ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кс/753/2271/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" грудня 2024 р. слідчий суддя Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 , дослідивши заяву ОСОБА_2 про постановлення окремої ухвали,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 перебуває скарга ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого Дарницького УП ГУНП у м. Києві у кримінальному провадженні №0000743 від 31.05.2024 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України щодо не розгляду її клопотання, в порядку ст. 220 КПК України.

02.09.2024 року на адресу суду від ОСОБА_2 надійшло клопотання, в якій вона просить слідчого суддю постановити окрему ухвалу за наслідками дослідження відсутності (знищення) її клопотань уповноваженими особами Дарницького УП ГУНП в м. Києві та надіслати її до ОГП, НАБУ, ДБР.

Слідчий суддя, дослідивши заяву ОСОБА_2 , дійшов до наступного висновку.

Обов`язок, за наявності на те підстав, звертати увагу державних органів, громадських організацій або посадових осіб на встановлені по справі факти порушення закону, причини і умови, що сприяли вчиненню злочину і вимагають вжиття відповідних заходів, або виявленні порушення прав громадян та інші порушення закону, допущені при провадженні дізнання, досудового слідства або при розгляді справи нижчестоящим судом, покладався КПК 1960 року на суд шляхом винесення окремої ухвали чи постанови.

Невичерпний перелік підстав для винесення такого виду судових рішень, безпосередня функція яких слугувала ефективним засобом дотримання законності та забезпечення судом захисту прав і свобод людини, визначався статтями 23-2, 380, 400-2 КПК 1960 року.

Діючий КПК не урегульовує питання постановлення такого виду судових рішень, як то окрема ухвала чи постанова, які би надавали можливість суду звертатися до державних органів, посадових чи службових осіб з метою належного реагування на встановлені у ході судового розгляду порушення закону, прав і основоположних свобод людини органом досудового розслідування чи судом нижчестоящої інстанції.

Єдиним випадком коли чинний КПК прямо передбачає постановлення окремих ухвал є наявність процесуальних підстав, визначених у статті 378 цього Кодексу.

Ст. 303 КПК України прямо передбачає можливість оскарження на досудовому провадженні рішень, дії чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора. Зокрема, пунктом 1 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено можливість оскарження бездіяльності слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невчиненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк. Скарга може подаватися заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування. Перелік цих суб`єктів відповідає виду бездіяльності, що оскаржується.

Тому не зумовлюється по даній справі підстав для ухвалення слідчим суддею рішення, яке не пов`язане із суттю кримінального провадження або з його забезпеченням, адже державою виконані її позитивні зобов`язання у сфері прав людини, національний спосіб захисту передбачений та заявник може ним скористатися.

Оскільки ОСОБА_2 просить постановити окрему ухвалу, яка КПК не передбачена, тому керуючись аналогією п.1 ч.2 ст. 304 КПК України, заяву ОСОБА_2 слід повернути.

Керуючись п.1 ч.2 ст.304 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

Заяву ОСОБА_2 про постановлення окремої ухвали - повернути.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1