Провадження № 1-кп/947/323/25
УХВАЛА

02.04.2025 м.Одеса

Київський районний суд м.Одеси у складі судді ОСОБА_1 , який здійснює кримінальне провадження одноособово,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого у кримінальному проваджені №0000869 від 17.07.2022, в редакції обвинувального акту від 05.05.2023, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт.Піщанка, Вінницької області, українець, громадянин України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштований, не одружений, раніше не судимий:

-10.05.2022 Київським районним судом м.Одеси за ч.1 ст.189, ч.1 ст.185, 70 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 6 місяців, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням іспитовий строк 1 рік 6 місяців;

-12.05.2022 Київським районним судом м.Одеси за ч.2 ст.185, ч.1 ст.185, 70 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням іспитовий строк 2 роки;

проживав за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15, ч.4 ст.189, ч.2 ст.289 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора Київської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 та захисника адвоката ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся до суду з письмовим клопотанням про продовження строків тримання під вартою обвинуваченого, мотивуючи тим, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, у тому числі особливо тяжкого санкції яких передбачають позбавлення волі на тривалий строк, а також наявні ризики, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, спрямовані на спроби переховуватися від суду з метою уникнення покарання, незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню або вчинити новий злочин, оскільки обвинувачений офіційно не працевлаштований, не має стійких соціальних зв`язків, постійного місця проживання в Одесі, обґрунтовано обвинувачується у вчиненні умисних злочинів з умовах воєнного стану.

Адвокат ОСОБА_5 заперечила проти задоволення клопотання прокурора, оскільки прокурор не довів існування ризиків, а лише перелічив їх. Просила змінити запобіжний захід на нічний домашній арешт, оскільки обвинувачений тривалий час тримається під вартою без обвинувального вироку суду. Обвинувачений має місце проживання в орендованому житлі.

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав позицію захисника.

Суд вислухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов висновку про те, що необхідно продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою. При цьому суд виходить з наступного.

З обвинувального акту і доданих до нього матеріалів вбачається, що на обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, у тому числі особливо тяжкого, санкції яких передбачають покарання у виді позбавлення волі на тривалий строк, зібрані певні докази, які суд в повному обсязі не дослідив.

Відповідно до ст.177 КПК України суд вважає доведеною наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений, з огляду на тяжкість покарання, яке йому загрожує у випадку доведеності його вини:

може здійснити дії на спроби переховування від суду, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, оскільки він не має легітимного джерела прибутку, стійких соціальних зв`язків, постійного місця проживання в Одесі, де проживав в орендованому житлі;

може незаконно впливати на свідка, якого ще не допитано в судовому засіданні, з огляду на тяжкість покарання, яке йому загрожує у випадку доведеності його вини та оспорювання обвинувачення;

може вчинити інші кримінальні правопорушення, виходячи з образу життя, вчинення умисних злочинів з умовах воєнного стану, наявності попередніх судимостей та обґрунтоване обвинувачення у вчиненні нових злочинів в період іспитового строку.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, не допускається автоматичне продовження строків тримання під вартою (справи «Тейс проти Румунії», «Чанєв проти України»).

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись у кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси поваги до особистої свободи.

Так, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що суворість передбаченого покарання «є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

У справі «Летелье проти Франції» вказано, особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

На підставі викладеного, при вирішенні питання про наявність підстав для продовження строку тримання під вартою враховується у сукупності доведеність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, тяжкість та підвищену суспільну небезпеку інкримінованих злочинів, тяжкість можливого покарання, яке загрожує обвинуваченому за інкриміновані злочини, а також наявність ризиків визначених ст.177 КПК України.

Суд, обговоривши з учасниками кримінального провадження можливість застосування інших менш суворих запобіжних заходів, враховуючи доведені ризики, обставини кримінального провадження, його суспільний інтерес, данні про особу обвинуваченого, дійшов висновку про те, що інші менш суворі види запобіжних заходів, крім застави, не зможуть забезпечити мети заходів забезпечення кримінального провадження, досягнення якої вимагається Національним законодавством, що узгоджується з Рішенням ЄСПЛ «Боротюк проти України».

У зв`язку з наведеним, а також відсутності згоди власника житла на забезпечення виконання обвинуваченим запобіжного заходу у виді домашнього арешту, підстав для задоволення клопотання сторони захисту на даний час не вбачається.

Враховуючи положення ч.3 ст.183 КПК України, а також обставини вчиненого кримінального правопорушення, беручи до уваги, що злочин вчинено без застосування насильства, суд вважає за необхідне визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.331, 182, 183, 194, 197, 369-372 КПК України, ст.29 Конституції України, ст.ст.5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строки тримання під вартою ОСОБА_3 на строк 60 днів. Строк дії ухвали закінчується 01.06.2025.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_3 обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 90840 (Дев`яноста тисяч вісімсот сорок) грн.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу на розрахунковий рахунок: Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26302945; Банк отримувача ДКСУ, м.Київ; Код банку отримувача (МФО) 820172; Рахунок отримувача UA0005435. Обвинувачений звільняються з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави, покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, в межах строку дії ухвали:

1) прибути до суду на виклик;

2) не відлучатися з м.Одеси без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця мешкання, роботи, навчання, номеру мобільного телефону.

Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ч.ч.8, 10, 11 ст.182 КПК України у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу. Застава внесена обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за згодою заставодавця.

Відмовити в задоволені клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу з мотивів, викладених у мотивувальній частині ухвали.

Копію ухвали після її оголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали.

Копію ухвали щодо обвинуваченого відправити до ДУ «Одеський слідчий ізолятор» для виконання.

Ухвала суду про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Суддя ОСОБА_1