Справа № 308/1031/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2025 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000005 від 03.01.2025 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Ужгород Закарпатської області, громадянина України, з вищою освітою, військовослужбовцю військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, номер обслуги військової частини НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні ним кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст. 125 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

04 липня 2022 року ОСОБА_3 призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу за мобілізацією та направлений для її проходження у військову частину НОМЕР_1 на посаду водій-електрик.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з моменту призову ОСОБА_3 та зарахування останнього до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 останній набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу.

Будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, ОСОБА_3 повинен у своїй повсякденній діяльності дотримуватись вимог: статей 11, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, згідно з якими військовослужбовці зобов`язані, зокрема: свято та непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрими, ініціативними, дисциплінованими; беззастережно виконувати накази командирів (начальників); знати та виконувати свої обов`язки та додержуватись вимог статутів Збройних Сил України; бути зразком високої культури, скромності і витримки, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців; берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому; статей 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, відповідно до яких військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця дотримуватися Конституції та Законів України, зміцнювати військове товариство, виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливим і додержуватися військового етикету, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Натомість, ОСОБА_3 , діючи всупереч інтересам служби та наведеним вимогам Статутів Збройних Сил України та законів України, став на шлях вчинення кримінального правопорушення, за наступних обставин:

Так, 02 січня 2025 року близько 07 години 59 хвилин, ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою: м. Ужгород вул. Підгірна, 18 у салоні «Вікторія», діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, на грунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, з метою спричинення тілесних ушкоджень, наніс обома руками потерпілій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканці АДРЕСА_2 , декількох ударів в область голови, таким чином, заподіявши ОСОБА_4 тілесні ушкодження, які мають незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше, як шість днів і за цією ознакою згідно п.2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 р., кваліфікуються, як легкі тілесні ушкодження.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, а саме: умисне легке тілесне ушкодження.

До обвинувального акту додано письмову заяву обвинуваченого ОСОБА_3 складеної у присутності захисника ОСОБА_5 , згідно якої обвинувачений повідомляє, що визнає свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень проступків, передбачених ч.1 ст. 125 КК України, а саме: умисне легке тілесне ушкодження. Згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами; зазначає, що його ознайомлено з обмеженням права на апеляційне оскарження та з ч.2 ст. 302 КПК України; згоден на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Обвинувачений та його захисник засвідчили добровільність беззаперечного визнання винуватості підозрюваним, його згоду зі встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акта за його відсутності.

Згідно заяви потерпілої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , згідно якої вона повідомляє, що: згідна із встановленими досудовим розслідуванням обставинами; ознайомлена з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною ч. 2 ст. 302 КПК України; згідна з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні.

У обвинувальному акті міститься клопотання прокурора про розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні відповідно до ч.1 ст. 302 КПК України.

На підставі ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Враховуючи викладене, а також те, що ОСОБА_3 , обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, його заяву, в якій він зазначає, що не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згідний з розглядом обвинувального акта у спрощеному порядку без його участі, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого, з урахуванням вказаного та клопотання інших учасників судового провадження, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України. При цьому, згідно частини 4 статті 107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Суд вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, вважає доведеною винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, тобто завданні потерпілій умисних легких тілесних ушкоджень.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Відповідно до ст. 67 КК України обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_3 - не встановлені.

Крім цього, при призначенні покарання судом враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є кримінальним проступком; дані про особу обвинуваченого, а саме те, що ОСОБА_3 , має зареєстроване місце проживання, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, має вищу освіту, військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, номер обслуги військової частини НОМЕР_1 , на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Згідно частини 3 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів. Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації - покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

Враховуючи наведене та конкретні обставини провадження, за яких вчинено діяння, дані про особу обвинуваченого, наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, його поведінку після вчинення проступку, відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України та з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого проступку, за наявності альтернативної санкції, передбаченої ч. 1 ст. 125 КК України, суд дійшов висновку, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень є призначення йому покарання у вигляді штрафу у межах, встановлених санкцією статті Особливої частини Кримінального Кодексу України, за якою він обвинувачується і яка передбачає відповідальність за вчинений кримінальний проступок, а саме п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Суд вважає, що саме таке покарання буде достатнім, справедливим і необхідним для виправлення обвинуваченого та для запобігання вчиненню злочинів як ним, так і іншими особами.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого у даному кримінальному провадженні не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

В даному кримінальному провадженні проведено судово-медична експертиза (Висновок експерта від 08.01.2025 №7), яку проведено Закарпатським обласним бюро «судово-медичної експертизи» Ужгородським районним відділенням судово-медичної експертизи, витрати на яку відсутні.

Питання про долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 373-374, 381-382 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Речовий доказ: відеозапис із вчиненням кримінального правопорушення, який міститься на оптичному диску «DVD-R», який упаковано до паперового конверту, - зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, однак відповідно до ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. ст. 382 КПК України, копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1