Справа № 204/4457/24
Провадження № 1-кп/204/519/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2025 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі колегії суддів:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 ,

за участю секретаря: ОСОБА_4 ,

за участю прокурора: ОСОБА_5 ,

за участю захисника: ОСОБА_6 ,

обвинуваченого: ОСОБА_7 ,

при розгляді у відкритому судовому засіданні, обвинувального акту по кримінальному провадженню №0001098 за обвинуваченням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А :

В провадженні колегії суддів Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська: головуючий суддя ОСОБА_9 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , знаходилося кримінальне провадження №0001098 за обвинуваченням ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України.

Згідно розпорядження щодо призначення повторного автоматичного розподілу справ, проведеного у зв`язку з відрядженням судді ОСОБА_9 до Печерського районного суду м. Дніпропетровська відповідно до рішення Вищої ради правосуддя №1796/о/15-24 від 11.06.2024 року, зазначене кримінальне провадження було повторно розподілено відповідно до «Положення про автоматизовану систему документообігу суду» та передано для розгляду головуючому судді - ОСОБА_1 , суддям: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Прокурор в судовому засіданні надав клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , оскільки ризики, передбачені п.п. 1,2,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, які існували на час обрання обвинуваченому вказаного запобіжного заходу, не змінилися. Тобто залишилися ризики, що обвинувачений може переховуватися від суду, знищіти, сховати або спотворити будь-які предмети, та речі, що мають істотне значення для встановлення об`єктивної істини у кримінальному проваджені, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_6 , в судовому засіданні не заперечували проти продовження запобіжного у вигляді тримання.

Вислухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали провадження, колегія судів вважає, за необхідне задовольнити клопотання прокурора. При цьому колегія судів враховує наступне.

Відповідно до ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні встановлено, що ухвалою судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13.01.2025 року відносно ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 13.03.2025 року. До спливу визначеного ухвалою суду строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою судове провадження не може бути закінченим.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченому у вигляді тримання під вартою, колегія судів враховує, що ОСОБА_7 раніше не судимий, при цьому обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 111 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна. Ризики, на які посилається прокурор, передбачені п.п. 1,2,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, які слугували підставою для застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого, не змінилися та продовжують існувати, що вказує на недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, а саме, що обвинувачений може переховуватися від суду, знищіти, сховати або спотворити будь-які предмети, та речі, що мають істотне значення для встановлення об`єктивної істини у кримінальному проваджені, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, тому продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в повній мірі відповідатиме меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Летельє проти Франції».

Разом з цим, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» № 12369/86 від 26 червня 1991 року вказав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, що виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Така ж позиція відображена в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/97 від 26 липня 2001 року.

Також, при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого, колегія судів не автоматично, а перевіривши обґрунтованість підстав для його застосування, виконуючи функцію суворого судового контролю за застосуванням запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням права особи на свободу та особисту недоторканність, закріпленого у статті 29 Конституції України, прийшов до висновку про обґрунтованість продовження застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого, пов`язаного з обмеженням його права на свободу та особисту недоторканність, з наведенням відповідних мотивів прийнятого рішення.

Враховуючи вищенаведене, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям Європейського суду з прав людини, колегія судів вважає виправданим тримання обвинуваченого під вартою.

Будь-яких даних про зменшення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено, та на переконання колегії суддів, буде недостатнім для запобігання зазначених ризиків.

Відповідно до ст.183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, зважаючи на те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину проти основ національної безпеки України, беручи до уваги, що на даний час на території України введено воєнний стан, враховуючи, характер вчиненого кримінального правопорушення, який свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи, колегія судів в даному випадку вважає за доцільне не визначати розміру застави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 194, 314-316, 369-371 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання прокурора - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України, до 20 квітня 2025 року, без визначення розміру застави.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2

Суддя: ОСОБА_3