ст. 121, ст. 71 КК України до 8 років 3 місяців позбавлення волі, проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно із ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Так 09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року.

Згідно вказаного Закону стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, кримінальна відповідальність настає у випадку якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

За загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

У силу ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07 жовтня 2024 року у справі № 278/1566/21 зроблено висновок щодо декриміналізації викрадення чужого майна шляхом крадіжки та наголошено, що Закон України від 18 липня 2024 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені Законом № 3886-ІХ, мають зворотну дію в часі.

Пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України передбачено, що, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу ІV цього кодексу для відповідного року.

Підпункт 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначає, що податкова соціальна пільга визначається у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

З викладеного вбачається, що два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 засуджений 08 липня 2019 року Охтирським міськрайонним судом Сумської області за ч. 2 ст. 121 КК України до 7 років позбавлення волі; на підставі ч. 1 ст. 71, ч. 4 ст. 81 КК України до призначеного покарання повністю приєднано невідбуту частину покарання за вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 26 серпня 2015 року у виді 1 року 3 місяців позбавлення волі і остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років 3 місяця.

26 серпня 2015 року ОСОБА_3 засуджений Охтирським міськрайонним судом Сумської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі; на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за попереднім вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 02 липня 2015 року, більш суворим покаранням, призначеним за цим вироком, визначено ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.

02 липня 2015 року ОСОБА_3 засуджений Охтирським міськрайонним судом Сумської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі; на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 10 жовтня 2008 року у вигляді 3 місяців позбавлення волі та остаточно призначено ОСОБА_3 покарання у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

10 жовтня 2008 року ОСОБА_3 засуджений Охтирським міськрайонним судом Сумської області за ч. 2 ст. 121 КК України до 7 років позбавлення волі; на підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Охтирського міського суду Сумської області від 14 грудня 2004 року у вигляді 2 місяців позбавлення волі та остаточно призначено ОСОБА_3 покарання за сукупністю вироків у вигляді 7 років 6 місяців позбавлення волі.

14 грудня 2004 року ОСОБА_3 засуджений Охтирським міськрайонним судом Сумської області за ч. 2 ст. 190 до 2 років позбавлення волі, за ч. 1 ст. 263 КК України до 2 років позбавлення волі, за ч. 1 ст. 122 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі; на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, призначено остаточне покарання ОСОБА_3 у виді 5 років позбавлення волі; на підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання приєднано 6 місяців позбавлення волі за вироком суду від 04 вересня 2001 року за сукупністю вироків, остаточно призначено покарання у вигляді 5 років 6 місяців позбавлення волі.

04 вересня 2001 року ОСОБА_3 засуджений Охтирським міським судом Сумської області за ч. 3 ст. 185 до 3 років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», з 01.01.2015 прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць встановлено в розмірі 1218,00 гривень.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум на 2003 рік», продовжено на 2003 рік дію статті 1 Закону України «Про затвердження прожиткового мінімуму на 2002 рік», відповідно до якого затверджено на 2002 рік прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць в розмірі 365,00 гривень.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум на 2001 рік», затверджено на 2001 рік прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць в розмірі 331,05 гривня.

Таким чином, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, що відповідно станом на 2015 рік становили 1218,00 гривень, на 2003 рік 365,00 гривень, на 2001 рік 331,05 гривня.

Відповідно до вироку Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 26 серпня 2015 року ОСОБА_3 вчинив:

- 06 червня 2015 року кримінальне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, чим спричинив матеріальну шкоду на загальну суму у розмірі 2440,80 гривень, що складає більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на момент вчинення засудженим кримінального правопорушення;

- 13 червня 2015 року кримінальне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, чим спричинив матеріальну шкоду на загальну суму у розмірі 1525,50 гривень, що складає більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на момент вчинення засудженим кримінального правопорушення;

- 15 червня 2015 року кримінальне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, чим спричинив матеріальну шкоду на загальну суму у розмірі 1748,16 гривень, що складає більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на момент вчинення засудженим кримінального правопорушення.

Відповідно до вироку Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 02 липня 2015 року, ОСОБА_3 вчинив:

- 21 січня 2015 року кримінальне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, чим спричинив матеріальну шкоду на загальну суму у розмірі 191,04 гривня, що складає менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на момент вчинення засудженим кримінального правопорушення;

- 24 січня 2015 року кримінальне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, чим спричинив матеріальну шкоду на загальну суму у розмірі 630,00 гривень, що складає менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на момент вчинення засудженим кримінального правопорушення;

- 27 січня 2015 року кримінальне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, чим спричинив матеріальну шкоду на загальну суму у розмірі 1619,28 гривень, що складає більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на момент вчинення засудженим кримінального правопорушення.

Відповідно до вироку Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 14 грудня 2004 року, ОСОБА_3 вчинив зокрема 25 липня 2003 року кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 190 КК України, чим спричинив матеріальну шкоду на загальну суму у розмірі 90,00 гривень, що складає менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на момент вчинення засудженим кримінального правопорушення.

Відповідно до вироку Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 04 вересня 2001 року, ОСОБА_3 вчинив 27 травня 2001 року кримінальне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, чим спричинив матеріальну шкоду на загальну суму у розмірі 250,00 гривень, що складає менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на момент вчинення засудженим кримінального правопорушення.

Отже, враховуючи, що вартість майна, яке було предметом кримінальних правопорушень, вчинених ОСОБА_3 21 січня 2015 року, 24 січня 2015 року, 25 липня 2003 року та 27 травня 2001 року становить менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, встановлених станом на 1 січня звітних років, у яких було скоєно кримінальні правопорушення, вчинені ним діяння відповідно до вимог Закону України № 3886-ІХ не є кримінально-караними на теперішній час.

Враховуючи вищезазначене, внесені законодавцем зміни призвели до декриміналізації діяння і дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Таким чином, суд вважає необхідним застосувати зворотну дію у часі Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18 липня 2024 року за яким внесені зміни до законодавства в частині розмежування відповідальності за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати від кримінально караного діяння, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями Кримінального кодексу України за принципом визначення граничного розміру викраденого майна у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за вчинення якого особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

Частина 2 ст. 74 КК України встановлює кримінально-правовий наслідок зворотної дії закону, що скасовує кримінальну протиправність діяння. Особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Отже, враховуючи те, що ОСОБА_3 відбуває покарання за вчинені діяння, кримінальна караність яких частково усунена законом, суд дійшов висновку, що клопотання засудженого підлягає частковому задоволенню, у зв`язку з чим останній на підставі ч. 2 ст. 74 КК України підлягає звільненню від покарання, призначеного вироком Охтирського міського суду Сумської області від 04 вересня 2001 року, вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 14 грудня 2004 року за ч. 2 ст. 190 КК України та вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 02 липня 2015 року за ч. 3 ст. 185 КК України за епізодами від 21 січня 2015 року та від 24 січня 2015 року.

Водночас, за вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 14 грудня 2004 року ОСОБА_3 засуджений за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 186 КК України, які є кримінально-караними діяннями. Також за вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 10 жовтня 2008 року ОСОБА_3 засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, яке є кримінально-караним діянням. Крім того за вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 02 липня 2015 року ОСОБА_3 засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України за епізодом від 27 січня 2015 року, за яким спричинив матеріальну шкоду на загальну суму у розмірі 1619,28 гривень, що складає більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на момент вчинення засудженим кримінального правопорушення, тому є кримінально-караним діянням. Також за вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 26 серпня 2015 року ОСОБА_3 засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України за епізодами від 06 червня 2015 року, від 13 червня 2015 року та від 15 червня 2015 року, за якими спричинив матеріальну шкоду на загальну суму у розмірі 2440,80 гривень, 1525,50 гривень та 1748,16 гривень відповідно, що складає більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на момент вчинення засудженим кримінального правопорушення, тому є кримінально-караним діянням. А також за вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 08 липня 2019 року ОСОБА_3 засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, яке є кримінально-караним діянням.

З огляду на вищевикладене ОСОБА_3 слід вважати засудженим вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 08 липня 2019 року за ч. 2 ст. 121, ст. 71 КК України до 8 років 3 місяців позбавлення волі.

Керуючись ст.ст. 377, 537, 539 КПК України, ст. 74 КК України, Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», суд

ПОСТАНОВИВ:

клопотання ОСОБА_3 задовольнити частково.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного покарання за вироком Охтирського міського суду Сумської області від 04 вересня 2001 року у зв`язку з усуненням караності діяння.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного покарання за вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 14 грудня 2004 року за ч. 2 ст. 190 КК України у зв`язку з усуненням караності діяння.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного покарання за вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 02 липня 2015 року за ч. 3 ст. 185 КК України за епізодами від 21 січня 2015 року та від 24 січня 2015 року у зв`язку з усуненням караності діяння.

Вважати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 08 липня 2019 року за ч. 2 ст. 121, ст. 71 КК України до 8 років 3 місяців позбавлення волі.

Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області.

Суддя ОСОБА_1