ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2025 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1

Суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі

судового засідання ОСОБА_4

за участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_5 (у режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , подану на ухвалу слідчого судді Вижницького районного суду Чернівецької області від 27 лютого 2025 року у кримінальному провадженні № 0000064, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Вижницького районного суду Чернівецької області від 27 лютого 2025 року задоволено клопотання старшого слідчого СВ Вижницького РВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_8 та застосовано до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого в с.Багна, Вижницького району Чернівецької області, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, не одруженого, із середньою освітою, який не працює, судимого, востаннє: вироком Вижницького районного суду Чернівецької області від 27.11.2020 року за ч.3 ст. 15 ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 289, ст. 69, 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки 2 місяці, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.4 ст.186 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів, тобто до 26.04.2025 року включно.

Одночасно для забезпечення виконання ОСОБА_6 обов`язків, передбачених КПК України, визначено альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 121120 (сто двадцять одну тисячу сто двадцять) гривень.

У разі внесення застави покладено на підозрюваного ОСОБА_6 окремі обов`язки, які передбачені п. 1-4 ч.5 ст.194 КПК України.

ЄУНСС:713/655/25

НП:11-сс/822/55/25 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_9

Категорія: ст. 309 КПК України Доповідач: ОСОБА_1

На вказане рішення слідчого судді захисник ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Вижницького районного суду Чернівецької області від 27 лютого 2025 року та прийняти нову ухвалу, згідно з якою обрати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на певний час доби. Водночас просив у разі залишення запобіжного заходу без змін, зменшити визначений розмір застави до 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Вважає, що ухвала слідчого судді є безпідставною та незаконною.

Стверджує, що встановлені слідчим суддею ризики є гіпотетичними та нічим не підтверджені.

Також стверджує, що визначений розмір застави є непомірним для підозрюваного.

До початку апеляційного розгляду підозрюваний ОСОБА_6 не подавав клопотання про розгляд апеляційної скарги за його участі, а тому апеляційний розгляд проведено за його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, який виклав суть ухвали та вимоги апеляційної скарги, думку прокурора, який просив рішення слідчого судді залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів доходить такого.

Положеннями ч.1 ст.404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції перевіряє судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування чи/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього кодексу.

Статтею 194 КПК України передбачено, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегія суддів вважає, що зазначені вимоги слідчим суддею належно дотримані.

Як вбачається із апеляційної скарги, захисником не оскаржується обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, за якими йому висунуто підозру, а тому колегія суддів, керуючись вимогами ст. 404 КПК України, не наводить доводів на підтвердження тих обставин, які ніким не оспорені, та вважає висновки слідчого судді у цій частині правильними.

Що стосується встановлених слідчим суддею ризиків, то, всупереч доводам апелянта, такі обґрунтовано існують.

Так, апеляційним суд погоджується із висновками слідчого судді про існування ризику переховування ОСОБА_6 від органів досудового розслідування та/або суду і ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки він підозрюється у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, за які передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі. Крім того, у ОСОБА_6 немає міцних соціальних зв`язків, він неодружений, не має на утриманні дітей, раніше неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих злочинів.

Оцінюючи існування ризику, передбаченого п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України, апеляційний суд враховує практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), відповідно до якої тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Об`єктивно існують й інші ризики, зазначені в ухвалі слідчого судді, зокрема, ризик того, що підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, а також незаконно впливати на потерпілих, свідків, чи перешкоджатиме кримінальному провадженню іншим чином, оскільки на даний час досудове розслідування лише розпочато, не проведено всіх запланованих слідчих та процесуальних дій.

Отже, доводи захисника про відсутність у даному кримінальному провадженні ризиків не знайшли свого підтвердження у суді апеляційної інстанції.

Що стосується тверджень апелянта про те, що ризики є гіпотетичними та нічим не підтверджені, то такі також є безпідставними, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Тобто, доведеність ризиків не передбачає фактичне вчинення конкретних дій особою, спрямованих на створення перешкод у кримінальному провадженні, оскільки оцінці підлягає наявність вірогідності вчинення таких дій.

Апеляційний суд звертає увагу і на те, що вимоги апеляційної скарги захисника, який заперечує доведеність передбачених ст.177 КПК України ризиків та одночасно просить застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, в цій частині є суперечливими оскільки за змістом ст.194 КПК України будь-який запобіжний захід може бути застосований лише за наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із наведених ризиків.

За таких обставин, зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок слідчого судді суду першої інстанції про необхідність застосування щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На думку колегії суддів, саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на даному етапі кримінального провадження є виправданим, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення встановлених слідчим суддею ризиків та не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного в майбутньому.

Не допустив слідчий суддя порушень і при визначенні розміру альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, адже саме такий розмір застави обумовлений тим ступенем довіри до підозрюваного, при якому перспектива втрати застави буде для нього необхідним і достатнім стримуючим фактором, щоб не допустити невиконання ним процесуальних обов`язків та запобігти здійсненню дій, передбачених ст. 177 КПК України.

Посилання захисту на те, що визначена застава є непосильною для підозрюваного, само по собі не є вирішальним критерієм для зменшення розміру застави. Крім того, на думку колегії суддів, зменшення розміру застави до 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, як про це просить апелянт, не гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

За таких обставин, апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді суду першої інстанції без змін.

Істотних порушень вимог Кримінального процесуального кодексу України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 404, 407, 418, 419, 422 КПК України колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Вижницького районного суду Чернівецької області від 27 лютого 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.4 ст.186 КК України, без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1

Судді

ОСОБА_10