Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 279/1807/25
Провадження 1-кс/279/413/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2025 року

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4

особи, щодо якої вирішується клопотання ОСОБА_5 ,

захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Коростень клопотання старшого слідчого СВ Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 , погодженого із прокурором Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за матеріалами кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000239 від 24.03.2025, щодо:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Себежь, Себежського району Псковської області, рф, громадянина України, на утриманні осіб не має, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , військовослужбовця, раніше неодноразово судимого: 10.10.2023 Коростенським міськрайонним судом за ч.4ст.186, 69 КК України до 5 років позбавлення волі; 08.11.2023 Коростенським міськрайонним судом за ч.4ст.186, 69 КК України до 4 років позбавлення волі, ч.4ст.70КК Україи 5 років позбавлення волі; 12.03.2024 Коростенським міськрайонним судом за ч.1 ст.125 КК України штрафу у розмірі 850 гривень,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.13ч.2 ст.115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

25.03.2025 до суду надійшло клопотання старшого слідчого СВ Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 , погодженого із прокурором Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за матеріалами кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000239 від 24.03.2025, щодо ОСОБА_5 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого п.13ч.2 ст.115 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що 23.03.2025 у вечірній час ОСОБА_5 , перебував у свого знайомого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою:

АДРЕСА_3 . де між останніми виник конфлікт. Під час конфлікту, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел на умисне вбивство ОСОБА_7 .

Діючи з прямим умислом, у вказаному місці та часі, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки, а також усвідомлюючи, що своїми умисними діями спричинить ОСОБА_7 численні тілесні ушкодження, з мотиву показати свою перевагу у конфлікті, з метою заподіяння смерті останньому, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне протиправне заподіяння смерті, взяв до рук металеву емальовану каструлю та умисно, зі значною силою прикладення, наніс ОСОБА_7 численні удари в місце розташування життєво-важливих органів, а саме в ділянку голови, в результаті чого заподіяв ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді: 11 саден в лобній частині голови, чисельних ран в проекції тім`яної області, обширних синців повік правого та лівого ока, обширного синця правої щоки, чисельних саден по кормі верхньої та нижньої губи, синця лівої вушної раковини, синця на проекції носу, чисельних синців по проекції шиї, синця в проекції грудної клітини, синця на зовнішній поверхні правого плеча, синця в ділянці попереку, синця на задній поверхні грудної клітини, обширних крововиливів м`яких тканин, голови, шиї грудної клітини, перелому 3-8 ребер з розривом плеври 6 ребра, з гемо пневмотораксом, переломів під`язичної кістки з обширними крововиливами трахеї та хрящів гортані, комбінованованого травматично геморагічного шоку, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент їх заподіяння, що потягнули за собою смерть ОСОБА_7 .

По даному факту 24 березня 2025 року слідчим слідчого відділення Коростенського РУП ГУНП України в Житомирській області внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000239, за ознаками злочину, передбаченого п.13 ч.2 ст.115 КК України .

Правова кваліфікація кримінального.правопорушення: п.13 ч.2 ст.115 КК України - вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині умисне, вчинене особою, яка раніше вчинила умисне вбивство, за винятком вбивства, передбаченого статтями 116-118 цього Кодексу

24.03.2025 у вказаному кримінальному провадженню ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.13 ч.2 ст.115КК України.

Під час проведення досудового розслідування встановлено фактичні дані та здобуто достатні докази, які дають підстави підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні даного кримінального правопорушення: протоколом огляду місця події від 24.03.2025, речовими доказами, протоколом огляду трупа від 24.03.2025, протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 , протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , лікарським свідоцтвом про смерть №544 від 24.03.2025 відповідно до якого причина смерті ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є комбінований травматично - геморагічний шок.

В ході досудового розслідування встановлено наявність ризиків передбачених п.п. 1,3,4 ч.1ст. 177 КПК України:

1). Ризик переховування ОСОБА_5 від органу досудового розслідування та суду обґрунтовується тим, що останній, усвідомлюючи невідворотність реального покарання, буде намагатись уникнути кримінальної відповідальності за злочин, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі у вигляді до десяти років.

2).Вік підозрюваного ОСОБА_5 та його соціальні зв`язки, майновий стан та стан здоров`я дозволяють останньому переховуватись від органів досудового розслідування та суду(п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України).

3).Відповідно до матеріалів, доданих до клопотання, наявні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків, оскільки свідки увказаному кримінальному провадженню є його знайомими. З метою уникнення від реального покарання зможе за допомогою примусу, підкупу, змовлянь або фізичної переваги та сили впливати на свідків, щоб останні змінили покази.

4).У вказаному кримінальному провадженні до проведення різноманітних слідчих (розшукових) та процесуальних дій, неодноразово залучались поняті, які в подальшому будуть допитані в якості свідків та будуть залучені експерти, на яких у разі застосування запобіжного заходу не пов`язаного із примусовою ізоляцією підозрюваного ОСОБА_5 від суспільства матиме протизаконний вплив шляхом залякування, шантаж, підкупу, надання неправомірної вигоди за вчинення дій на свою користь.

За таких обставин, сторона обвинувачення вважає, що підозрюваний ОСОБА_5 перебуваючи на волі, під загрозою тяжкості покарання, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, зможе вільно спілкуватись із такими особами та координувати їх дії, щодо приховування слідів вчиненого кримінального правопорушення. (п.3 ч.1 ст.177 КПК України).

5).Також, п. 4 ч.1 ст.177 КПК України, орган досудового розслідування не виключає можливості, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме перешкоджати шляхом не прибуття та несвоєчасного прибуття на вимоги слідчого, прокурора чи суду, а також перебуваючи на волі зможе вчинити інший тяжкий або особливо тяжкий злочин у іншому місці, оскільки матиме змогу вільно пересуватись, в ході якого його можуть затримати в поряду ст.208 КПК України в результаті чого виникле складність у проведенні з ним слідчих (розшуковик) дій та судових розглядів (п.4 ч.1 ст.177 КПК України).

6).Окрім цього, беручи до уваги, що ОСОБА_5 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, існує ризик вчиненні іншого кримінального правопорушення.

7). Під час досудового розслідування встановлено реальні ризики того, що підозрюваний ОСОБА_5 у разі застосування до нього запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчиняти інше кримінальне правопорушення.

Слідчий вказує на те, що підозрюваний ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України за ступенем тяжкості є тяжким злочином, за який законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічного позбавлення волі, що згідно з ч. 2 ст. 181 КПК України, є підставою для застосування такого запобіжного заходу як тримання під вартою.

При з`ясуванні обставин, які відповідно до ст. 178 КПК України, слід врахувати при застосуванні до ОСОБА_5 запобіжного заходу:

- наявність вагомих доказів про вчинення підозрюваним вищевказаного кримінального правопорушення;

- тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винним у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого п.13 ч.2 ст.115 КК України, а саме передбачає відповідальність у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічного позбавлення волі та відповідно до положень ст. 12 КК України є тяжким злочином;

- вік та стан здоров`я підозрюваного, який являється працездатним та здоровим, що дозволяє утримування його в умовах слідчого ізолятора;

- репутацію підозрюваного, кримінальне правопорушення має суспільно-небезпечний характер, скоєне із застосуванням насильства до особи, у стані алкогольного сп`яніння, що свідчить про те, що останній є особою суспільно-небезпечною та потребує ізоляції від суспільства;

- ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, що її створює підозрюваний, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї, як військової службової особи, яка не відсторонена від виконання обов`язків військової служби.

При цьому орган досудового розслідування вказує на те, що застосування інших більш м`яких запобіжних заходів до підозрюваного ОСОБА_5 , які зможуть забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігти виникненню ризиків передбачених у ст. 177 КПК України, а саме таких, як особисте зобов`язання та/або домашній арешт, є неможливо у зв`язку з тим, що останній вчинив кримінальне правопорушення із застосуванням насильства, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, так як вони не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а тому з огляду на вказані обставини, застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного, окрім як тримання під вартою неможливе.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, посилаючись на викладені у ньому обставини. Вважає обрати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Захисник адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечував проти клопотання, вказуючи на те, що, оскільки підозрюваний є військовослужбовцем, то він не може вчинити такий злочин та ризики перелічені прокурором не підтверджені матеріалами доданими до клопотання.

Підозрюваний ОСОБА_5 заперечував проти клопотання з підстав вкзаних захисником.

Вислухавши підозрюваного та його захисника, доводи прокурора, ознайомившись з матеріалами клопотання і кримінального провадження, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відповідає вимогам КПК України, його копію підозрюваний та його захисник отримали завчасно.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

За змістом ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Відповідно до змісту ч.3 ст.176 КПК України такий запобіжний захід як тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом і застосовується лише тоді, коли прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів передбачених частиною першою цієї статі не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Клоот проти Бельгії (Cloot v. Belgium, § 40) серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших порушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що суд своїм рішенням має забезпечити не лише права підозрюваних, але і високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що саме по собі вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Також, Європейський суд з прав людини у справі «Фокс, Кембел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

При розгляді клопотання встановлено, що слідчим відділу поліції проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні провадження №0000239 від 24 березня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п.13 ч.2 ст.115 КК України.

24.03.2025 року о 03 год. 00 хв. працівниками Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було затримано в порядку ст. 208 КПК України та відповідно до ст.276-278 КПК України повідомлено про підозру в рамках кримінального провадження № 0000239 від 24 березня 2025, за ознаками злочину, передбаченого п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України.

Слідчий суддя переконався, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.13 ч.2 ст.115 КК України, за вчинення якого передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічного позбавлення волі.

Досліджені додані до клопотання матеріали вказують на наявність вагомих фактів, які стали причиною виникнення підозри ОСОБА_5 в інкримінованому йому кримінального правопорушення, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Не вдаючись в оцінку даних доказів, та інших, зібраних на досудовому слідстві, слідчий суддя в той же час враховує об`єктивний характер встановлених фактів і приходить до висновку, що підозра підтверджується доказами, які є достатніми на даному етапі досудового розслідування.

При розгляді клопотання про взяття під варту слідчий суддя не вправі досліджувати докази, давати їм оцінку, в інший спосіб перевіряти доведеність вини підозрюваного, розглядати і вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінальної справи по суті.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім, як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 5 років. Санкція п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічного позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених статтею 177 КПК України.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст.184 КПК України під час досудового розслідування встановлено, а в судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

У відповідності до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.

Вирішуючи питання про застосування підозрюваному запобіжного заходу суддя враховує не тільки положення, які передбачені КПК, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Феррарі - Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим лише тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням органів досудового розслідування (попереднього слідства).

У справі «Ілійков проти Болгарії» Європейський суд з прав людини закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів».

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що суд своїм рішенням має забезпечити не лише права підозрюваних, але і високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що саме по собі вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

З огляду на встановлені у судовому засіданні обставини та наведені норми КПК України, вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя враховує: тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, його вік, задовільний стан здоров`я, сімейний стан (не одружений), майновий стан, особу підозрюваного, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічного позбавлення волі, раніше неодноразово судимого за злочини, які передбачають спричинення фізичного насильства, вагомість наведених доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення та приходить до висновку про те, що у сукупності є всі підстави вважати, що застосування підозрюваному більш м`якого, окрім виняткового, запобіжного заходу не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, а саме, переховуватись від органів досудового розслідування, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, також, зважаючи на доведеність прокурором та слідчим наявності всіх обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, а тому, слідчий суддя вважає за необхідне клопотання слідчого про застосування підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити, так як за наведених вище обставин інший, більш м`який запобіжний захід застосований бути не може. Саме такий запобіжний захід сприятиме забезпеченню виконанню підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків. Потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи.

При вирішені питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному враховуються положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, але на даній стадії досудового розслідування, з урахуванням положень Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини та практики Європейського суду з прав людини, наявні по справі реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає над принципом поваги до особистої свободи підозрюваного.

Слідчий суддя також бере до уваги ст.3 Конституції України, відповідно до якої, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

За таких обставин клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 4 ст.183 КПК України слідчий суддя не вбачає підстав для визначення ОСОБА_5 розміру застави, оскільки злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , із застосуванням насильства.

Відповідно до ч.1, 2 ст.197 КПК України строк дії ухвали суду, про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання обвинуваченого - з моменту затримання.

Таким чином, строк тримання під вартою необхідно обчислювати з моменту затримання підозрюваного ОСОБА_5 з 24.03.2025 о 03 год. 00 хв., а строк дії ухвали необхідно встановити у шістдесят днів, а саме до 22.05.2025 до 03 год. 00 хв.

Відповідно до статті 198 КПК України висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Керуючись ст. ст.177,178,182,183,193,194,196,197,206,211,372,395 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого СВ Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 , погодженого із прокурором Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за матеріалами кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000239 від 24.03.2025, щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.13 ч.2 ст.115 КК України, задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Себежь, Себежського району Псковської області, рф, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів, без визначення розміру застави.

Строк тримання під вартою ОСОБА_5 рахувати з 24.03.2025 року з 03 години 00 хвилин.

Строк дії ухвали встановити до 22.05.2025 року 03 год. 00 хв.

Здійснення доставки ОСОБА_5 до місця попереднього ув`язнення покласти на роту конвойної служби.

Тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 здійснювати в ДУ Житомирська установа ВП №8.

Копію ухвали направити для виконання начальнику ДУ Житомирська установа ВП №8.

Контроль за виконанням ухвали слідчого судді покласти на слідчого та прокурора у кримінальному провадженні №0000239 від 24.03.2025.

Ухвала про застосування запобіжного заходу - взяття під варту оголошена підозрюваному ОСОБА_5 .

Копію ухвали вручити підозрюваному негайно після її оголошення під розписку.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції Житомирського апеляційного суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали виготовлено 26.03.2025 о 09 год. 30 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_10