Справа № 738/1490/24
№ провадження 1-кп/738/21/2025
ВИРОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2025 року місто Мена Менський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

під час розгляду у відкритому засіданні кримінального провадження внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000771 від 30.04.2024 стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Мена Чернігівської області, який зареєстрований та фактично проживає по АДРЕСА_1 , громадянина України, українця за національністю, не одруженого, не працюючого, студента НУ «Чернігівська політехніка», раніше не судимого,

обвинуваченого за частиною другою статті 286 КК України,

за участю :

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_6 ,

представника потерпілої ОСОБА_7 ,

безпосередньо після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив вирок про наступне:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного Судом доведеним.

ОСОБА_3 29 квітня 2024 року о 20 годині 37 хвилин керуючи автомобілем марки «AUDI» моделі «А4», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 117,5 км/год по вулиці Чернігівський шлях в місті Мена Корюківського району Чернігівської області зі сторони міста Чернігів у напрямку центру міста Мена.

Перебуваючи поблизу будинку № 29 по вулиці Чернігівський шлях в місті Мена Корюківського району Чернігівської області, перевищуючи максимально дозволену швидкість руху в межах населеного пункту, позначеного дорожнім знаком 5.49, проявив неуважність, неправильно оцінив дорожню обстановку, яка склалася при виникненні небезпеки для руху у вигляді велосипедиста ОСОБА_8 , який переїздив проїзну частину дороги справа на ліво відносно напрямку руху автомобіля та якого ОСОБА_3 об`єктивно спроможний був виявити, в результаті чого, здійснив наїзд на потерпілого.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді синця в ділянці спинки носа, саден обличчя, саден в ділянці грудної клітки та тулубу, саден у ділянці лівої нижньої кінцівки, рани в ділянці лівої гомілки, саден в ділянці правої нижньої кінцівки, закритого перелому в ділянці середньої третини лівого стегна, відкритого перелому лівої гомілки в верхній третині, множинних переломів ребер зліва, які в своїй сукупності мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень та знаходяться у прямому-наслідковому зв`язку зі смертю потерпілого.

Зазначені вище тілесні ушкодження у своєму перебігу ускладнилися травматичним шоком, який став безпосередньою причиною смерті ОСОБА_8 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У даній дорожній обстановці водій ОСОБА_3 порушив вимоги п. 2.3.б (для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі), п. 12.4 (у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, що є причиною та умовою виникнення та настання даної дорожньо-транспортної пригоди і знаходиться в прямому причинному зв`язку з її наслідками, які настали в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

ІІ. Позиція обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_3 допитаний у судовому засіданні, вину у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною другою статті 286 КК України визнав повністю, погодившись з усіма фактичними обставинами справи та кваліфікацією діяння, пояснив, що дана подія трапилася 29 квітня 2024 року близько 20 години 37 хвилин біля будівлі «військкомату» в місті Мена. Він, керуючи власним автомобілем АУДІ А4, їхав в сторону центра міста Мена зі сторони міста Чернігів зі швидкістю 117 км/год. В автомобілі був сам. Коли проїздив повз «військкомат» з правої сторони на проїзну частину дороги виїхав велосипедист, якого він не помітив. Даний велосипедист перетинав проїзну частину. Він застосував екстрене гальмування, проте спрацювала АБС. Контакт з велосипедистом відбувся правою стороною автомобіля приблизно в районі розділової смуги. Він зупинив автомобіль та відразу підбіг до велосипедиста. Останній був без свідомості. З «військкомату» викликали поліцію та швидку. Він залишався на місці події. Того дня алкоголю, наркотичних чи лікарських препаратів не вживав. У вчиненому щиро розкаюється, просить суд суворо не карати. На даний час відшкодував шкоду потерпілій, а також відшкодував витрати на поховання, які понесла мати потерпілого.

ІІІ. Позиція потерпілої сторони.

Потерпіла ОСОБА_9 в судове засідання не з`явилася, про дату час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Надала до суду заяву, згідно якої до обвинуваченого ОСОБА_3 ніяких претензій матеріального чи морального характеру не має та не матиме. Шкоду їй відшкодовано в повному обсязі. Просить обрати ОСОБА_3 мінімальне покарання із застосуванням положень статті 75 КК України, без ізоляції останнього від суспільства та без позбавлення права керування транспортними засобами.

ІV. Оцінки суду.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та порядок їх дослідження, відповідно до частини третьої статті 349 Кримінально процесуального кодексу України Суд, вважає за недоцільне досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і стосуються винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення і кваліфікації його дій, оскільки про таке не заперечують всі учасники судового провадження, які показали, що правильно розуміють зміст цих обставин, така їх позиція є добровільною, вони розуміють, що будуть позбавлені права оскаржити саме ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи показання обвинуваченого, співвіднісши їх з фактичними обставинами справи, приймаючи до уваги те, що фактичні обставини справи, які стосуються винуватості обвинуваченого, у вчиненні кримінального правопорушення і кваліфікації його дій, ніким не оспорюються, Суд знаходить, що дії ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за частиною другою статті 286 КК, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_8 , а вина його у скоєному доведена у повному обсязі.

V. Призначення покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 , відповідно до статті 66 КК, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку.

При цьому, в даній ситуації Суд враховує, що згідно зі статтею 66 КК щирим каяття вважається тоді, коли воно ґрунтується на визнанні особою своєї провини, виявленні жалю з приводу вчиненого та бажанні виправити ситуацію, що склалась.

Так, в зазначених правовідносинах обвинувачений вину у інкримінованому діянні визнав повністю, виходячи із його пояснень прослідковується, те що він бажає виправити ситуацію, яка виникла внаслідок його дій, а тому Суд розцінює поведінку обвинуваченого, як щире каяття.

Активне сприяння розкриттю злочину виражається в тому, що винний добровільно у будь-якій формі своїми активними діями надав допомогу органам досудового розслідування та суду у з`ясуванні тих обставин вчинення кримінального правопорушення, що мають істотне значення для повного його розкриття.

Щодо добровільного відшкодування завданого збитку, то як вбачається з заяви потерпілої ОСОБА_9 від 18.02.2025 адресованої до Менського районного суду Чернігівської області шкода заподіяна їй злочином ОСОБА_3 відшкодована в повному обсязі.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до статті 67 КК, Судом не встановлено.

Вирішуючи питання про вид покарання ОСОБА_3 , Суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, та відповідно до статті 65 КК враховує:

1. ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно із статтею 12 КК є тяжким злочином;

2. наслідки та обставини вчиненого кримінального правопорушення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності);

3. особу винного, його вік, матеріальний та сімейний стан, стан здоров`я;

4. наявність постійного місця проживання та місця навчання, позитивні характеристики за місцем проживання та навчання;

5. наявність обставин, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, які його обтяжують;

6. те, що обвинувачений раніше не притягувався до кримінальної та адміністративної відповідальності;

7. позицію потерпілої сторони, щодо призначення покарання, яка просила призначити покарання не пов`язане з ізоляцією від суспільства;

8. зміст досудової доповіді уповноваженого органу з питань пробації, яка надана з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого, а також прийняття судового рішення про міру покарання.

У зв`язку із викладеним, Суд приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_3 з обранням покарання у виді позбавлення волі з позбавлення права керувати транспортними засобами в межах санкції частини статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.

Проте, Суд вважає, що виправлення ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час іспитового строку, тобто його припустимо звільнити від відбуття основного покарання з випробуванням на підставі статті 75 КК, що є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

При цьому, Суд, окрім наведених вище мотивів враховує, що відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Верховенство права це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо.

Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.

Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина. Правова держава, вважаючи покарання передусім виправним

та превентивним засобом, має використовувати не надмірні, а лише необхідні і зумовлені метою заходи (пункти 4.1., 4.2. мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2004 року № 15рп/2004 «у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 69 Кримінального кодексу України (справа про призначення судом більш м`якого покарання)).

Закріплення в законі можливості звільнення особи від відбуття покарання з випробуванням є вираженням конституційних принципів додержання гуманізму, справедливості й законності.

Так, в даному конкретному випадку судом враховуються індивідуальні особливості вчиненого діяння, тривалість протиправної поведінки та її наслідків, а також, те що застосування статті 75 КК не забороняється кримінальним законом в даній конкретній ситуації.

Також, обґрунтовуючи можливість застосування статті 75 КК до обвинуваченого Суд звертає увагу на те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених (частина друга статті 50 КК).

В цій ситуації відіграє значення і позиція сторони обвинувачення, яка підтримує публічне обвинувачення і реалізує відповідну функцію держави в кримінальному провадженні, яка зводиться до можливості застосування статті 75 КК в правовідносинах, що розглядаються.

Наведене в своїй сукупності є підставою для застосування до ОСОБА_3 статті 75 КК, що буде відповідати справедливому співвідношенню між вчиненим злочином та заходами, які застосовуються до винного і зумовлені метою кримінального покарання, є необхідними і не надмірними.

У зв`язку зі звільненням останнього від відбування покарання з випробуванням, необхідно покласти на нього обов`язки, передбачені статтею 76 КК.

Підстав для обрання більш м`якшого чи тяжчого покарання Суд не знаходить.

VІІ. Інші рішення, щодо питань, які вирішуються Судом при ухваленні вироку.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Процесуальні витрати на залучення експертів необхідно стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Речові докази в кримінальному провадженні: автомобіль марки «AUDI» моделі «А4», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який переданий на зберігання на майданчик для тимчасового тримання транспортних засобів ВП № 1 (м. Мена) Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області необхідно повернути власнику ОСОБА_3 , велосипед, який переданий на зберігання на майданчик для тимчасового тримання транспортних засобів ВП № 1 (м. Мена) Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області необхідно повернути потерпілій ОСОБА_9 , пару кросівок ОСОБА_8 , уламки лакофарбового покриття, уламки правого дзеркала автомобіля марки «AUDI» моделі «А4», реєстраційний номер НОМЕР_1 , які передані на зберігання до камери зберігання речових доказів СУ ГУНП в Чернігівській області необхідно знищити.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Новозаводського районного суду міста Чернігова від 02 травня 2024 року необхідно скасувати.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу залишити попередній - особисте зобов`язання.

З цих підстав, керуючись статтями 368, 370-371, 373-374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, Суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим за частиною другою статті 286 Кримінального кодексу України та призначити покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Згідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком на 3 (три) роки, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені частинами першою та третьою статті 76 КК України, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити особисте зобов`язання.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 12 116 гривень 48 копійок процесуальних витрат на залучення експертів.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Новозаводського районного суду міста Чернігова від 02 травня 2024 року - скасувати.

Речові докази в кримінальному провадженні: автомобіль марки «AUDI» моделі «А4», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який переданий на зберігання на майданчик для тимчасового тримання транспортних засобів ВП № 1 (м. Мена) Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області - повернути власнику ОСОБА_3 ; велосипед ОСОБА_8 , який переданий на зберігання на майданчик для тимчасового тримання транспортних засобів ВП № 1 (м. Мена) Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області - повернути потерпілій ОСОБА_9 ; пару кросівок ОСОБА_8 , уламки лакофарбового покриття, уламки правого дзеркала автомобіля марки «AUDI» моделі «А4», реєстраційний номер НОМЕР_1 , які передані на зберігання до камери зберігання речових доказів СУ ГУНП в Чернігівській області - знищити.

Вирок, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги до Чернігівського апеляційного суду через Менський районний суд Чернігівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя Менського районного суду

Чернігівської області ОСОБА_1