Дата документу 27.01.2025 Справа № 334/7449/24
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 334/7449/24 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/72/25 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 199 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2025 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

захисника - адвоката ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 5 грудня 2024 року, якою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, маючого середню освіту, працюючого представником постачальника «Агробуд холдінг» та волонтером Запорізької обласної ГО «Пора», розлученого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 3 лютого 2025 року включно, із визначенням застави у розмірі 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб

В С Т А Н О В И Л А:

Прокурор Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя ОСОБА_6 звернулась до суду з клопотанням про продовження застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Із клопотання прокурора убачається, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

27 вересня 2024 року о 13 год. 25 хв. ОСОБА_7 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 29 вересня 2024 року відносно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 25 листопада 2024 року, із визначенням розміру застави у сумі 242240 грн.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22 листопада 2024 року відносно ОСОБА_7 продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 8 грудня 2024 року включно.

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя зазначив про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливість застосування до обвинуваченого більш м якого запобіжного заходу.

Не погоджуючись із судовим рішенням, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить його переглянути, порушити щодо працівників Ленінського районного суду м. Запоріжжя та прокурора кримінальне провадження.

В обґрунтування своєї скарги посилається на порушення слідчим суддею ст. 42 КПК України, оскільки йому не було надано захисника, клопотання прокурора розглянуто за його відсутності.

У судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу та вказав, що клопотання про продовження запобіжного заходу розглянуто у його відсутність.

Захисник - адвокат ОСОБА_8 підтримала апеляційну скаргу, разом з тим вказала, що приймала участь у суді першої інстанції під час розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу. Зазначила, що клопотання прокурора було розглянуто у відсутність обвинуваченого, оскільки його було видалено із зали судового засідання.

Прокурор заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та вказала, що вже іншою ухвалою ОСОБА_7 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 23 березня 2025 року.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника та прокурора, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі та провівши судові дебати, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, і яке може бути задоволено при умові, що заявлений ризик, який став обґрунтуванням обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також, що є вагомі обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

З огляду на ч. 5 ст. 199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують подальше тримання особи під вартою, і існують об`єктивні перешкоди для завершення досудового розслідування.

Таким чином, у відповідності до вимог Кримінального процесуального кодексу України, розглядаючи клопотання слідчого, прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування такого запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Так, слідчий суддя, розглядаючи вказане клопотання, у відповідності до вимог ст.ст. 177, 178, 199 КПК України, встановив, що підозра, яка пред`явлена ОСОБА_7 , у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є обґрунтованою, заявлені прокурором в клопотанні ризики продовжують існувати та не зменшилися до закінчення дії попередньої ухвали про обрання запобіжного заходу і в сукупності з даними про особу обвинуваченого вказують на наявність підстав для продовження строку дії обраного відносно нього запобіжного заходу.

З вказаними висновками слідчого судді, колегія суддів повністю погоджується, оскільки перевіркою наданих до апеляційного суду матеріалів провадження встановлено, що необхідність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 підтверджена.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя правильно встановив, що ризики, які були враховані під час застосування запобіжного заходу продовжують існувати та не зменшились.

Так, ураховуючи тяжкість інкримінованого ОСОБА_7 злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, а також суворість можливого покарання у виді позбавлення волі до 10 років, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винним, а також відсутність стійких соціальних зв`язків, які були б для ОСОБА_7 стримуючим фактором, продовжує й надалі існувати ризик переховування від суду.

Крім того, на переконання колегії суддів, і ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України також не зменшився та обумовлюється обізнаністю обвинуваченого ОСОБА_7 з матеріалами кримінального провадження, у тому числі і з показами свідків, які були ними надані на стадії досудового розслідування, в яких вказані їх анкетні дані та зміст таких показів, а тому, з огляду на те, що судовий розгляд вказаного кримінального провадження ще не розпочався, свідки ще не допитувались безпосередньо судом, обвинувачений може здійснювати на них певний вплив з метою зміни ними показань або відмови від їх надання для уникнення кримінальної відповідальності.

На переконання колегії суддів і ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшився, оскільки ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий за вчинення в тому числі злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, обвинувачується у вчиненні декількох епізодів незаконного збуту наркотичного засобу та психотропної речовини, що вказує на систематичність та свідчить про те, що обвинувачений шляхом вчинення корисливих злочинів заробляє на життя.

Таким чином, оскільки заявлені ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшились та виправдовують тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, клопотання прокурора задоволено слідчим суддею обґрунтовано та продовжено строк тримання під вартою відносно останнього.

З приводу доводів обвинуваченого щодо розгляду клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у його відсутність слід зазначити наступне.

Як випливає із журналу судового засідання від 5 грудня 2024 року, розгляд клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу розпочався за участю обвинуваченого ОСОБА_7 та останній приймав участь в розгляді справи до видалення його із зали судового засідання за неповагу до суду.

При цьому, клопотання прокурора було розглянуто за участю захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 , яка висловлювала свою думку.

Вказані обставини свідчать про відсутність підстав вважати, що слідчим суддею було порушено порядок розгляду клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу, адже обвинувачений ОСОБА_7 був повідомлений про розгляд клопотання та приймав участь у розгляді справи до моменту його видалення з зали судового засідання за неповагу до суду.

Крім того, на противагу доводам обвинуваченого про не надання йому захисника свідчать матеріали провадження, згідно з яких, ОСОБА_7 призначено адвоката ОСОБА_8 для забезпечення надання обвинуваченому безоплатної вторинної правничої допомоги (а.с. 14).

В частині вимог апеляційної скарги ОСОБА_7 про «порушення щодо працівників Ленінського районного суду м. Запоріжжя та прокурора кримінального провадження», то слід зазначити, що суд не є тим органом, який може вносити відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочинати розслідування.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції про продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є законним, обґрунтованим та ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин.

Разом з цим, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Так, як встановлено колегією суддів, ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 29 вересня 2024 року, ОСОБА_7 визначено заставу у розмірі 242240 грн.

Із оскаржуваної ухвали випливає, що слідчим суддею визначено у даному кримінальному провадженні заставу у розмірі 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто вставлену раніше заставу у розмірі 242240 грн. було збільшено.

Водночас, визначаючи розмір застави у розмірі 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто збільшуючи її розмір поза межами, передбаченими п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, слідчим суддею не було зазначено мотивів встановлення такого розміру застави, не вказані обставини, які свідчать про те, що визначена ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 29 вересня 2024 року застава не здатна забезпечити виконання ОСОБА_7 , покладених на нього обов`язків.

Більш того, застава у визначеному ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 29 вересня 2024 року розмірі дотепер не внесена.

На переконання колегії суддів, ураховуючи обставини вчинення інкримінованого ОСОБА_7 злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів, а також, з урахуванням майнового та сімейного стану обвинуваченого, ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, застава в розмірі 80 (вісімдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень, буде достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не буде завідомо непомірною для нього.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду першої інстанції зміні в частині визначення розміру застави.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 199, 407, 422 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 5 грудня 2024 року, якою у відношенні ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 3 лютого 2025 року включно, змінити, зменшивши розмір застави до 80 (вісімдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) грн.

В решті ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4