Справа № 165/2403/24
Провадження № 1-кп/156/14/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2025 року сел. Іваничі

Іваничівський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду всел. Іваничі кримінальне провадження № 0000274 від 13 березня 2024 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Нововолинськ Волинської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , не одруженого, непрацевлаштованого, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 Кримінального кодексу України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора- ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

потерпілої - ОСОБА_6 ,

представника потерпіої - ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и в :

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

13 березня 2024 року близько 21 години 45 хвилин ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у будинку АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи протиправність та суспільну небезпеку своїх дій, керуючись метою заподіяння тілесних ушкоджень іншій людині, умисно наніс один удар ножем, який утримував у правій руці, в ліву частину черевної порожнини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим заподіяв потерпілому тілесні ушкодження у виді: колото-різане поранення передньої черевної стінки зліва з проникненням в черевну порожнину з пошкодженням великого сальника, брижі товстого кишківника, майже повним пересіченням лівої загальної клубової артерії та із заочеревинною гематомою зліва, гемоперитонеум близько 2,5 літри, які були небезпечні для життя в момент заподіяння та відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 31 від 30.04.2024 за ступенем тяжкості мають ознаки тяжкого тілесного ушкодження, як небезпечного для життя.

В подальшому, ІНФОРМАЦІЯ_9 близько 23 годин 15 хвилин в приміщенні реанімаційного відділення КНП «Нововолинська ЦМЛ» в результаті масивної крововтрати, яка розвинулася унаслідок проникаючого поранення органів черевної порожнини, настала смерть ОСОБА_8 , що перебуває у прямому причинно-наслідковому зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 2 ст. 121 КК України, тобто в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого, тобто у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Правова позиція сторони обвинувачення

Правова позиція сторони обвинувачення відображена в обвинувальному акті, що був складений 27.05.2024 року та погоджений прокурором Нововолинського відділу Володимирської окружної прокуратури ОСОБА_4 .

Прокурор вважає доведеним те, що обвинувачений умисно наніс тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КК України.

Сторона обвинувачення підтверджує свою версію подій доказами, які містяться у документах, висновках експерта, показаннях обвинуваченого, свідків, експерта, які були безпосередньо досліджені під час судового розгляду.

Під час виступу у судових дебатах прокурор вважає, що надані докази доводять склад кримінального правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_3 і судом досліджено достатньо доказів для встановлення відповідності викладених у обвинувальному акті фактичних обставин об`єктивній істині, як зважаючи на окремі докази, так і в їх сукупності. Прокурор вважає, що поза розумним сумнівом доводяться фактичні обставини кримінального правопорушення (місце, дата, час), які не оспорювались обвинуваченим.

Наголосив, що спричинення з необережності обвинуваченим тяжких тілесних ушкоджень потерпілому з мотивів необхідної оборони та самозахисту є неспроможним, оскільки вважає це стратегією захисту з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

При призначенні покарання прокурор вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 2 ст. 121 КК України у виді 9 років позбавлення волі та залишити обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили. Цивільний позов потерпілої просив задовольнити повністю.

Правова позиція потерпілої сторони

Потерпіла ОСОБА_6 , яка є матір`ю ОСОБА_8 , показала суду, що знає обвинуваченого ОСОБА_3 дуже добре, оскільки він був товаришем її покійного сина. Зі слів ОСОБА_3 вони з ОСОБА_8 познайомилися давно, ще як були дітьми; вчилися в одній школі. Протягом останнього року ОСОБА_3 та ОСОБА_8 товаришували дуже близько. Вони неодноразово всі разом їздили на відпочинок на дачу. Коли ОСОБА_3 приходив до її сина ОСОБА_8 завжди кликали також її, тоді вони разом проводили час і спілкувалися. Де саме проживав ОСОБА_3 вона не знала, бо там ніколи не була. Потерпіла вважає, що дружба із ОСОБА_9 для ОСОБА_10 була сприятливою, оскільки він став спокійнішим. Жодних предвісників, які б її насторожували у дружбі ОСОБА_10 і ОСОБА_11 не було. Однак, якщо ОСОБА_11 могло щось не сподобатися у словах ОСОБА_10 , ОСОБА_12 від ОСОБА_11 міг дістати потиличника.

Перед подією, ІНФОРМАЦІЯ_9 року близько 16 год. ОСОБА_3 був у них вдома і розповідав, що його бабусю мають покласти в лікарню на операцію. В той день ОСОБА_13 мав телефонну розмову із ОСОБА_14 з приводу покупок їжі, а згодом ОСОБА_8 пішов до ОСОБА_3 . З 19:30 год до 20.00 год. потерпіла телефонувала до сина, однак не змогла додзвонитися. Тоді подзвонила до ОСОБА_3 , той передав слухавку ОСОБА_15 , який їй повідомив, що все добре, а потім ОСОБА_3 , взявши слухавку, сказав, що вони із ОСОБА_16 випивають і якщо більше вип`ють, то ОСОБА_12 залишиться у нього ночувати, а вранці вони прийдуть додому. Більше ОСОБА_6 хлопцям не дзвонила. Наступного дня близько 10:30 год. їй зателефонували з поліції і повідомили про подію, що трапилася вночі.

Після тих подій вона з ОСОБА_3 не спілкувалася, лише з ОСОБА_17 ( ОСОБА_17 ). В день поховання сина, вона зателефонувала до ОСОБА_17 ( ОСОБА_17 ). і попросила зустрітися з ним. Під час зустрічі спитала про події, що відбулися ІНФОРМАЦІЯ_9 року, на що ОСОБА_20 їй відповів, що хлопці ( ОСОБА_12 та ОСОБА_11 ) сильно п`яні не були, не билися, однак сперечалися за музику. ОСОБА_20 почув, як ОСОБА_11 крикнув: «Ах, сука, на!» і побачив, як ОСОБА_3 пирнув ОСОБА_10 ножем і той впав. ОСОБА_20 підбіг до ОСОБА_10 , який лежав з відкритими очима. Від поплескувань по обличчю ОСОБА_13 не реагував, тоді ОСОБА_20 подзвонив у швидку, а з диспетчером швидкої говорив ОСОБА_11 . Зі слів ОСОБА_17 , в той вечір у квартирі були ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та ОСОБА_20 .

Які саме тілесні ушкодження були на тілі ОСОБА_8 . ОСОБА_6 не бачила, бо їй не дали дозволу подивитися. Потерпіла бажає, щоб обвинуваченого покарали та призначили реальне покарання.

Раніше її син ОСОБА_8 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, однак за які конкретно правопорушення їй не відомо. До кримінальної відповідальності, як їй відомо, її син не притягався. ОСОБА_8 випивав з хлопцями, однак наркотичні речовини не вживали. За характером ОСОБА_8 був таким, що якщо його не зачепити, то він першим в бійку не кинеться, однак міг відповісти ударом на удар.

Після того, як сталася подія потерпіла ОСОБА_6 зверталася в лікарню для надання їй допомоги, на даний час вона лікується у лікаря-психіатра та приймає ліки за призначенням.

Поверхнево їй пропонувала допомогу кума бабусі, однак шкоду їй фактично ніхто не відшкодував. Цивільний позов потерпіла підтримує, оскільки родиною обвинуваченого збитки їй у добровільному порядку не відшкодовані.

У судових дебатах просила суд призначити обвинуваченому максимальний строк покарання та задовольнити цивільний позов у повному обсязі.

Представник потерпілої ОСОБА_7 в судовому засіданні під час судових дебатів зазначив, що вважає вину ОСОБА_3 доведеною належними і допустимими доказами; звертав увагу на те, що обвинувачений давав непослідовні показання, спроб відшкодувати шкоду потерпілій не приймав. Просив суд врахувати критичне відношення обвинуваченого до скоєного та призначити йому покарання в межах санкції статті, за якою обвинувачується, та задовольнити цивільний позову повному обсязі.

Правова позиція сторони захисту, надані обвинуваченим покази щодо пред`явленого йому обвинувачення

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованого злочину визнав частково, пояснивши, що оборонявся. Так, обвинувачений показав, що ІНФОРМАЦІЯ_9 орієнтовно о 15:00-16:00 год до нього додому ( АДРЕСА_2 ) прийшов ОСОБА_13 . Вони почали вживати спиртні напої. ОСОБА_12 написав до ОСОБА_21 , ОСОБА_22 прийшов. Він подзвонив до ОСОБА_23 , який теж згодом прийшов. Вони всі сиділи на кухні. Ще під час перебування на кухні у ОСОБА_3 та ОСОБА_8 виник короткотривалий словесний конфлікт. ОСОБА_24 пішов додому, а вони з ОСОБА_25 та ОСОБА_26 , взявши закуску, алкогольні напої та ніж, перемістилися в кімнату і продовжили вживати. У нього з ОСОБА_25 виник конфлікт через музику. Ініціатором конфлікту був ОСОБА_12 . На момент початку конфлікту ОСОБА_3 перебував у кімнаті на ліжку, ОСОБА_8 - у кімнаті на стільчику за комп`ютером, а ОСОБА_17 сидів на ліжку біля ОСОБА_3 .

ОСОБА_27 наносив йому незначні удари по тілу, а ОСОБА_3 намагався закритися, у відповідь ударів ОСОБА_8 не наносив. Між ними став ОСОБА_22 , намагаючись таким чином зупинити ескалацію конфлікту. Конфлікт тривав близько хвилини. Коли конфлікт трохи згас, ОСОБА_22 вийшов з кімнати, щоб покурити.

Незабаром між ОСОБА_3 та ОСОБА_25 виник другий словесний конфлікт, ініціатором якого був ОСОБА_12 . У цей момент ОСОБА_12 стояв спиною до виходу з кімнати, а він напроти ОСОБА_10 . ОСОБА_12 погрожував ОСОБА_3 побиттям.

ОСОБА_3 намагався заспокоїти ОСОБА_8 , однак останній перебував у стані алкогольного сп`яніння і не заспокоювався. У момент завдання ОСОБА_8 ножового порання, ОСОБА_21 у кімнаті не було.

Конфлікт тривав короткий проміжок часу (1-2 хвилини) під час якого між ОСОБА_3 та ОСОБА_8 сталася бійка. Точну кількість ударів, нанесених ОСОБА_8 ОСОБА_3 останній не пам`ятає, припускає, що від одного до трьох ударів в голову, обличчя і тіло. Обвинувачений ОСОБА_8 жодних ударів не наносив.

Ніж (який призначався для розрізання їжі) лежав на столі по праву сторону від ОСОБА_8 і по ліву сторону від ОСОБА_3 . ОСОБА_8 тягнувся до ножа правою рукою. ОСОБА_8 дистанційно був ближче до ножа, ніж ОСОБА_3 ОСОБА_3 це побачив і, щоб потерпілий не взяв ножа, ОСОБА_3 правою рукою перший схватив ніж. Одразу ж після цього від ОСОБА_8 ОСОБА_3 отримав удар кулаком у праву частину обличчя. Тоді з лиця ОСОБА_3 злетіли окуляри. Без окулярів ОСОБА_3 бачить дуже погано через астигматизм; зблизька і здалеку бачить тільки силуети.

ОСОБА_3 стояв на місці, а ОСОБА_12 намагався наносити йому ще удари кулаками і замахнувся, тоді обвинувачений інстинктивно вистатив праву руку, у якій тримав ніж, щоб прикритися. Враховуючи, що ОСОБА_3 бачив тільки силует, удар ножем ОСОБА_3 ОСОБА_8 не наносив, потерпілий сам напоровся на лезо ножа.

У момент проникнення ножа у тіло потерпілого, ОСОБА_8 стояв прямо, йшов на ОСОБА_3 і замахувався на удар. ОСОБА_3 тримав руку з ножем прямо.

У момент другого конфлікту у ОСОБА_3 можливості покинути приміщення не було, бо вихід з кімнати один. Відштовхнути ОСОБА_8 і дістатися до виходу ОСОБА_3 також не міг, бо ОСОБА_8 був сильнішим за нього. Інших предметів, які б ОСОБА_3 міг використати для свого захисту, окрім ножа, у кімнаті не було. ОСОБА_21 ОСОБА_3 покликати не міг, бо не знав де той знаходиться. У момент ножового проникнення у ОСОБА_8 у руках жодних предметів не було.

ОСОБА_3 наніс удар ОСОБА_8 нецілеспрямовано, випадково.

У момент, коли ОСОБА_8 погрожував ОСОБА_3 і потягнувся до ножа ОСОБА_3 подумав, що той використає ніж проти нього. ОСОБА_8 фізично був сильнішим за ОСОБА_3 .

Обвинувачений вважає, що якби зі сторони ОСОБА_8 припинилися агресивні дії, то завдання удару ножем не сталося б.

Після проникнення ножа ОСОБА_8 одразу впав. ОСОБА_3 , не усвідомлюючи що сталося, відкинув ніж, підняв окуляри і сів біля ОСОБА_10 , почав з ним говорити, щоб привести його до тями. Побачив кров, взяв свою футболку синього кольору і почав закривати рану. ОСОБА_3 виглянув з проходу і покликав ОСОБА_21 , який в той час був у коридорі. ОСОБА_22 одразу ж прийшов і спитав що трапилося, на що ОСОБА_3 відповів, що, напевно, ножове. ОСОБА_3 сказав ОСОБА_28 викликати швидку, на що ОСОБА_22 погодився не одразу. Згодом ОСОБА_22 подзвонив у швидку, але з оператором розмовляв ОСОБА_3 . ОСОБА_3 намагався робити ОСОБА_8 штучне дихання. Після удару ОСОБА_8 до свідомості не приходив. Через деякий час приїхали фельдшери, почали розпитувати про подію. Все, що він міг їм повідомити - повідомив. Працівники швидкої надавали допомогу ОСОБА_29 , а згодом ОСОБА_10 винесли з будинку. Через хвилину приїхали працівники поліції. Працівники поліції почали роботи обшук і розпитувати, що сталося.

До цієї події він з ОСОБА_25 , ОСОБА_30 і ОСОБА_26 перебував у дружніх відносинах.

Під час нанесення ОСОБА_29 удару ОСОБА_3 перебував у стані алкогольного сп`яніння. Останніх два роки ОСОБА_3 з ОСОБА_8 рідше спілкувалися через переїзд ОСОБА_3 на проживання до іншого місця. Після переїзду (повернення) ОСОБА_3 в м. Нововолинськ обвинувачений та потерпілий почали часто бачитися, однак не завжди такі зустрічі супроводжувалися розпиттям алкогольних напоїв.

До події з ОСОБА_31 у ОСОБА_3 були конфлікти, які переростали у шарпанину.

Ні ОСОБА_3 , ні ОСОБА_8 спортом чи тренуваннями у спортзалі не займалися.

У судових дебатах обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою вину у тому, що діяв, обороняючись та наполягав на тому, що був спантеличений, не мав умислу на конфлікт із потерпілим та на завдання ОСОБА_8 удару ножем, однак все сталося дуже швидко і раптово.

Цивільний позов обвинувачений визнав частково: матеріальну шкоду визнав у повному обсязі, а моральну шкоду - частково у розмірі 10 000 гривень. Попросив пробачення у потерпілої за те, що сталося і просив зрозуміти, що він не бажав умисно завдати удар ОСОБА_8 .

Захисник ОСОБА_5 в судових дебатах зазначив, що обвинувачений не визнав своєї вини за ч.2.ст.121 КК України та вказав, що діяв у стані необхідної оборони, передбаченої ст. 36 КК України. Захисник вважає, що дії обвинуваченого слід кваліфікувати за ст. 124 КК України - умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень при перевищенні меж необхідної оборони.

Показання ОСОБА_3 є послідовними та детальними, узгоджуються з іншими доказами у справі. Він чітко описує всі обставини, що передували інциденту, свої дії та мотиви.

З висновку судово-медичної експертизи №55-МК від 22.05.2024 року видно, що на тілі потерпілого виявлено одне колото-різане поранення передньої черевної стінки зліва. Напрямок раневого каналу - спереду назад, незначно знизу вгору, дещо справа наліво. Експерт вказує, що пошкодження могло утворитися за обставин, на які вказав обвинувачений. Це спростовує версію свідка ОСОБА_21 , що потерпілий сидів спиною до обвинуваченого і ніяких подій не відбувалось та доводить версію обвинуваченого, який вказує, що в момент ножового поранення ОСОБА_8 намагався нанести йому удар в голову кулаком. Будь-яких інших тілесних ушкоджень та особливостей при зовнішньому досліджені трупу ОСОБА_8 , окрім ножового поранення не виявлено. Цей факт свідчить, що ОСОБА_3 не наносив ОСОБА_8 інших тілесних ушкоджень, окрім ножового.

Висновок судово-медичного експерта №19 від 18.03.2024 року підтверджує твердження обвинуваченого про пережите насильство і агресивні дії зі сторони ОСОБА_8 , адже тілесне ушкодження утворилось 13.03.24 внаслідок удару, щонайменше одного (що не виключає кілька), а тому даний доказ доводить покази обвинуваченого щодо нанесення йому потерпілим ударів.

Згідно з висновком судової медико-криміналістичної експертизи №55- МК від 22.05.2024 року тілесне ушкодження на тілі потерпілого ОСОБА_8 могло утворитись при обставинах на які вказав під час проведення слідчого експерименту підозрюваний ОСОБА_3 .

Свідок ОСОБА_17 стверджував, що не бачив подій, які відбувались, у тому числі нанесення удару ножем. Водночас на уточнююче питання чи він може ствердно відповісти, що бійки, конфлікту нанесення ударів ОСОБА_8 не було в той вечір, свідок ОСОБА_22 не може ствердити, що такого не було, а сказав, що він не бачив цього. Отже, покази свідка ОСОБА_21 в частині наявності, конфлікту, бійки, здійснення необхідної оборони та механізму ножового поранення є неналежними.

Покази свідка ОСОБА_21 , щодо того що він не бачив нанесення ударів ОСОБА_8 ОСОБА_3 висновком судово-медичної експертизи №19 від 18.03.2024року, відносно ОСОБА_3 зазначено, що у нього наявне легке тілесне ушкодження у виді синяка на обох повіках правого ока. Покази свідка ОСОБА_21 щодо того, що він не бачив бійки, а згодом і удару ножем будучи з його ж слів на відстані 1-2 метри є нелогічними, оскільки виходячи із розміру кімнати і обстановки ці події не можливо було не побачити. Підсумовуючи аналіз показів свідка ОСОБА_21 , захист вважає, що його покази є неналежними щодо версії викладеної в обвинувальному акті, а також ці покази жодним чином не спростовують версію ОСОБА_3 , а навпаки дають можливість існування таких подій, що відповідно до ст.17 КПКУ та ст.62 Конституції України.

Слідчий експеримент проведений за участі свідка ОСОБА_21 не є належним доказом, оскільки висновок судової медико-криміналістичної експертизи №55-МК від 22.05.2024 фактично вказав на те, що обставини відтворені даним свідком не мали місце.

Показаннями свідка ОСОБА_32 підтверджено, що до подій того вечора у обвинуваченого не було видимих тілесних ушкоджень. Це свідчить, що ушкодження були отримані саме під час конфлікту з потерпілим. Захисник вважає, що вище наведені суперечності в показах свідка ОСОБА_21 свідчать про неправдивість його показів і на підставі ч.4 ст.17 КПК мають тлумачитись в користь обвинуваченого.

Швидка допомога та поліція прибули о 22:10 годині ІНФОРМАЦІЯ_9 року, обвинувачений перебував на місці події з моменту виклику, що виключає можливість отримання ушкоджень після конфлікту.

Крім цього захисник звертав особливу увагу на те, що в момент отримання тілесного ушкодження потерпілий ОСОБА_8 здійснював рухи та його руки перебували вище рівня плеча, що спростовує версію прокурора, що потерпілий перехвачував ніж, оскільки ніж був на рівні низу живота. Водночас ця обставина доводить покази ОСОБА_3 , який вказує, що потерпілий ОСОБА_8 вкотре намагався вдарити ОСОБА_3 кулаком в обличчя.

Медична картка видана на імя ОСОБА_3 досліджена судом доводить наявність у нього високого ступеню погіршення зору, що в свою чергу підтверджує безпорадний стан ОСОБА_3 після нанесення йому ударів кулаками від ОСОБА_8 внаслідок чого злетіли окуляри.

Інші докази досліджені судом підтверджують сам факт ножового поранення та причину смерті потерпілого та, на думку захисника, не мають доказового значення щодо виникнення стану необхідної оборони.

В обґрунтування стану необхідної оборони захисник вказав на такі елементи необхідної оборони в даному випадку:

- суспільно небезпечне посягання: ОСОБА_8 вів себе агресивно, здійснював реальний та безпосередній напад на обвинуваченого, завдавав йому тілесних ушкоджень, погрожував життю («я тебе зараз завалю»), намагався заволодіти ножем, що негайно створило об`єктивну загрозу життю та здоров`ю обвинуваченого.

- безпосередність загрози: Напад був раптовим, інтенсивним, обвинувачений не мав часу для обдумування дій чи пошуку альтернативних способів захисту.

- неможливість уникнути конфлікту: Вихід з кімнати був заблокований потерпілим, обвинувачений не міг покинути приміщення або покликати на допомогу.

- обмеженість можливостей захисту: втрата окулярів суттєво знизила здатність обвинуваченого орієнтуватися та захищатися, що підвищувало ризик для його життя та здоров`я та викликало його безпорадний стан. Ці фактори виключали можливість уникнення конфлікту без шкоди для свого життя та здоров`я.

- відсутність провокації з боку обвинуваченого: ОСОБА_3 не провокував потерпілого, намагався уникнути конфлікту.

- мета дій: обвинувачений діяв з метою захисту свого життя та здоров`я від реальної та безпосередньої загрози.

Оскільки загроза життю обвинуваченого виникла негайно, коли потерпілий завдав кілька ударів обвинуваченому та після цього потягнувся до ножа, то в цьому випадку обвинувачений діяв в момент посягання згідно з принципами необхідної оборони, оскільки у нього виникла підстава для необхідної оборони, тобто виникло право на захист правоохоронюваних інтересів шляхом заподіяння шкоди тому, хто посягає, для припинення цього посягання.У запалі конфлікту, враховуючи стан страху та дезорієнтації обвинуваченого, використання ним ножа, як засобу захисту було вимушеним. Однак варто акцентувати, що обвинувачений не прагнув спричинити тяжкі наслідки, а лише відвернути напад. Цей аспект підкреслюється його подальшими діями: наданням першої допомоги та викликом швидкої.

Щодо пропорційності захисту, то обвинувачений застосував ніж проти нападника, який на момент поранення не був озброєний, хоча і намагався заволодіти ножем. Заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке призвело до смерті, перевищує межі необхідної оборони, оскільки шкода явно не відповідала небезпечності посягання з боку неозброєного потерпілого. Обвинувачений не мав наміру вбити потерпілого, його дії були спрямовані на захист від нападу, що доводить відсутність умислу на вбивство. Обвинуваченим було нанесено виключно один удар ножем, а інших тілесних ушкоджень не наносилось. Його поведінка після події (виклик швидкої допомоги, надання першої медичної допомоги) свідчить про відсутність умислу на заподіяння смерті.

Захисник вважає, що дії обвинуваченого є такими, що вийшли за межі необхідної оборони лише в частині заподіяної шкоди, яка перевищила необхідну для відвернення загрози. У зв`язку з цим, дії обвинуваченого необхідно кваліфікувати за ст. 124 КК України (заподіяння тяжкого тілесного ушкодження у разі перевищення меж необхідної оборони), а не за ч. 2 ст. 121 КК України. На думку захисника, здобуті в ході досудового розслідування докази не спростовують, а навпаки підтверджують покази обвинуваченого ОСОБА_3 .

Інші докази, а саме покази свідка ОСОБА_21 не спростовують покази обвинуваченого ОСОБА_3 , є нелогічними та містять ряд суперечностей. Всі суперечності на підставі ч.4 ст.17 КПК мають тлумачитись в користь обвинуваченого.

У справі за обвинуваченням ОСОБА_3 сторона обвинувачення жодним чином не спростувала версію обвинуваченого про те, що він зазнав суспільно небезпечного посягання достатньої інтенсивності, яке було реальним, і внаслідок попередньої поведінки ОСОБА_8 обвинувачений мав підстави побоюватися за своє життя і здоров`я. Під час цього посягання, яке не було закінченим, обвинувачений, скориставшись своїм правом на активну оборону, заподіяв фізичної шкоди нападнику кухонним ножем, який був у нього в руці. Прокурор не довів версію обвинувачення згідно із стандартом доведення «поза розумним сумнівом», оскільки не довів відсутність стану оборони та спростував, що обвинувачений саме прагнув спричинити тяжкі наслідки, а лише не відвернути напад.Також прокурор жодним чином не дав свого пояснення щодо неврахування висновку судово-медичної експертизи №55-МК від 22.05.2024 в частині висновку, що в момент ножового поранення потерпілий здійснював якісь рухи. Також допитана на вимогу прокурора експерт уточнила, що рука потерпілого, якою він здійснював рухи, була вище рівня плечей, що не могло бути перехватом ножа, який згідно траєкторії руху рухався вниз живота. Такі висновки експерта жодним чином не відображаються в обвинувальному акті та суперечать фактичним обставинам наведеним у ньому. Не дав свого пояснення прокурор і щодо наявності у обвинуваченого тілесних ушкоджень, які утворились в день інкрімінованих йому подій і які були відсутні за кілька годин до цього (згідно показів свідка ОСОБА_32 ). свідок ОСОБА_22 також не міг дати пояснення обставин, з- за яких виникли ці тілесні ушкодження. Також прокурор жодним чином не спростував версію обвинуваченого доказами, а всі його заперечення грунтуються на власному тлумаченні та є намаганням за будь-яку ціну домогтись обвинувального вироку саме за ч.2 ст.121 КК України.Тобто прокурор не дав належного обґрунтування саме тим доказам, які доводять стан необхідної оборони та доводять наявність суспільного посягання зі сторони потерпілого. Захисник вважає, що дії обвинуваченого слід кваліфікувати за ст. 124 КК України - умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень при перевищенні меж необхідної оборони.

Щодо призначення покарання ОСОБА_5 вважав за необхідне наголосити, що обвинувачений визнавав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.124 КК України одразу після затримання. Давав покази. За його участю проведено слідчий експеримент. Ці обставини свідчать про наявність в його діях таких пом`якшувальних обставин як щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Та обставина, що обвинувачений не визнав кваліфікацію його дій за ч.2 ст.121 КК України не може свідчити про відсутність таких пом`якшуючих обставин. Крім цього необхідно врахувати і те, що обвинувачений має реальний намір бути мобілізованим, що підтверджується тим, що він з цією метою пройшов BЛK та був відібраний військовою частиною на посаду.

На підставі наведеного, захисник просить призначити ОСОБА_3 покарання в межах санкції передбаченої ст.124 КК України, а саме у виді двох років обмеження волі. Дане покарання не є мінімальним згідно з санкцією статті, оскільки з альтернативних покарань йому передують громадські роботи, виправні роботи, пробаційний нагляд. Санкція передбачає обмеження волі на строк від одного до двох років обмеження волі, тобто два роки є максимальним терміном для обмеження волі. Саме таке покарання, на переконання захисника, буде сприяти перевихованню обвинуваченого та попередженню вчинення злочинів.

Застереження щодо обсягу досліджених доказів

Враховуючи, що у цьому кримінальному провадженні обвинувачений вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, за яким обвинувальний акт надійшов досуду визнає частково, за клопотанням сторони обвинувачення, яке було підтримано стороною захисту, відповідно до вимог ч. 2 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України), судом досліджено всі надані сторонами кримінального провадження докази.

Встановлені судом обставини та докази на їх підтвердження

Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

У силу ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею, а це, зокрема, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

З урахуванням вищенаведених положень процесуального законодавства, заслухавши доводи сторін, оцінивши кожен наданий суду доказ щодо належності, допустимості, достовірності та у сукупності, з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 доведена повністю і кваліфікує його дії за ч. 2ст. 121 КК України.

Незважаючи на часткове визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_3 , його винуватість повністю знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і підтверджується сукупністю належних та допустимих доказів, досліджених безпосередньо в судовому засіданні, а саме:

- показаннями свідка ОСОБА_33 - лікаря виїзної бригади медицини катастроф і невідкладної медицини Волинського обласного центру, яка з обвинуваченим та потерпілою не знайома. Так, згідно з її показаннями ІНФОРМАЦІЯ_9 року о 20:00 год вона заступила на нічну зміну у складі бригади під її керівництвом та фельдшера ОСОБА_34 і водія ОСОБА_35 . Того ж дня близько 22:00 год бригада отримала виклик від диспетчера Волинського обласного центру про ножове поранення. Хто здійснив виклик бригади швидкої допомоги вона не знає. Приїхавши на місце, хтось із мешканців вибіг з будинку і зустрів бригаду, однак конкретно хто це був вона не пригадує. Яка обстановка була біля будинку вона не пам`ятає. Бригада бігла до місця, де лежав потерпілий. Коли зайшли у будинок потерпілий лежав біля порога другої кімнати, яка розташована за прохідною кімнатою. Кімната за розмірами не маленька. Битого посуду на підлозі вона не бачила. Потерпілий ( ОСОБА_13 ) худий, близько 30 років. Поряд на кріслі біля столика сидів товариш потерпілого і казав: «спасіть його, спасіть… зробіть, що можете … спасіть його …». Вони кинулися оглядати потерпілого, в першу чергу на наявність кровотечі. Однак, кровотечі у потерпілого вона не пригадує. Потерпілий був без свідомості, в коматозному стані, наявний гіповолемічний шок через велику втрату крові. Потерпілий був блідий, вологий та лежав на килимовому покритті (килим), на якому були згустки крові, але не багато. Масивної кровотечі у потерпілого вона не бачила. По зовнішньому вигляду рана у потерпілого була проникаюча - через всю черевну стінку, тобто внутрішня кровотеча, масивна. Поранення було в живіт, в яку саме ділянку, - не пригадує. По опису рани рана була з рівними краями - ножова. Не може сказати, що було ножове поранення, оскільки товариш, що сидів на кріслі казав, що потерпілого порізали ножиком, але в рані ножа вона не бачила. Пульс на шиї був присутній, тобто тиск ще був. На периферії тиск був відсутній. Фельдшер кинувся ставити катетер для вливання розчину, щоб підняти об`єм крововтрати. Водій швидко приніс носилки, бо була потреба у терміновій госпіталізації потерпілого. За 5-10 хвилин потерпілого швидко доставили на приймальне відділення лікарні в дуже тяжкому стані. Бригада швидкої потерпілого доставили з усіма капельницями, а документи вона заповняла після того, як хірург і реаніматолог забрали потерпілого. Протягом всього часу потерпілий до свідомості не приходив.

Особа, яка зустріла бригаду біля будинку та особа, яка сиділа на кріслі біля потерпілого - різні люди, однак це були чоловіки, орієнтовно 30 років. Обличчя пригадати вона не змогла. Про обставини отримання потерпілим ножового поранення їй розповів товариш потерпілого, який сидів на кріслі: вони вечеряли з прийомом спиртного, потерпілий проживає в нього, а прописаний в Іваничівському районі. Причина проживання з ним потерпілого - посварився з дружиною, чи пішов від дружини і проживає з ним протягом певного періоду і допомагає йому по господарству. Слідів крові на товаришеві, що сидів на кріслі не було. Коли бригада зайшла в будинок, біля потерпілого нікого не було. Чи перебували особа, яка зустріла бригаду біля будинку та особа, яка сиділа на кріслі біля потерпілого, у стані алкогольного сп`яніння вона сказати не може, оскільки першочергово звертала увагу на потерпілого.

Під час надання потерпілому медичної допомоги чоловік, який зустрів бригаду швидкої допомоги присутнім у будинку не був. У будинку залишався лише той чоловік, що сидів на кріслі. Із пояснень товариша, що сидів на кріслі їй відомо, що товариш і потерпілий вечеряли і випили, і сталася сварка.

- показаннями свідка ОСОБА_17 , який з обвинуваченим перебуває у дружніх відносинах, дав суду показання, що з ОСОБА_8 ще зі школи, а це більше десяти років, перебували у хороших відносинах, останні півтора місяці дружили добре, майже кожного дня гуляли. З ОСОБА_3 він знайомий років з п`яти та перебуває з ним у дружніх відносинах. Втрьох вони спілкувалися близько пів року.

ІНФОРМАЦІЯ_9 року він перебував вдома, готував собі обід. Близько 15:00 год в інстаграм йому написав ОСОБА_13 із проханням зайти до будинку ОСОБА_3 в м. Нововолинську, відправивши при цьому йому фото пляшки горілки і пачки цигарок. Він погодився і через годину прийшов до ОСОБА_8 та ОСОБА_3 . Коли ОСОБА_17 прийшов в будинок, ОСОБА_27 і ОСОБА_36 були вдвох у стані сп`яніння. До того ОСОБА_8 і ОСОБА_3 вживали алкоголь, оскільки в кухні на столі стояла пляшка горілки 0,7 л, з якої залишалось на дні близько 200 грам недопитої горілки. Вони посиділи до години часу, тоді ОСОБА_12 подзвонив до товариша ОСОБА_37 , щоб той купив ще горілки і скинув йому гроші на карту. ОСОБА_38 погодився. Через пів години прийшов ОСОБА_38 , приніс дві пляшки горілки по 0,5л, а для себе взяв безалкогольного пива. ОСОБА_24 пив безалкогольне пиво, побув з ними близько пів години і пішов додому, а вони продовжили вживати алкоголь. На кухні допили горілку, що приніс ОСОБА_24 , і пішли в магазин «Для Вас». Надворі вже було темно. Вони взяли ще дві пляшки по 0,5 л горілки і пляшку слабоалкогольного напою «Рево» 0,5 л. Розраховувався за товар ОСОБА_8 «Рево» випили по дорозі додому до ОСОБА_39 , дві пляшки горілки принесли додому. Горілку спочатку розпивали на кухні, трохи випили, а далі ОСОБА_40 запропонував піти в кімнату і послухати музику. Всі троє хлопців пішли в кімнату, алкоголь і закуску взяли з собою в кімнату. Кімната не велика, має один вхід. Близько години вони всі слухали музику, все було добре. Близько 22:00 год він сидів на ліжку у цій же кімнаті та гортав у телефоні стрічку в інстаграмі, або грав в якусь гру. ОСОБА_40 з ОСОБА_31 сперечалися, однак через що конкретно сказати не може: за музику чи за комп`ютер, вмикаючи музику по черзі. На суперечку ОСОБА_17 уваги не звертав, оскільки вважав, що ОСОБА_8 і ОСОБА_3 просто говорили між собою, а суперечка не була галасливою та довготривалою (тривала декілька хвилин). В момент суперечки, він сидів на відстані двох метрів від ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , на краю ліжка, ближче до стіни, ОСОБА_11 - на іншому краю ліжка ближче до комп`ютера, а ОСОБА_12 - на стільці за комп`ютером. Сидячи на ліжку у цій же кімнаті та звернувши всю свою увагу на телефон ОСОБА_17 почув, як ОСОБА_11 крикнув: «Ах ти ж сука!» чи «Ах ти ж блять!». ОСОБА_17 переконаний, що такі слова були сказані не в його сторону. У цей момент звуку нанесення удару він не чув. Самого моменту удару ОСОБА_17 не бачив. ОСОБА_17 обернувся і побачив, що ОСОБА_8 вже лежав на землі, а над ним стояв ОСОБА_11 . ОСОБА_8 лежав на спині головою до виходу з кімнати. Він спитав у ОСОБА_3 що той зробив. Відповідь на це запитання ОСОБА_17 не пам`ятає. Тоді ОСОБА_17 обійшов кругом і став з боку голови ОСОБА_8 , попробував пульс, пульс був. ОСОБА_40 стояв над ОСОБА_31 , спочатку тримаючи в руці синій кухонний ніж. В якій саме руці ОСОБА_11 тримав ніж ОСОБА_17 не пам`ятає. Це й же синій ніж ОСОБА_17 бачив на кухні у будинку ОСОБА_3 . Де зник ніж ОСОБА_17 не пам`ятає. ОСОБА_8 лежав, очі були відкриті, але нічого не говорив. ОСОБА_3 сам не зрозумів що трапилося, оскільки звертався до ОСОБА_8 зі словами «вставай, не прикидайся». ОСОБА_3 стояв і дивився на ОСОБА_8 , а тоді підняв кофту, побачив рану і закрив рану руками, оскільки та кровоточила, а потім закрив рану тканиною, можливо футболкою. Вони побачили, що у ОСОБА_8 знизу зліва є рана, кровотеча була не сильна. Тому він одразу ж подзвонив у швидку, та повідомив, що ножове поранення, але не знав адреси і тому передав слухавку ОСОБА_41 , який надалі говорив з диспетчером швидкої. У поліцію ОСОБА_17 та ОСОБА_3 не телефонували. До десяти хвилин приїхала бригада швидкої. За цей час ОСОБА_3 пробував робити ОСОБА_8 штучне дихання, а ОСОБА_17 очікував швидку, щоб та не проїхала будинок, бо на вулиці вже було темно. ОСОБА_17 виходив на вулицю і повертався у будинок. В той момент більше ніхто не приходив і не виходив. Ні до кого вони з ОСОБА_3 не дзвонили. Він зустрів бригаду швидкої і провів їх у кімнату будинку, де лежав ОСОБА_8 . ОСОБА_3 залишився в кімнаті, а ОСОБА_17 пішов в іншу кімнату.

Працівники швидкої поставили ОСОБА_8 капельницю. Поклали на носилки, ОСОБА_17 допоміг винести та занести потерпілого у карету швидкої і вони поїхали. Після цього він залишився на місці події, і тоді приїхала поліція. Протягом цього часу у будинок до ОСОБА_3 ніхто не приходив. Працівники поліції відвели його в іншу кімнату і ставили йому запитання. ОСОБА_11 залишився в кімнаті.

ОСОБА_17 перебував у стані алкогольного сп`яніння, однак не в такому, як ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , які вживали алкоголь ще до того, як ОСОБА_17 прийшов до них.

Про наявність у ОСОБА_3 тілесних ушкоджень до настання цієї події або під час цієї події йому нічого не відомо. ОСОБА_17 ОСОБА_3 не бив, ОСОБА_8 ОСОБА_3 також не бив. Чому у ОСОБА_42 були наявні два синці під очима ОСОБА_17 не відомо.

- показаннями свідка ОСОБА_43 , який є лікарем-анестезіологом КНП «Нововолинська ЦМЛ», показав, що ІНФОРМАЦІЯ_9 року о 21:00 год заступив на чергування до 09:00 год ранку. О 22:30 год був повідомлений з санпропускника про пацієнта з імовірно ножовим пораненням. Враховуючи терміновість, він повідомив медсестру та анестезіолога про необхідність підготовки до можливої операції і одразу ж вирушив на санпропускник забрати пацієнта. Пацієнт був доставлений у крайнє тяжкому стані, у стані клінічної смерті: такий стан передбачає повну відсутність свідомості, відсутність артеріального тиску, відсутність пульсації, спонтанні поодинокі дихальні спроби. Було негайно розпочато реанімаційні заходи. Стан пацієнта вдалося стабілізувати. При огляді пацієнта верифіковано колото-різану рану передньої черевної стінки верхнього відділу живота з кровоточивістю. Розпочато реанімаційні заходи, до яких залучено весь черговий персонал. Пацієнта було підключено до штучної вентиляції легень згідно з протоколом МОН. Медична допомога була надана пацієнту в повному об`ємі. Смерть пацієнта констатовано о 23:15 год. Анкетних даних пацієнта не пригадує, прізвище пацієнта - ОСОБА_100. На момент поступлення в стаціонар о 22:30 год пацієнт перебував у стані клінічної смерті із тілесними ушкодженнями: у верхньому відділі живота (верхня ліва реберна ділянка) наявна колото-різана рана. Інших тілесних ушкоджень не було. Реанімаційні заходи тривали не менше 45 хвилин. За цей період пацієнт до свідомості не приходив. Коли пацієнт поступив у стаціонар, він оглянув тіло пацієнта на предмет наявності інших ушкоджень, які, у разі наявності, можливо було ліквідувати одразу, однак інших поранень не було, а внутрішня кровотеча, яка була наявна внаслідок порання не могла бути зупинена шляхом прямого тиску на рану. Кровотеча у пацієнта була не дуже інтенсивна, але поранення було глибоке і була наявна достатня кількість крові. Враховуючи вид колото-різаної рани та довжину каналу, припускає, що предметом може бути ніж або аналогічний предмет (гострий, ріжучий, кoлючий предмет). У нього не було жодних сумнівів, що у пацієнта ножове порання і інших механічних пошкоджень, які б вказували на падіння, ДТП чи іншу причину, крім наявної життєво-небезпечної рани у пацієнта не було. Відомості щодо надання потерпілому допомоги до приїзду швидкої у нього відсутні.

- показаннями свідка ОСОБА_44 водія швидкої медичної допомоги, який дав показання, що у лютому-березні 2024 року він та лікар ОСОБА_45 і фельдшер ОСОБА_46 виїжджали на виклик з приводу ножового поранення. Того дня він заступив на чергування о 20:00 год, та у період з 20:00 год до 00:00 год поступило повідомлення про ножове поранення за адресою АДРЕСА_2 . Куди саме прямувати за вказаною адресою він орієнтувався. По приїзду карету швидкої зустрів хлопець. Першими до будинку пішли лікар і фельдшер, а він дістав ноші з карети швидкої, оскільки при ножовому пораненні потерпілого у будь-якому випадку слід госпіталізувати, і з м`якими ношами він одразу ж побіг до будинку вслід за лікарем і фельдшером. Коли зайшов в середину будинку потерпілий лежав на підлозі та був, на його думку, у свідомості, бо лікар до потерпілого щось говорив. Біля потерпілого була кров. Крім потерпілого у будинку перебувало ще два молодих хлопця років двадцяти. Прізвище потерпілого він не пам`ятає. У потерпілого було ножове поранення в області живота. У місці, де був виявлений потерпілий, на столі стояли алкогольні напої.

- показаннями свідка ОСОБА_47 , який працює фельдшером відділення екстреної медичної допомоги в КНП «Нововолинська ЦМЛ» та суду показав, що ІНФОРМАЦІЯ_9 року о 20:00 год він заступив на чергування у нічну зміну у складі бригади лікаря ОСОБА_48 , нього і водія ОСОБА_49 . Близько 21:00 год - 22:00 год поступив виклик з приводу ножового порання в живіт у будинку на АДРЕСА_2 . На момент приїзду їх очікував молодий чоловік, віком до 25 років, який провів їх до будинку. У будинку був потерпілий, який через коридор у кімнаті лежав на спині на підлозі, і ще один чоловік, віком до 25 років, який сидів на колінах біля потерпілого. У потерпілого була колота рана живота. Через деякий час приїхали працівники поліції. Бригада госпіталізувала потерпілого та каретою швидкої доставили його в лікарню.

- показаннями допитаного як свідка ОСОБА_50 , який з потерпілим був знайомий, а з обвинуваченим перебував у дружніх стосунках, 12 чи 13 березня 2024 року біля 6 години вечора подзвонив ОСОБА_3 , повідомив що вони з ОСОБА_8 випивають в нього вдома і покликав до себе, сказавши, що ОСОБА_51 перекине кошти, щоб він по дорозі купив ще алкоголю. ОСОБА_52 через Приват24 перекинув йому гроші у загальній сумі не більше 500 гривень.

Так як він алкоголю не вживає, то по дорозі до будинку ОСОБА_3 він зайшов в магазин "Для Вас", що на 5 мікрорайоні в м. Нововолинську, купив хлопцям 2 пляшки горілки, воду і чипси та близько 6 години вечора прийшов додому до ОСОБА_3 - до будинку, що по АДРЕСА_2 . У будинку були ОСОБА_13 , ОСОБА_40 і ОСОБА_53 . Коли він прийшов ОСОБА_13 , ОСОБА_40 і ОСОБА_53 вже розпили половину пляшки горілки. З тих пляшок горілки, що він купив і приніс хлопцям, при ньому вони почали розпивати одну пляшку. Хлопці допили алкоголь, що залишився в їхній пляшці і взялися розпивати одну з пляшок, яку він приніс. Вони з ОСОБА_8 , ОСОБА_3 і ОСОБА_17 близько години сиділи на кухні і спілкувалися. Коли ОСОБА_54 прийшов, обстановка на кухні була звичною. Весь цей час вони сиділи на кухні, музику слухали на телефоні ОСОБА_10 . На столі стояли безалкогольне пиво, яке вживав ОСОБА_54 , чарки, чипси, пляшка, ніж, скоріш за все, теж був, бо ОСОБА_11 перед тим різав котлети. В той період хлопці не були в сильному алкогольному сп`янінні, трішки були випивші, сиділи слухали музику, розмовляли і нічого більше. В середньому всі - ОСОБА_13 , ОСОБА_40 і ОСОБА_53 були в однаковому стані алкогольного сп`яніння. Хоча ОСОБА_17 швидко приходить в стан сп`яніння. Коли ОСОБА_17 вип`є, то реакція його стає «затягнутою» чи «затороможеною».

Суперечок між хлопцями жодних не було. Видимих тілесних ушкоджень ні у ОСОБА_3 , ні у ОСОБА_8 не було жодних. Після того він пішов додому. Коли він покидав будинок хлопці перебували в стані алкогольного сп`яніння, однак вели себе адекватно. З його спостережень ОСОБА_3 сам по собі спокійним, а коли випиває, то стає ще спокійнішим, слухає музику і все. Коли випивав ОСОБА_12 , то поводив себе більш агресивно. Ніяких подій того вечора він не бачив.

Наступного дня до нього приїхали працівники поліції і розповіли про те, що трапилось. Після допиту його працівниками поліції, того ж дня він пішов до ОСОБА_17 і спілкувався з ним щодо події, однак той детально нічого не розповідав, тільки спочатку казав, що ОСОБА_8 з ОСОБА_3 сварились за музику, а згодом сказав що нічого не бачив. ОСОБА_17 казав, що в момент конфлікту між ОСОБА_8 та ОСОБА_3 він перебував разом з ними в кімнаті, де у ОСОБА_11 був комп`ютер. Кімната маленька, у ній розміщувалось ліжко, стіл і шафа, а вихід з кімнати лише один. Вільного місця у кімнаті дуже мало. Тому, ОСОБА_54 вважає, що ОСОБА_17 повинен був бачити конфлікт між ОСОБА_8 та ОСОБА_3 .

Конфліктів між ОСОБА_8 та ОСОБА_3 не було, однак раніше ОСОБА_3 йому розповідав, що ОСОБА_13 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, розбив йому ніс.

Знаючи спокіний характер ОСОБА_3 , ОСОБА_54 допускає, що спровокувати конфлікт міг ОСОБА_8 , оскільки він був більш агресивнішим. ОСОБА_3 був схильним до вживання алкогольних напоїв. На думку свідка, щоб спровокувати ОСОБА_3 , потрібно було б його бити, або поставити у безвихідь. За станом фізичного здоров`я ОСОБА_13 був сильнішим за ОСОБА_3 .

ОСОБА_54 з ОСОБА_16 не дружив, він його просто знав. З ОСОБА_11 вони знають один одного давно, а дружать декілька останніх років. Разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_3 він не відпочивав, здебільшого тільки з ОСОБА_11 близько дев`яти місяців тому, коли ще ОСОБА_54 вживав алкоголь. Після вживання алкогольних напоїв ОСОБА_3 завжди поводив себе спокійно. Конфліків чи фізичних сутичок з ОСОБА_3 у ОСОБА_32 ніколи не було.

- рапортом уповноваженої особи ВП ОСОБА_55 про те, що ІНФОРМАЦІЯ_9 року отримано заяву та зареєстровано ЄО за № 2087 від ІНФОРМАЦІЯ_9 року як ТТУ (ч. 2 ст. 121), а саме, що ІНФОРМАЦІЯ_9 року о 22.04 год надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що ІНФОРМАЦІЯ_9 року о 22.04 год за адресою АДРЕСА_2 до ЕМД виклик тел. НОМЕР_1 , при якому викликає знайомий, який повідомив про ножове поранення у живіт потерпілий чоловік 22 роки. Обставини отримання тілесних ушкоджень невідомі, хто наніс не повідомлялось, всю розмову кричать (а.с.171, том1);

- рапортом уповноваженої особи ВП ОСОБА_55 про те, що ІНФОРМАЦІЯ_9 року отримано заяву та зареєстровано ЄО за № 2089 від 14.03.2024 року про те, що ІНФОРМАЦІЯ_9 року о 23:23 год надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 у 23:18 год за адресою АДРЕСА_3 у відділенні реанімації помер ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканець АДРЕСА_4 , який був доставлений о 22:26 год каретою ЕМД з АДРЕСА_2 з діагнозом - проникаюче ножове поранення живота, внутрішня кровотеча. Був доставлений в стані клінічної смерті. Обставини отримання травми лікар не повідомив. Контактні дані родичів відсутні (а.с.172, том1);

- заявою від 18 вересня 2024 року про залучення до провадження як потерпілої ОСОБА_56 (а.с.173, том1);

- постановою слідчого СВ ВП № 1 (м. Нововолинськ) Володимирського РВП ГУНП у Волинській області лейтенанта поліції ОСОБА_57 від 18.03.2024 року про визнання ОСОБА_56 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , потерпілою у кримінальному провадженні № 000274 від ІНФОРМАЦІЯ_9 року (а.с.177, том1);

- свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 17 серпня 1999 року, згідно якого ІНФОРМАЦІЯ_8 року народився ОСОБА_8 , батьком якого вказано громадянина України - ОСОБА_58 , матір`ю - громадянку України ОСОБА_59 (а.с.179, том1);

- свідоцтвом серії НОМЕР_3 від 15.03.2024 року про смерть ІНФОРМАЦІЯ_9 року ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.180, том1);

- протоколом обшуку від ІНФОРМАЦІЯ_9 року та додатками до нього, проведеного на підставі невідкладного обшуку в період з 23:52 до 00:37 год за участю підозрюваного ОСОБА_3 , його захисника ОСОБА_5 , спеціаліста ОСОБА_60 , о/у СКП ВП № 1 (м. Нововолинська) ОСОБА_61 , начальника СД Володимирського РВП ОСОБА_62 , о/у СКП ВП № 1 (м. Нововолинська) ОСОБА_63 , у присутності понятих ОСОБА_64 та ОСОБА_65 , відповідно до якого в ході проведення обшуку у кімнаті номер 1 виявлено:

1) на шафі - ніж з чорною ручкою, який упаковано у паперовий пакет НПУ СУ;

2) ніж білого кольору з малюнком на лезі та ручкою біло-синього кольору, який поміщено у паперовий конверт НПУ СУ;

3) футболка блакитного кольору із білими полосами, яка просякнута рідиною бурого кольору, поміщена у паперовий пакет НПУ СУ;

4) клаптик коврику просякнутий речовиною бурого кольору, який поміщено у паперовий конверт НПУ СУ з відповідними написами та підписами понятих;

5) пляшка спиртного напою "Нове Полісся" ємністю 0,5 мл упакована у спецпакет НПУ СУ № PSP2108938;

6) дві чарки зі столу, поміщені у спецпакет НПУ № ІCR0142021.

Під час обшуку приміщення в місті Нововолинськ по вулиці Нахімова (тепер вул. Олеся Гончара), 24, у присутності понятих ОСОБА_64 та ОСОБА_65 , із залученням о/у СКП ВП № 1 ОСОБА_66 , був проведений обшук особи громадянина ОСОБА_3 , у якого нічого не виявлено. Під час обшуку приміщення було виявлено та вилучено перераховані у протоколі обшуку предмети (а.с.185-199, том 1).

- протоколом огляду трупа від 14.03.2024 року та додатками до нього, відповідно до якого слідчим СВ ВП № (м. Нововолинськ) Володимирського РВП ГУНП у Волинській області лейтенантом поліції ОСОБА_67 у кримінальному провадженні № 0000274 від ІНФОРМАЦІЯ_9 року, за участю спеціаліста судово-медичного експерта ОСОБА_68 та понятих ОСОБА_69 та ОСОБА_70 , у приміщенні реанімаційного відділення КНП "НЦМЛ" проведено огляд виявленого трупа ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в ході якого встановлено, що об`єктом являється труп ОСОБА_8 , на якому наявний светр бурого кольору, який медичними працівниками був розрізаний по уявній середній лінії передньої половини виробу та по обох рукавах, виявлено два щиловидні пошкодження в ділянці нижньої третини передньої половинки виробу, майже середині лінії; навколо щиловидних пошкоджень наявні сліди речовини бурого кольору. Також наявна футболка із тканини білого кольору із візерунком в центральній частині виробу аналогічно розрізана медичними працівниками по передній поверхні та обох рукавах; в нижній третині передньої половини виробу виявлено щеловидне пошкодження, навколо якого більш знизу футболка просякнута РБК. Наявні труси блакитного кольору із резинкою сірого кольору; труси по лівій половині виробу просякнуті РБК. В ділянці нижньої третини передньої черевної стінки дещо зліва від білої лінії живота наявна рана з рівними краями та дещо заокругленими кінцями; з просвіту рани виступає фрагмент жирової клітини сальника, навколо рани множинні нашарки крові. Окремо біля тіла наявні штани, які зняли медичні працівники, - джинси темно-сірого кольору з поясом-резинкою та одинарним шнурком, який підв`язує пояс, та резинками в нижніх частинах обох штанин. Виявлено, що передня половина штанини у верхній третині просякнута РБК та зовнішній поверхні з нашаруваннями згортків крові. Також наявні шкарпетки світло-коричневого кольору із візерунками чорного кольору, на одній з яких наявні сліди РБК. Під час огляду трупа виявлено: светр бурого кольору, футболка білого кольору із візерунком, труси блакитного кольору, джинси темно-сірого кольору, шкарпетки світло-коричневого кольору із візерунком; вказані речі вилучено та поміщено у картонну коробку, яку заклеєно скотчем НПУ та биркою з відповідними написами та підписами. Під час огляду застосовані технічні засоби - фотокамера Nikon D3200. Огляд проводився у нічну пору доби всередині приміщення при штучному освітленні (а.с.204-210, том 1);

- постановою слідчого СВ ВП № 1 (м. Нововолинськ) Володимирського РВП ГУНП у Волинській області лейтенант поліції ОСОБА_71 від 14.03.2024 року про визнання та приєднання до кримінального провадження № 0000274 від ІНФОРМАЦІЯ_9 року, як речових доказів: ніж з чорною ручкою, який упаковано у паперовий конверт НПУ СУ, ніж білого кольору із малюнком на лезі та ручкою біло-синього кольору, який поміщено у паперовий конверт НПУ СУ, футболка блакитного кольору із білими полосами, яка просякнута речовиною білого кольору, яку поміщено у паперовий конверт НПУ СУ, клаптик коврику просякнутий речовиною бурого кольору, який поміщено у паперовий конверт НПУ СУ з відповідними надписами та підписами понятих, пляшка спиртного напою «Нове Полісся» ємністю 0,5 мл., яку поміщено у спеціальний пакет НПУ СУ №РSР2108938, дві чарки зі столу, які поміщені у спеціальний пакет НПУ СУ № ІCR0142021, а також вилучені в ході огляду трупа: светр бурого кольору, футболку білого кольору із візерунком, труси блакитного кольору, джинси темно-сірого кольору, шкарпетки світло-коричневого кольору із візерунками, вказані вище речі було поміщено до картонної коробки, яку заклеєно скотчем «НПУ» та биркою з відповідними написами та підписами, та вилучені у ході обшуку затриманого ОСОБА_3 : спортивні штани чорного кольору, синя спортивна кофта з капюшоном, де виявлено сліди РБК, які поміщено та упаковано у паперовий ящик, який заклеєно та скріплено відповідними бирками з надписами та підписами понятих (а.с.211, том 1);

- протоколом огляду трупа від 14.03.2024 року та фототаблицями до нього, згідно з яким старшим слідчим СВП № 1 (м.Нововолинська) майором поліції ОСОБА_72 , у присутності понятих ОСОБА_73 та ОСОБА_74 за участю спеціаліста судово-медичного експерта ОСОБА_68 , у кримінальному провадженні № 0000274 та відповідно до постанови про призначення судово-медичної експертизи, ІНФОРМАЦІЯ_9 року в приміщенні відділення реанімації КНП "Нововолинська ЦМЛ" після реанімаційних заходів здійснено огляд трупа. Трупом є ОСОБА_8 . Під час огляду трупа виявлено, що труп оголений; на трупі встановлено сліди медичних маніпуляцій, через ділянку попереку; на живіт накладена туга тиснуча пов`язка. При зовнішньому огляді виявлено рану, яка знаходиться на відстані 10,2 см вправо від верхньої кості правої клубової кишки та на 1 см до верху знаходиться верхній кінець щілиноподібної рани розміром 4 на 2,8 см орієнтовно майже на 12 та 6 годин відносно уявного циферблату годинника. Краї рани рівні, кінці рани дещо заокруглені, рана проникаюча в черевну порожнину. З просвіту рани виступає фрагмент жирової клітковини великого сальника. В ході розтину виявлено велику кількість крові (рідкої та згортків) при вичерпування якої вичерпано 31,5 мірних черпаки, що відповідає об`єму близько 2,5 л. В черевній порожнині виявлено рану на пристінковій очеревині овальної форми розміром близько 3,5 х 1,5 см. В подальшому виявлена рана брижі низхідного відділу ободової кишки. При подальшому дослідженні встановлено пошкодження лівої загальної клубової артерій з незначним пошкодженням клітковини заочеревинного простору зліва. Рановий канал проходить спереду назад, дещо знизу доверху та дещо справа наліво. Під час огляду нічого не вилучалось. Під час огляду застосовані технічні засоби - фотоапарат «OLIMPUS». Огляд проводився при денному та штучному освітленні при t °C +6 в похмуру погоду (а.с.215-219, том 1);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 22.03.2024 року, відповідно до якого слідчим СВ ВП № 1 (м. Нововолинськ) Володимирського РВП у Волинській області лейтенантом поліції ОСОБА_67 , за участю свідка ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , спеціаліста ОСОБА_75 та інших осіб: судово-медичного експерта ОСОБА_68 , прокурора ОСОБА_4 , статиста ОСОБА_76 , ОСОБА_77 та ОСОБА_78 у присутності понятих ОСОБА_79 та ОСОБА_80 у будинку АДРЕСА_2 провів слідчий експеримент з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального провадження, передбаченого частиною 2 статті 121 КК України. Експериментом встановлено, що свідок ОСОБА_17 повідомив, що ІНФОРМАЦІЯ_9 року близько 22:00 год за вказаною адресою ОСОБА_3 наніс удар ножем ОСОБА_8 у живіт з лівого боку внизу. Також свідок відтворив положення усіх учасників та місця їх перебування. ОСОБА_17 надав відповіді на додаткові запитання учасників слідчого експерименту в подальшому вказано слідча дія відкопійована на носій інформації та долучено до протоколу як додаток. З дослідженого диску із відеозаписом слідчого експерименту слідує, що ОСОБА_17 показав, що ОСОБА_13 сидів у кімнаті за столом лицем до ком`ютера і щось клацав на клавіатурі. ОСОБА_17 грав у гру на телефоні та сидів на ліжку, ближче до шафи, спершись спиною до стіни, на якій розміщене вікно, та закинувши на ліжко ноги. ОСОБА_3 сидів на краю ліжка, біля ОСОБА_8 . Де взявся ніж у кімнаті ОСОБА_17 не знає, до того він бачив, що ОСОБА_11 тримав ножа в руках, коли різав котлети. Ніж лежав на столі перед комп`ютером. Також на столі стояли три стопки і стояли дві пляшки горілки. Після слів «Ах ти ж сука!» або «Ах ти ж блять!» ОСОБА_17 встав і побачив, що стілець, на якому сидів ОСОБА_12 перекинувся на підлогу, а сам ОСОБА_12 лежав на підлозі обличчям до верху, головою на дверному порозі вхідних дверей в кімнату. ОСОБА_3 стояв над ОСОБА_16 , повернутий обличчям до ОСОБА_10 , а у правій руці тримав кухонний голубий ніж з білими полосами. Після цього ОСОБА_3 казав до ОСОБА_8 «вставай … не прикидайся…» при цьому пнув ОСОБА_10 лівою ногою у правий бік. У ОСОБА_10 реакції не було. ОСОБА_17 вийшов в коридор, і стоячи біля голови ОСОБА_10 сказав ОСОБА_11 задерти светр ОСОБА_15 , бо побачив під светром ОСОБА_8 велику рану. Рана була з лівої сторони знизу живота. ОСОБА_3 почав закривати ОСОБА_8 рану якоюсь ганчіркою і тримав, а ОСОБА_17 викликав швидку.

Спочатку із диспетчером швидкої розмовляв ОСОБА_17 , а потім на прохання ОСОБА_3 передав йому телефон і далі говорив ОСОБА_11 . ОСОБА_17 підняв ОСОБА_15 голову, на шиї справа прощупував пульс, пульс в ОСОБА_10 був. Весь цей час ОСОБА_11 затискав рану ОСОБА_15 . ОСОБА_81 поклав ніж він не бачив. ОСОБА_17 пішов зустрічати карету швидкої, відчинив двері, на вулиці нікого не було. Він виходив на вулицю разів три-чотири. Приїхала швидка, він зустрів карету біля самої хвіртки і провів в будинок до кімнати. Далі приїхала поліція. Медики поставили в ліву руку ОСОБА_15 крапельцю. Згодом ОСОБА_10 винесли на ношах в карету швидкої.

До цієї події він не бачив, щоб між ОСОБА_82 та ОСОБА_8 була бійка, вони лише сперечалися, але крику не було. Конфлікт між ними був недовготривалим. ОСОБА_17 не бачив, щоб під час конфлікту хтось комусь наносив удари. До цієї події бійки між ОСОБА_82 та ОСОБА_8 також не було. Під час події ОСОБА_17 , ОСОБА_83 та ОСОБА_8 перебували у стані алкогольного сп`яніння (а.с.225-227, том 1).

- довідкою про причину смерті (до форми № 106/о№32, видається до поховання) від 14.03.2024 року, згідно з якою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 помер, ІНФОРМАЦІЯ_3 , причина смерті - Масивна крововтрата. Гемоперитонеум. Колото-різане проникаюче поранення черевної порожнини з пошкодженням лівої загальної клубової артерії (а.с.229, том1).

- висновком експерта № 31 від 30.04.2024 року судово-медичного експерта Нововолинського відділення Володимирського районного відділу Волинського обласного бюро судово-медичної експертизи ОСОБА_68 щодо судово-медичної експертизитрупа ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проведеної на підставі постанови слідчого СВ відділення поліції № 1 (м. Нововолинськ) Володимирського РВП ГУНП у Волинській області лейтенанта поліції ОСОБА_84 від 14.03.2024 року № б/н, згідно з яким при експертизі трупа гр. ОСОБА_8 , виявлено колото-різане поранення передньої черевної стінки зліва з проникненням в черевну порожнину з пошкодженням великого сальника, брижі товстого кишківника, майже повним пересіченням лівої загальної клубової артерії та з заочеревинною гематомою зліва, гемоперитонеум (кров в черевній порожнині) близько 2,5 літри, раневий канал проходить у напрямку спереду до заду, не значно знизу до верху та дещо справа на ліво, відносно трьох основних площин тіла та загальною довжиною близько 9,0 см. Вищезазначене проникаюче поранення органів черевної порожнини утворилося внаслідок одноразової дії предмета з колюче-ріжучими властивостями, з мінімальною довжиною леза не менше 9,0 см, та максимальною шириною леза на глибині занурення не менше 4,0 см, на лезі наявні якісь дефекти (нерівномірна заточка, вибоїни, тощо), предмет з колюче-ріжучими властивостями діяв у напрямку, що відповідає напрямку ранового каналу спереду до заду, не значно знизу до верху та дещо справа на ліво, відносно трьох основних площин тіла. Причиною та безпосередньою причиною смерті ОСОБА_8 являється масивна крововтрата, яка розвинулася внаслідок проникаючою поранення органів черевної порожнини, між причиною настання смерті та пораненням прослідковується прямий причинно-наслідковий зв`язок. Колото-різане поранення передньої черевної стінки зліва з проникненням в черевну порожнину з пошкодженням великого сальника, брижі товстого кишківника, майже повним пересіченням лівої загальної клубової артерії та із заочеревинною гематомою зліва, гемоперитонеум (кров в черевній порожнині) близько 2,5 літри, яке знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку зі смертю, за ступенем тяжкості ознаки ТЯЖКОГО тілесного ушкодження, як небезпечного для життя, (пункт 2.1.3/к, пункт 2.1.3/п, пункт 2.1.3/о «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень затверджених Наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995р. (надалі - «Правил»)»). Згідно з актом судово-медичного дослідження № 316 від 04.04.2024 року при судово-медичній експертизі крові трупа гр. ОСОБА_8 , виявлено етиловий спирт в кількості - 3,55‰ (проміле), зазначена концентрація етилового спирту в крові трупа, згідно методичних рекомендацій Міністерства охорони здоров`я України ("Судово-медична діагностика смертельних отруєнь етиловим алкоголем, Київ 2004р.), свідчить про стан тяжкого отруєння етиловим алкоголем (а.с.230-236, том1).

-постановою слідчого СВ ВП № 1 (м. Нововолинськ) Володимирського РВП ГУНП у Волинській області старшого лейтенант поліції ОСОБА_84 від 14.03.2024 року про визнання та приєднання до кримінального провадження № 0000274 від ІНФОРМАЦІЯ_9 року, як речових доказів: ніж з чорною ручкою, який упаковано у паперовий конверт НПУ СУ, ніж білого кольору із малюнком на лезі та ручкою біло-синього кольору, який поміщено у паперовий конверт НПУ СУ, футболка блакитного кольору із білими полосами, яка просякнута речовиною бурого кольору, яку поміщено у паперовий конверт НПУ СУ, клаптик коврику просякнутий речовиною бурого кольору, який поміщено у паперовий конверт НПУ СУ з відповідними надписами та підписами понятих, светр бурого кольору, футболку білого кольору із візерунком, труси блакитного кольору, джинси темно-сірого кольору, шкарпетки світло-коричневого кольору із візерунками, які було поміщено до картонної коробки, яку заклеєно скотчем «НПУ» та биркою з відповідними написами та підписами, спортивні штани чорного кольору, синя спортивна кофта з капюшоном, які поміщено та упаковано у паперовий ящик, який заклеєно та скріплено відповідними бирками, зразки крові підозрюваного ОСОБА_3 , які поміщено у два паперові конверти НПУС та передані у камеру зберігання речових доказів ВП № 1 (м. Нововолинськ) Володимирського РВП ГУНП у Волинській області, що за адресою: м. Нововолинськ, вул. Нововолинська, 15 (а.с.33, том 2);

-висновком експерта ОСОБА_85 № 55-МК від 22.05.2024 року медико-криміналістичної експертизи речових доказів, проведеної на підставі постанови слідчого СВ відділення поліції № 1 (м. Нововолинськ) Володимирського РВП ГУНП у Волинській області лейтенанта поліції ОСОБА_84 від 30.04.2024 року № б/н, відповідно до якого на одязі ОСОБА_8 виявлені колото-різані пошкодження: на светрі - два пошкодження спереду зліва, на футболці - 1 пошкодження спереду зліва. На тілі потерпілого виявлено 1 колото-різане поранення передньої черевної стінки зліва. Усі пошкодження утворилися від одноразової дії плоского колюче-ріжучого предмета типу клинка ножа з лезом і обошком, причому максимальна ширина клинка в межах його поринання не менше 4,0 см, обушок з добре вираженими ребрами не менше 2,0 мм. Згідно з медичною документацією напрямок раневого каналу спереду до заду, незначно знизу доверху та дещо справа наліво. Тілесне ушкодження виявлене на тілі трупа ОСОБА_8 могло утворитися внаслідок удару ножа білого кольору із малюнком на лезі та ручкою біло-синього кольорів (ніж №1). Пошкодження на светрі не співпадають по кількості з пошкодженнями на тілі, що свідчить, що одяг був зібганий в складку. Пошкодження на футболці, светрі та тілі не співпадають по висоті і дещо по ширині, що свідчить що потерпілий в момент отримання пошкодження здійснював якісь рухи. Потерпілий ОСОБА_8 в момент нанесення йому удару знаходився в вертикальному або близькому до нього положенні. Тілесне ушкодження на тілі потерпілого ОСОБА_8 могло утворитися при обставинах, на які вказав під час проведення слідчого експерименту підозрюваний ОСОБА_3 (а.с.39-44, том 2);

-відповіддю Комунального підприємства «Волинський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Волинської обласної ради (КП «ВОЦЕМДМК») від 05.04.2024 року № 441/1.11 про те, що виклик на лінію «103» до невідомої особи за адресою АДРЕСА_2, було зареєстровано ІНФОРМАЦІЯ_9 року об 22 год. 01 хв. з абонентського номеру НОМЕР_1 . Пацієнтові була надана необхідна медична допомога і доставлено на госпіталізацію до КНП «Нововолинська центральна міська лікарня». На виклик виїжджала бригада Нововолинського відділення ЕМД КП «ВОЦЕМДМК» у складі: лікаря з медицини невідкладних станів ОСОБА_33 ; фельдшера з медицини невідкладних станів ОСОБА_86 ; водія автотранспортних засобів (санітарного автомобіля) ОСОБА_44 (а.с. 48-49, том 2);

-карткою виклику швидкої медичної допомоги за адресою АДРЕСА_2 , відповідно до якої виклик прийнято ІНФОРМАЦІЯ_9 року № звернення 466 диспетчером 1319 ОСОБА_87 на підставі вхідного телефонного дзвінка НОМЕР_4 , адреса виклику АДРЕСА_2 . Заявник знайомий. Причина виклику: рани вогнепальні/колото-різані. Є дихання. Є свідомість. Ознаки масивної крововтрати. Ножове порання в живіт. Потерпілий невідома особа чоловічої статі 22 років. Склад бригади ШМД № НОМЕР_5, борт НОМЕР_6: лікар НОМЕР_7 ОСОБА_45 , водій НОМЕР_8 ОСОБА_88 , фельдшер НОМЕР_9 ОСОБА_89 (а.с.50, том 2).

-Стенограмою телефонного дзвінка на лінію «103» від ІНФОРМАЦІЯ_9 року з абонентського номеру НОМЕР_1 , який надійшов о 22 год. 01 хв. 57 сек (тривалість розмови 02:30)та аудіозаписом телефонного дзвінка на лінію «103» від ІНФОРМАЦІЯ_9 року з абонентського номеру (066) 49 20 698 на CD-R диску (а.с.54-55, том 2);

-протоколом огляду предмету від 21 травня 2024 року за участю ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , відповідно до якого об`єктом огляду є лист відповідь за вих. № 565/1.11 від 07.05.2024 року за підписом в.о. директора ОСОБА_90 на одному аркуші; стенограма телефонного дзвінка на лінію «103» від ІНФОРМАЦІЯ_9 року з абонентського номеру НОМЕР_1 на 1 аркуші; аудіозапис телефонного дзвінка на лінію «103» від ІНФОРМАЦІЯ_9 з абонентського номеру НОМЕР_1 , на електронних носіях а саме CD-R диск з обсягом пам`яті 700 МБ. За допомогою ноутбука «Lenovo» було здійснено відкриття оптичного диску та встановлено, що на ньому наявний файл з назвою «ІНФОРМАЦІЯ_9- 466 АВ.wav», при відтворенні якого бачимо телефонну розмову загальною тривалістю 02:31 хв. У розмові чуємо жіночий голос який представився центром екстреної медичної допомоги (диспетчер) та два чоловічі голоси, один із яких спілкується із диспетчером, а інший звучить на другому плані. При прослуховуванні аудіозапису телефонного дзвінка ОСОБА_17 вказав, що чоловічий голос який спілкується з диспетчером - це ОСОБА_3 , а чоловічий голос на другому плані це він особисто (а.с.56-57, том 2).

-постановою слідчого СВ ВП № 1 (м. Нововолинськ) Володимирського РВП ГУНП у Волинській області старшого лейтенант поліції ОСОБА_84 від 21.05.2024 року про визнання та приєднання до кримінального провадження № 0000274 від ІНФОРМАЦІЯ_9 року, як речових доказів: листа-відповіді за вих. №565/1.11 від 07.05.2024 за підписом в. о. директора ОСОБА_90 на 1 аркуші, стенограми телефонного дзвінка на лінію «103» від ІНФОРМАЦІЯ_9 з абонентського номеру НОМЕР_1 на 1 аркуші, аудіозапису телефонного дзвінка на лінію «103» від ІНФОРМАЦІЯ_9 з абонентського номеру НОМЕР_1 , на електронних носіях, а саме CD-R диск з обсягом пам`яті 700 Мб. (а.с.58, том 2);

-протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 02.05.2024 року, здійсненого слідчим СВ відділення поліції № 1 (м. Нововолинськ) Володимирського РВП ГУНП у Волинській області лейтенанта поліції ОСОБА_67 на підставі ухвали слідчого судді Нововолинського міського суду ОСОБА_91 від 25.04.2024 року у період часу з 11год 10хв. до 11 год. 35 хв. у приміщенні КП «Володимирське ТМО» у присутності ОСОБА_92 , ознайомився із супровідним листом та копією журналу реєстрації медичних оглядів осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. При ознайомленні зі змістом документів встановлено: супровідний лист на 1 арк., копію журналу реєстрації медичних оглядів осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції на 1 арк., які відповідно до опису речей і документів були вилучені на підставі ухвали слідчого судді (а.с.61-64, том 2);

-копією журналу КП «Володимирське ТМО» реєстрації амбулаторних пацієнтів за період з 09.02.2024 року по 17.03.2024 року, згідно із записом № 2314 14.03.2024 року о 4 год 15 хв. здійснено обстеження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння; відповідно до алкотесту № 22259 результат позитивний і становив 1,36 ‰ (а.с.66, том 2);

-висновком експерта ОСОБА_68 № 19 від 18.03.2024 року судово-медичної експертизи, проведеної на підставі постанови слідчого СВ відділення поліції № 1 (м. Нововолинськ) Володимирського РВП ГУНП у Волинській області лейтенанта поліції ОСОБА_84 від 14.03.2024 року № б/н, відповідно до якого під час проведення судово-медичної експертизи у гр. ОСОБА_3 виявлено наступні тілесні ушкодження: синець в ділянці обох повік правого ока, синець в ділянці тильної поверхні лівої кисті, три садна в ділянці лівого передпліччя. Синець в ділянці обох повік правого ока утворився в період до двох діб до моменту обстеження, в наслідок контакту з предметом з обмеженою контактуючою поверхнею, за механізмом удар, в мінімальній кількості однієї травматичної дії. Синець в ділянці тильної поверхні лівої кисті утворився в період п`ять сім діб до моменту обстеження, внаслідок контакту з предметом з обмеженою чи необмеженою контактуючою поверхнею, за механізмом удар, в мінімальній кількості однієї травматичної дії. Три садна в ділянці лівого передпліччя утворилися в період п`ять-сім діб до моменту обстеження, внаслідок контакту з предметом (предметами) з обмеженою контактуючою поверхнею, за механізмом тертя, в мінімальній кількості трьох травматичних дій. Синці та садна, що виявлені в гр. ОСОБА_3 , кожне ушкодження окремо, відноситьсядо категорії легкого тілесного ушкодження (згідно з п.2.3.5 «Правил судово-медичноговизначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, наказ №6 МОЗ України від 17.01.1995 р.) (а.с.89, том2);

-висновком експерта ОСОБА_93 № СЕ-19/103-24/3838-БД від 18.06.2024 року судової молекулярно-генетичної експертизи, проведеної на підставі постанови слідчого СВ відділення поліції № 1 (м. Нововолинськ) Володимирського РВП ГУНП у Волинській області лейтенанта поліції ОСОБА_84 від 18.03.2024 року № б/н, згідно з яким встановлено генетичні ознаки букального епітелію підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (об`єкт №1), які наведено в таблиці 1.1 додатка 1 (а.с.93-99, том 2);

-протоколом проведення слідчого експерименту від 12 квітня 2024 року та додатком до нього, проведеного слідчим СВ ВП № 1 (м. Нововолинськ) Володимирського РВП ГУНП у Волинській області капітаном поліції ОСОБА_94 , за участю підозрюваного ОСОБА_3 захисника ОСОБА_5 , спеціаліста ОСОБА_95 , та за участю інших осіб: судово-медичного експерта ОСОБА_68 , статиста ОСОБА_79 , працівника ОСОБА_96 , прокурора ОСОБА_4 , слідчого СВ ОСОБА_84 у присутності понятих ОСОБА_97 та ОСОБА_76 провів слідчий експеримент з метою перевірки уточнення відомостей, що мають значення для кримінального провадження. Слідчим експериментом встановлено, що підозрюваний ОСОБА_3 відтворив події злочину, а саме вказав що ІНФОРМАЦІЯ_9 року у вечірню пору доби, перебуваючи за місцем проживання, що за адресою АДРЕСА_2 під час розпивання спиртних напоїв спільно із ОСОБА_31 та ОСОБА_98 , у підозрюваного виник словесний конфлікт із ОСОБА_25 , який в подальшому переріс у бійку, яку розборонив ОСОБА_22 , після чого ОСОБА_22 вийшов з кімнати, ОСОБА_27 та ОСОБА_99 , перебуваючи в кімнаті надалі конфліктували, в ході чого ОСОБА_27 наносив удари підозрюваному та намагався дотягнутись до кухонного ножа, який лежав на столі, проте ОСОБА_36 встиг швидше взяти ніж. Так як конфлікт не вичерпався і ОСОБА_27 не перестав наносити удари, то ОСОБА_36 наніс удар ножем ОСОБА_100 . Також підозрюваний в ході проведення слідчої дії охарактеризував ніж, яким наніс удар. Це був кухонний ніж, рукоятка якого білого з вставками синього кольорів. Окрім того ОСОБА_36 відтворив сам механізм нанесення удару, а саме тримаючи ніж в правій руці приблизно під прямим кутом, наніс удар у ліву частину живота ОСОБА_101 , після чого той впав на підлогу. ОСОБА_36 намагався надавати медичну допомогу (а.с.105-107, 217, том 2);

- показами експерта Державної спеціалізованої установи «Волинське обласне бюро судово-медичної експертизи» зав.відділенням судово-медичної криміналістики ОСОБА_85 , яка в судовому засіданні під час роз`яснення висновоку експерта № 55-МК від 22.05.2024 року пояснила, що у висновку відповідь на запитання № 5 і № 6 вона об`єднала і вказала, що тілесне ушкодження на тілі потерпілого могло утворитись при обставинах, на які вказав під час проведення слідчого експерименту підозрюваний ОСОБА_3 у зв`язку з тим, що свідок ОСОБА_17 взагалі не надав жодних свідчень про момент удару і механізм нанесення тілесного ушкодження, а лише вказав, що побачив потерпілого вже лежачим на підлозі.

ОСОБА_3 описав обставини, за яких потерпілому могло бути нанесене тілесне ушкодження: у вертикальному положенні, зважаючи на пошкодження на одязі, які не співпадають по висоті і ширині, що свідчить про те, що потерпілий здійснював якісь активні рухи, тобто одяг зміщувався стосовно тіла (піднята рука, відвернена рука тощо). Крім того, удар ножем міг бути нанесений, як вказував ОСОБА_3 , коли потерпілий перебував у вертикальному положенні, оскільки якби удар ножем було б завдано під час перебування потерпілого у сидячому положенні, то раневий канал ішов би зліва на право, а він іде навпаки: з права на ліво. У сидячому положенні такий характер рани не міг бути завданий про що свідчить і напрямок раневого канала.

У момент завдання удару рука потерпілого була піднята і здійнювались якісь активні дії про що свідчить зміщення пошкоджень на одязі у різних площинах: і по висоті, і по ширині. Неможливо встановити достеменно, яка рука потерпілого була піднятою у момент удару, але швидше за все у даному випадку це була права рука.

Конкретну швидкість і силу нанесення удару визначити неможливо через відсутність необхідних даних. Експерти вказують, що з силою, достатньою для його утворення (раневого каналу). Крім того, учасники конфлікту перебували у стані сильного, практично тяжкого, алкогольного сп`яніння, а тому прорахувати їхні дії дуже тяжко.

У момент завдання удару ножем рухи потерпілого були активними: верхні кінцівки потерпілого були підняті, тому версія обвинуваченого ОСОБА_3 має право на життя.

За заключенням загального експерта, який здійнював розтин, будь-яких інших ушкоджень, окрім колото-різаного, на трупі ОСОБА_101 не виявлено.

Визначення типу поведінки потерілого у момент нанесення удару ножем (боротьба чи самооборона) виходячи з характеру дій потерілого та характеру раневого каналу не входить до компетенції експерта. У момент нанесення удару ножем потерпілий перебував у вертикальному положенні, в активному русі і з піднятими руками про що свідчить характер рани.

З метою оцінки вказаних доказів за ознаками належності, допустимості та достовірності, встановлення інших обставин, що мають значення для цього кримінального провадження, а також вирішення питань, що вирішуються судом при ухваленні вироку, судом досліджено, зокрема, такий процесуальний документ як ухвала слідчого судді Нововолинського міського суду Волинської області ОСОБА_91 від 18 березня 2024 року у справі № 165/1149/24 про надання дозволу на проведення обшуку (який фактично відбувся як невідкладний захід ІНФОРМАЦІЯ_9 року)житла за адресою АДРЕСА_2 у громадянина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 з метою відшукання та вилучення наступних речей: ножа з чорною ручкою, який упаковано у паперовий пакет НПУ СУ; ножа білого кольору з малюнком на лезі та ручкою біло-синього кольору, який поміщено у паперовий конверт НПУ СУ; футболки блакитного кольору із білими полосами, яка просякнута рідиною бурого кольору, поміщена у паперовий пакет НПУ СУ; клаптика килимка, просякнутого речовиною бурого кольору, який поміщено у паперовий конверт НПУ СУ з відповідними написами та підписами понятих; пляшки спиртного напою "Нове Полісся" ємністю 0,5 мл упакована у спеціальний пакет НПУ СУ № PSP2108938; двох чарок зі столу, поміщених у спеціальний пакет НПУ СУ № ІCR0142021. Строк дії ухвали встановлено до 18 квітня 2024 року включно (а.с.200, том 1).

Під час стадії розгляду кримінального провадження (дослідження судом письмових доказів) захисник висловив позицію щодо недопустимості вищевказаної ухвали слідчого судді Нововолинського міського суду Волинської області ОСОБА_91 від 18 березня 2024 року у справі № 165/1149/24, з мотивів необгрутованості невідкладності обшуку, а також зазначено строк дії цієї ухвали до 18 квітня 2024 року, тобто строк дії ухвали встановлено на майбутнє щодо обшуку, який вже відбувся, що не відповідає нормам КПК України. Суд зазначає, що статтею 412 КПК України передбачено, що істотними є такі порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.Зі змісту ст. 370 КПК України, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення, слідує, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджено доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведено належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Частинами 1, 2 статті 309 КПК визначено вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку під час досудового розслідування, та частиною 3 статті 309 КПК визначено, що скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

З приводу надання правової оцінки ухвалі слідчого судді суд констатує, що ЄСПЛ у своїх рішеннях неодноразово вказував, що одним з основоположних аспектів верховенства права є вимога щодо юридичної визначеності, згідно з якою, коли суди винесли остаточне рішення з якогось питання, це рішення не підлягає сумніву. Юридична визначеність вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі, а проста можливість існування двох поглядів на одне питання не є підставою для повторного розгляду. Відхилення від цього принципу виправдані, тільки якщо вони необхідні в обставинах істотного і незаперечного характеру (п. 52 рішення у справі «Рябих проти Росії» від 24.07.2003, заява №52854/99).

Під час стадії підготовчого провадження від сторони захисту не надходило усної чи письмової скарги із зазначенням мотивів недопустимості такої ухвали суду, як процесуального доказу.

Відтак суд зауважує, що вищезазначена ухвала слідчого судді Нововолинського міського суду Волинської області ОСОБА_91 від 18 березня 2024 року про надання дозволу на обшук - постановлена належним суб`єктом та відповідає вимогам КПК України, тоді як надання оцінки мотивам, з яких слідчий суддя дійшов відповідних висновків, свідчитиме про намагання суду повторно оцінити докази, надані слідчим в обґрунтування свого клопотання, в той час як суд, який здійснює судовий розгляд по суті пред`явленого обвинувачення, позбавлений можливості надавати оцінку доказам, якими слідчий обґрунтовував перед слідчим суддею необхідність надання дозволу на проведення обшуку.

Оцінка інших наданих стороною обвинувачення доказів

Суд визнає неналежними надані стороною обвинувачення нижчезазначені докази, у зв`язку з тим, що такі не містять обставин та фактів, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, зокрема, а ні не доводять, а ні не спростовують вчинення ОСОБА_3 інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, а тому й не беруться до уваги, оскільки не мають жодного доказового значення у даному кримінальному провадженні:

- висновок експерта Волинського науково-дослідного експертно-криміналістичногоцентру ОСОБА_102 від 26.03.2024 року № СЕ-19/103/24/3852-Д за наслідками проведення дактилоскопічної експертизи, проведеної на підставі постанови слідчого СВ відділення поліції № 1 (м. Нововолинськ) Володимирського РВП ГУНП у Волинській області лейтенанта поліції ОСОБА_84 від 18.03.2024 року № б/н, згідно з яким на поверхні скляної пляшки з написами на етикетках «Нове Полісся», виявленої та вилученої ІНФОРМАЦІЯ_9 року під час обшуку за адресою: АДРЕСА_5, внаслідок обробки виявлено два сліди пальців рук розмірами 6x4 мм, 9x7 мм, два сліди папілярних узорів розмірами 7x4 мм, 8x5 мм, окремі папілярні лінії, які не придатні для ідентифікації за ними особи (осіб). На поверхнях двох скляних чарок, виявлених та вилучених ІНФОРМАЦІЯ_9 року під час обшуку за адресою: АДРЕСА_5, внаслідок обробки виявлено окремі папілярні лінії, які не придатні для ідентифікації за ними особи (осіб) (а.с.240-246, том 1);

- висновок експерта ОСОБА_103 № 43 від 04.04.2024 року судово-медичної експертизи речових доказів, проведеної на підставі постанови слідчого СВ відділення поліції № 1 (м. Нововолинськ) Володимирського РВП ГУНП у Волинській області лейтенанта поліції ОСОБА_84 від 20.03.2024 року № б/н, відповідно до якого на наданих на дослідження футболці (об. № 1-9), шматку коврика (об. № 10) виявлено сліди крові. Кров виявлено в об`єкті № 1-10 належить людині. В указаних об`єктах № 1-10 не виявлені групові антигени "А" і "В", але виявлені ізогемаглютиніни анти-"В" і анти-"А" системи АВО. Встановлення статевої приналежності крові відноситься до компетенції судово-медичної цитологічної експертизи. Кров виявлена в об`єктах №1-10 може походити від гр. ОСОБА_8 чи гр. ОСОБА_3 . Кров гр. ОСОБА_3 , 1998 р.н. відноситься до групи "О" з ізогемаглютинінами анти-"А" і анти-"В", системи "АВО". Кров гр. ОСОБА_8 , 1999 р.н. відноситься до групи "О" з ізогемаглютинінами анти-"А" і анти-"В", системи "АВО" (а.с.4-8, том 2);

- висновок експерта ОСОБА_103 № 44 від 04.04.2024 року судово-медичної експертизи речових доказів, проведеної на підставі постанови слідчого СВ відділення поліції № 1 (м. Нововолинськ) Володимирського РВП ГУНП у Волинській області лейтенанта поліції ОСОБА_84 від 20.03.2024 року № б/н, відповідно до якого на наданих на дослідження: светрі (об. № 1), футболці (об. № 2-7), джинсах (об. № 8-11), трусах (об. № 12), парі шкарпеток (об. № 13) виявлено сліди крові. Кров виявлена в об. № 1-13 належить людині. В указаних об`єктах № 1-13 не виявлені групові антигени "А" і "В", але виявлені ізогемаглютиніни анти -"В" і анти -"А" системи АВО. Встановлення статевої приналежності крові відноситься до компетенції судово-медичної цитологічної експертизи. Кров виявлена в об`єктах №1-13 може походити від гр. ОСОБА_8 чи гр. ОСОБА_3 . Кров гр. ОСОБА_3 , 1998 р.н. відноситься до групи "О" з ізогемаглютинінами анти -"А" і анти -"В", системи "АВО". Кров гр. ОСОБА_8 , 1999 р.н. відноситься до групи "О" з ізогемаглютинінами анти -"А" і анти -"В", системи "АВО" (а.с.12-16, том 2);

- висновок експерта ОСОБА_103 № 45 від 05.04.2024 року судово-медичної експертизи речових доказів, проведеної на підставі постанови слідчого СВ відділення поліції № 1 (м. Нововолинськ) Володимирського РВП ГУНП у Волинській області лейтенанта поліції ОСОБА_84 від 20.03.2024 року № б/н, відповідно до якого на наданих на дослідження кофті (об. №1-5), спортивних штанах (об. №6) виявлено сліди крові. Кров виявлена в об. № 1-6 належить людині. В указаних об`єктах № 1-6 не виявлені групові антигени "А" і "В", але виявлені ізогемаглютиніни анти -"В" і анти-"А" системи АВО. Встановлення статевої приналежності крові відноситься до компетенції судово-медичної цитологічної експертизи. Кров виявлена в об`єктах №1-6 може походити від гр. ОСОБА_8 чи гр. ОСОБА_3 . Кров гр. ОСОБА_3 , 1998 р.н. відноситься до групи "О" з ізогемаглютинінами анти -"А" і анти -"В", системи "АВО". Кров гр. ОСОБА_8 , 1999 р.н. відноситься до групи "О" з ізогемаглютинінами анти -"А" і анти -"В", системи "АВО" (а.с.20-23, том 2);

- висновок експерта ОСОБА_104 № 46 від 01.04.2024 року судово-медичної цитологічної експертизи, проведеної на підставі постанови слідчого СВ відділення поліції № 1 (м. Нововолинськ) Володимирського РВП ГУНП у Волинській області лейтенанта поліції ОСОБА_84 від 20.03.2024 року № б/н, відповідно до якого кров підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А та анти-Б ізосерологічної системи АВО. При судово-медичному дослідженні ножа з руків`ям білого-блакитного кольору з візерунком на клинку (об. № 1,2) та ножа з руків`ям чорного кольору (об.№ 3,4) кров людини та епітеліальні клітини з ядрами не знайдено (а.с.27-32, том 2).

Судом також досліджені докази подані стороною захисту:

- карта хвороб ОСОБА_3 за 2015-2016 рік з відомостями про наявність у обвинуваченого діагнозу далекозорість високої степені обох очей (а.с.6-16, том 3), яку суд визнає неналежним доказом, у зв`язку з тим, що такий не спростовує наявності в діянні обвинуваченого ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України. Відомостей про стан здоров`я ОСОБА_3 станом на момент вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення стороною захисту суду не надано.

Проаналізувавши досліджені судом належні та допустимі докази суд дійшов висновку, що кваліфікуюча ознака як спричинення смерті потерпілого підтверджується довідкою про причину смерті (до форми № 106/о №32, видається до поховання) від 14.03.2024 року, згідно з якою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , причина смерті - Масивна крововтрата. Гемоперитонеум. Колото-різане проникаюче поранення черевної порожнини з пошкодженням лівої загальної клубової артерії, а також висновком судово-медичної експертизи № 31 від 30.04.2024, згідно з яким причиною та безпосередньою причиною смерті ОСОБА_8 є масивна крововтрата, яка розвинулася внаслідок проникаючого поранення органів черевної порожнини, між причиною настання смерті та пораненням прослідковується прямий причинно-наслідковий зв`язок. Настання смерті ОСОБА_8 перебуває в прямому причинно-наслідковому зв`язку з отриманим колото-різаним пораненням передньої черевної стінки зліва з проникненням у черевну порожнину з пошкодженням великого сальника, брижі товстого кишківника, майже повним пересіченням лівої загальної клубової артерії та з заочеревинною гематомою зліва, гемоперитонеум (кров в черевній порожнині) близько 2,5л, яке за ступенем тяжкості має ознаки тяжкого тілесного ушкодження, як небезпечного для життя.

Умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, має місце тоді, коли в результаті описаного у ч.1 ст.121 КК України діяння настає смерть потерпілого. Особливістю цього кваліфікованого виду умисного тяжкого тілесного ушкодження є те, що у ньому присутні два суспільно небезпечні наслідки (первинний - тяжкі тілесні ушкодження, і похідний - смерть), психічне ставлення до яких з боку винного є різним. До заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження він ставиться умисно, а до настання смерті потерпілого від такого ушкодження - необережно.

Смерть ОСОБА_8 знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з виявленим у нього тілесним ушкодженням та перебуває в прямому причинно-наслідковому зв`язку з отриманою ним колото-різаною раною.

Крім того, варто враховувати, що умисне тяжке тілесне ушкодження (стаття 121 КК України) є злочином із матеріальним складом і змішаною формою вини. В разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до таких наслідків характеризується необережністю. Питання про умисел вирішується виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховуючи спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.

Склад злочину, передбачений ч.2 ст.121 КК України належить до особливих (складних) злочинів і виділений законодавцем в окремий вид необережного заподіяння смерті, тому що за своєю суттю, природою речей заподіяння смерті відбувається єдиним засобом - завданням тілесних ушкоджень.

Даючи оцінку доводам сторони захисту про наявність в діях обвинуваченого необхідної оборони, відсутність складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України суд зазначає таке.

ОСОБА_3 визнає, що перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, ножем, який утримував у правій руці, неумисно наніс один удар в черевну порожнину ОСОБА_8 . При цьому наголошував, що діяв, обороняючись, тобто в стані необхідної оборони.

Бійка між ОСОБА_3 та ОСОБА_8 , про яку стверджує обвинувачений та яка передувала вчиненню кримінального правопорушення, відбувалася в умовах неочевидності, оскільки жодна стороння особа безпосередньо таку не бачила, а свідок ОСОБА_17 був присутнім лише на початковому етапі конфлікту між обвинуваченим та потерпілим.

Матеріалами кримінального провадження та дослідженими судом доказами не підтверджено показів обвинуваченого щодо того, що ввечері ІНФОРМАЦІЯ_9 року між обвинуваченим та загиблим відбувалася бійка. Так, протоколом обшуку від ІНФОРМАЦІЯ_9 року та фото таблицями до нього не було зафіксовано факту порушення обстановки місця події. Розглядаючи версію обвинуваченого про бійку між ним і потерпілим, суд дійшов висновку, що малоймовірним є те, що під час бійки обстановка місця події у кімнаті із значно обмеженим простором не була б порушена.

Крім того, у обох і в обвинуваченого, і у потерпілого відсутні численні тілесні ушкодження, які могли б свідчити про те, що між ними відбувалась бійка із нанесенням ударів один одному. Так, згідно з висновком експерта ОСОБА_68 № 19 від 18.03.2024 року судово-медичної експертизи, під час проведення судово-медичної експертизи у гр. ОСОБА_3 виявлено наступні тілесні ушкодження: синець в ділянці обох повік правого ока, синець в ділянці тильної поверхні лівої кисті, три садна в ділянці лівого передпліччя. Синець в ділянці обох повік правого ока утворився в період до двох діб до моменту обстеження, внаслідок контакту з предметом з обмеженою контактуючою поверхнею, за механізмом удар, в мінімальній кількості однієї травматичної дії. Синець в ділянці тильної поверхні лівої кисті утворився в період п`ять-сім діб до моменту обстеження, внаслідок контакту з предметом з обмеженою чи необмеженою контактуючою поверхнею, за механізмом удар, в мінімальній кількості однієї травматичної дії. Три садна в ділянці лівого передпліччя утворилися в період п`ять-сім діб до моменту обстеження, внаслідок контакту з предметом (предметами) з обмеженою контактуючою поверхнею, за механізмом тертя, в мінімальній кількості трьох травматичних дій. Синці та садна, що виявлені в гр. ОСОБА_3 , кожне ушкодження окремо, відноситься до категорії легкого тілесного ушкодження (згідно з п.2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, наказ №6 МОЗ України від 17.01.1995 р.) (а.с.89, том2). Тілесні ушкодження: синець в ділянці тильної поверхні лівої кисті та три садна в ділянці лівого передпліччя обвинуваченого ОСОБА_3 не відносяться до події злочину, оскільки отримані обвинуваченим за 5-7 днів до обстеження (приблизно 8-10 березня 2024 року). Наявність у обвинуваченого синця в ділянці обох повік правого ока, який утворився в період до двох діб до моменту обстеження, внаслідок контакту з предметом з обмеженою контактуючою поверхнею, за механізмом удар, в мінімальній кількості однієї травматичної дії міг бути завданий обвинуваченому потерпілим ОСОБА_8 , що не виключає того, що між обвинуваченим та потерпілим відбувався короткочасний конфлікт, про що вказував свідок ОСОБА_17 .

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 31 від 30.04.2024, згідно з яким причиною та безпосередньою причиною смерті ОСОБА_8 є масивна крововтрата, яка розвинулася внаслідок проникаючого поранення органів черевної порожнини, між причиною настання смерті та пораненням прослідковується прямий причинно-наслідковий зв`язок. Настання смерті ОСОБА_8 перебуває в прямому причинно-наслідковому зв`язку з отриманим колото-різаним пораненням передньої черевної стінки зліва з проникненням у черевну порожнину з пошкодженням великого сальника, брижі товстого кишківника, майже повним пересіченням лівої загальної клубової артерії та з заочеревинною гематомою зліва, гемоперитонеум (кров в черевній порожнині) близько 2,5л, яке за ступенем тяжкості має ознаки тяжкого тілесного ушкодження, як небезпечного для життя. Відповідно до висновку експерта № 31 від 14.03.2024 року під час зовнішнього дослідження трупа ОСОБА_8 експертом не виявлено будь-яких інших тілесних ушкоджень та особливостей при зовнішньому дослідженні трупа, окрім рани щілиноподібної форми в ділянці передньої черевної стінки дещо зліва (а.с.230-236, том 1).Таким чином версія обвинуваченого, що ОСОБА_8 під час бійки наносив йому удари спростовується вищевказаними доказами.

З протоколу проведення слідчого експерименту від 12.04.2024 та доданого до нього відеозапису встановлено, що ОСОБА_3 під час проведення слідчого експерименту відтворив події та обставини, з-за яких заподіяв тяжке тілесне ушкодження ОСОБА_8 . Зокрема вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_9 року у вечірню пору доби, перебуваючи за місцем проживання, що за адресою АДРЕСА_2 під час розпивання спиртних напоїв спільно із ОСОБА_31 та ОСОБА_98 , у обвинуваченого виник словесний конфлікт із ОСОБА_25 , який в подальшому переріс у бійку, яку розборонив ОСОБА_22 , після чого ОСОБА_22 вийшов з кімнати, ОСОБА_27 та ОСОБА_36 , перебуваючи в кімнаті, надалі конфліктували, в ході чого ОСОБА_27 наносив удари обвинуваченому та згодом намагався дотягнутись до кухонного ножа, який лежав на столі, проте ОСОБА_36 , побачивши це, встиг швидше взяти ніж. Так як конфлікт не вичерпався і ОСОБА_8 не перестав наносити удари, то ОСОБА_36 наніс удар ножем ОСОБА_100 . Також підозрюваний в ході проведення слідчої дії охарактеризував ніж, яким наніс удар. Це був кухонний ніж, рукоятка якого білого з вставками синього кольорів. Окрім того ОСОБА_36 відтворив сам механізм нанесення удару, а саме тримаючи ніж в правій руці приблизно під прямим кутом, наніс удар у ліву частину живота ОСОБА_101 , після чого той впав на підлогу.

Закріплене у ст. 36 КК України право кожної особи на необхідну оборону є важливою гарантією реалізації конституційного положення про те, що кожний має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань (ч. 3 ст. 27 Конституції України).

Згідно з ч. 1 ст. 36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Верховний Суд у своїй постанові від 22.02.2024 року (справа справа № 331/3020/17, провадження № 51-3687км22) констатував критерії умов необхідної оборони, а саме:

1) оборона визнається необхідною лише у випадку, якщо дії, що становлять її зміст, вчинено з метою захисту охоронюваних законом: а) прав та інтересів особи, яка захищається; б) прав та інтересів іншої особи (фізичної чи юридичної); в) суспільних інтересів; г) інтересів держави;

2) оборона може здійснюватись лише від суспільно небезпечного посягання, тобто діяння, ознаки якого передбачені КК України;

3) за загальним правилом необхідна оборона має бути своєчасною - право на неї втрачається після того, як посягання було припинено або закінчено, і необхідність застосування засобів захисту відпала;

4) посягання має бути реальним, а не існувати лише в уяві того, хто захищається;

5) шкода при необхідній обороні може бути заподіяна тільки тому, хто посягає;

6) при необхідній обороні допускається заподіяння лише такої шкоди, яка є необхідною і достатньою в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання.

Перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту. Перевищення меж необхідної оборони тягне кримінальну відповідальність лише у випадках, спеціально передбачених у статтях 118 та 124 цього Кодексу. Особа не підлягає кримінальній відповідальності, якщо через сильне душевне хвилювання, викликане суспільно небезпечним посяганням, вона не могла оцінити відповідність заподіяної нею шкоди небезпечності посягання чи обстановці захисту. (ч. 3, 4 ст. 36 КК України). Отже, для вирішення питання щодо відсутності чи наявності стану необхідної оборони, перевищення її меж необхідно врахувати конкретні обставини кримінального провадження, здійснити порівняльний аналіз та оцінити наявність чи відсутність акту суспільно небезпечного посягання й акту захисту, встановити їх співвідношення, відповідність чи невідповідність захисту небезпечності посягання. При цьому, у разі, коли визначальним у поведінці особи було не відвернення нападу та захист, а бажання спричинити шкоду потерпілому (розправитися), такі дії за своїми ознаками не становлять необхідної оборони, вони набувають протиправного характеру і мають розцінюватись на загальних підставах.

Стан необхідної оборони існує лише протягом наявності суспільного небезпечного посягання, яке має початковий і кінцевий момент. Право на необхідну оборону виникає з моменту створення особою, яка здійснює посягання, реальної небезпеки заподіяння істотної шкоди охоронюваним суспільним відносинам (життю і здоров`ю), а його кінцевим моментом є припинення таких дій і усвідомлення (реальна можливість усвідомлення) особою, яка здійснює захист, факту остаточного припинення особою, яка здійснює посягання, суспільно-небезпечних дій.

Дослідженими в судових засіданнях вищенаведеними доказами, в тому числі показами самого обвинуваченого, беззаперечно встановлено механізм завдання обвинуваченим ОСОБА_3 тяжкого тілесного ушкодження потерпілому, що призвело до масивної крововтрати, яка розвинулася унаслідок проникаючого поранення органів черевної порожнини і як наслідок - смерті ОСОБА_8 саме під час того, як загиблий перебував у вертикальному положенні, в активному русі і з піднятими руками, однак без ножа чи будь-яких інших предметів у руках, якими могла бути завдана шкода життю чи здоров`ю обвинуваченого ОСОБА_3 , а отже, будь-якої загрози для обвинуваченого потерпілий не становив. Даний факт також узгоджується із показаннями обвинуваченого та експертів, отриманими судом під час судового розгляду. Позатим, проаналізувавши покази обвинуваченого суд виснував, що після того, як ОСОБА_3 дотягнувся і взяв у руки ніж, він не був позбавлений можливості відкинути ніж, щоб таким ніхто з учасників конфлікту не зміг скористатися. Відтак, в ході судового розгляду справи достеменно встановлено спосіб заподіяння ОСОБА_3 вищевказаного тілесного ушкодження, механізм і послідовність його утворення та локалізацію, що свідчить про умисний характер дій обвинуваченого, спрямованих на заподіяння ОСОБА_105 шкоди.

Оцінюючи обставини версії подій обвинуваченого ОСОБА_3 суд виснував, що за обставин застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 фізичного насильства потерпілим ОСОБА_8 , таке не могло бути у тій мірі, щоб це створювало реальну або хоча б уявну загрозу життю чи здоров`ю обвинуваченого в момент нанесення ним тілесного ушкодження, що спричинило смерть, при цьому як перед тим, так і в цей момент загиблий, який перебував у значно тяжчому, ніж обвинувачений, стані алкогольного сп`яніння та не мав при собі сторонніх предметів для заподіяння обвинуваченому тілесних ушкоджень, відтак не посягав на життя обвинуваченого.

Проаналізувавши конфлікт між обвинуваченим ОСОБА_3 та потерпілим ОСОБА_8 , у ході якого останньому було нанесено удар у виді колото-різаного поранення передньої черевної стінки зліва з проникненням в черевну порожнину через призму положень ч. 3 ст. 36 КК України, та з урахуванням роз`яснень, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 року № 1 «Про судову практику у справах про необхідну оборону», суд не знаходить підтвердженим факт того, що в ході конфлікту з потерпілим дії останнього могли бути пов`язані із посяганням на життя та здоров`я обвинуваченого та в даній обстановці це потребувало негайних заходів для негайного відвернення чи припинення такого посягання. Натомість встановлено, що реальної загрози заподіяння шкоди обвинуваченому під час події з боку потерпілого не було, що дії потерпілого не були такими, від яких треба захищатись за допомогою ножа, відтак суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_3 , як ознак необхідної оборони так і перевищення її меж.

Суд критично ставиться до показань обвинуваченого, що нанесений ним удар носив неумисний характер. При цьому суд звертає увагу, що сам обвинувачений вказуючи на відсутність умислу на заподіяння тілесних ушкоджень по різному описує своє усвідомлення характеру своїх дій (спочатку зазначав, що перехопив ніж з метою, щоб потерпілий ним не скористався і завдав удару, захищаючись, а згодом зазначив, що потерпілий сам напоровся на лезо ножа). Таким чином обвинувачений у своїх показаннях описує своє ставлення до вчинюваних ним дій одночасно як до умисних та як до необережних, що є взаємовиключним.

Щодо доводів обвинуваченого ОСОБА_3 і захисника про те, що ОСОБА_3 лише захищався від дій ОСОБА_8 суд виснував, що ОСОБА_3 наніс ножем цілеспрямований удар потерпілому, при цьому не розмахував ножем на відсіч, не був позбавленим можливості відштовхнути потерпілого, викинути ніж, або нанести удари руками (кулаками) у відповідь, враховуючи перевагу у фізичному стані відносно ОСОБА_8 , який у цей момент перебував у стані тяжкого алкогольного сп`яніння.

Суд дійшов переконання, що за вищевказаних обставин, дії обвинуваченого були спрямовані на умисне заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , тому наведені обставини необхідно розцінювати, як бажання спричинити шкоду останньому, тому такі дії за своїми ознаками не становлять необхідної оборони, набувають протиправного характеру і підлягають кваліфікації за ч. 2 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження.

На переконання суду, під час протікання конфлікту на тлі раптово виниклих неприязних відносин та після удару в обличчя, обвинувачений передбачав і бажав настання наслідків у виді заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , тобто діяв щодо первинних наслідків з прямим умислом. Щодо спричинення смерті ОСОБА_8 , то має місце необережна форма вини, оскільки завдаючи потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, обвинувачений не передбачав можливості настання смерті потерпілого, але повинен був і міг це передбачити.

З урахуванням зазначеного, суд критично ставиться до доводів сторони захисту щодо наявності у діях ОСОБА_3 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст 124 КК України, та вважає, що таким чином захисник намагається виправдати дії свого підзахисного з метою перекваліфікації дій останнього на кримінальне правопорушення, за яке передбачене більш м`яке покарання.

Надана стороною захисту як доказ медична картка видана на ім`я ОСОБА_3 , яка дослідженна судом, та відомості в якій, на думку захисту, доводять наявність у ОСОБА_3 високого ступеню погіршення зору, що в свою чергу підтверджує безпорадний стан ОСОБА_3 після нанесення йому ударів кулаками від ОСОБА_8 внаслідок чого злетіли окуляри, не спростовують наявність в діях обвинуваченого ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України. Крім того, відомості щодо стану здоров`я ОСОБА_3 , які містяться у медичній картці обвинуваченого стосуються періоду з 2011 року по 2015 рік, а тому не відносяться до події кримінального правопорушення.

Висновки суду

За змістом ст. 8 Конституції України, в державі визначено принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу, а закони та інші нормативно-правові акти, приймаються на основі Конституції і повинні відповідати її змісту.

Згідно зі ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку та встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. При цьому не можна покладати на обвинуваченого доведення своєї невинуватості, а всі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитись на користь останньої. Визнання особи винуватою у вчиненні злочину може мати місце лише за доведеності її вини. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а також доказах одержаних незаконним шляхом.

Відповідно до ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винуватою за пред`явленим обвинуваченням. Тобто, дотримуючись засад змагальності, та виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Нечипорук і Йонкало проти України», «Яременко проти України», «Кобець проти України», «Ірландія проти Сполученого Королівства» та ін.).

Ретельно проаналізувавши усі надані сторонами кримінального провадження докази з точки зору доведеності ознак складу кримінального правопорушення, інкримінованого обвинуваченому, суд вважає, що сукупність встановлених під час судового розгляду обставин виключає будь-яке інше розуміння події, викладеної в обвинувальному акті, і вказана версія обвинувачення не містить сумнівів в її обґрунтованості та не спростовується доводами сторони захисту.

Розглядаючи кримінальне провадження відносно обвинуваченого, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для здійснення сторонами наданих їм прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведеності їх переконливості перед судом, в межах пред`явленого обвинувачення безпосередньо дослідив докази у справі та перевірив усі обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин, проаналізувавши та оцінивши об`єктивно досліджені у судовому засіданні, відповідно до вимог ст. 85, 94 КПК України, вказані вище та покладені в основу вироку суду докази, надані стороною кримінального провадження, в їх сукупності, враховуючи їх логічність, послідовність та узгодженість між собою, виснував, що вони є взаємопов`язаними, такими, що узгоджуються між собою та підтверджують один одного, мають значення для цього кримінального провадження, а їх сукупність є достатньою для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення та висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України (умисне спричинення тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого) під час судового розгляду доведена повністю поза розумним сумнівом. Дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч. 2 ст.121 КК України. Підстав для кваліфікації вчиненого за іншими статтями Кримінального кодексу суд не вбачає.Підстав, у відповідності до ч.3 ст.337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

Обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання

Щодо покликання сторони захисту у судових дебатах на щире каяття обвинуваченого, то суд не бере до уваги це як обставину, яка пом`якшує покарання з огляду на таке.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 30 жовтня 2018 року у справі № 559/1037/16-к (провадження № 51-3612км18) основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Якщо особа приховує суттєві обставини вчиненого злочину, що значно ускладнює його розкриття, визнає свою вину лише частково для того, щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим, справжнім. Щире каяття повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась, та нести кримінальну відповідальність за вчинене, а також зазначена обставина має знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Як висловивився Верховний Суд у постанові №166/1065/18 від 18.09.2019 р. розкаяння передбачає, крім визнання особою факту скоєння злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини в скоєному злочині, щирий жаль із приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинне виражатись у визнанні негативних наслідків злочину для потерпілої особи, намаганні відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки скоєного. Факт щирого каяття особи повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Часткове визнання обвинуваченим своєї вини не може свідчити ані про щире, ані про взагалі будь-яке його каяття з приводу вчиненого. Щире каяття особи можливе на будь-якій стадії кримінального процесу, як до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (наприклад, при з`явленні із зізнанням), так і після їх внесення, на досудовому розслідуванні або під час розгляду справи у суді. Для визнання щирого каяття обставиною, яка пом`якшує покарання, не має значення, на якій стадії воно відбулося, вирішальним є встановлення факторів, які б свідчили про справжність, щирість визнання вини, шляхом відповідного ставлення до скоєного, що передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, і має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Однак, жодного з вказаного вище з поведінки та пояснень обвинуваченого під час судового розгляду не слідувало.

Обвинувачений ОСОБА_3 , не погоджуючись з кваліфікацією своїх дій, вину в інкримінованому йому злочині за ч. 2 ст. 121 КК України не визнавав ні під час досудового слідства, ні під час розгляду справи в суді. Як стверджує захист, обвинувачений визнавав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 124 КК України одразу після затримання.

Слід зазначити, що щире каяття, характеризуючи суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого нею злочину, означає, що особа дає правдиві свідчення, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, бажає виправити ситуацію, яка склалася, співчуває потерпілому, демонструє готовність понести заслужене покарання. Будучи внутрішнім, морально-психічним процесом у свідомості особи, яка вчинила злочин, щире каяття підлягає встановленню у кожному конкретному випадку з урахуванням посткримінальної поведінки винного, правдивості його свідчень під час досудового слідства і розгляду справи у суді тощо. Виражене словесно і закріплене письмово визнання особою своєї вини у злочині не завжди є проявом саме щирого каяття, оскільки може поєднуватись із критикою чинного законодавства, виправдовуванням своєї протиправної поведінки.

Під час судового розгляду справи поведінка обвинуваченого не демонструвала належної критичної оцінки обвинуваченим своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину. Так, лише під час судових дебатів обвинувачений ОСОБА_3 вказав, що шкодує, що так сталося та просив вибачення у потерпілої. Обвинувачений не висловив слів співчуття потерпілій та жодного разу не звертався до неї з пропозицією добровільно відшкодувати шкоду, завдану потерпілій внаслідок вчиненого злочину.

Також ОСОБА_3 винуватість не визнав, під час всього судового розгляду намагався перекласти провину за свої дії на потерпілого, не висловив щирого жалю з приводу учинених ним дій, не осудив своєї поведінки.

На переконання суду обвинувачений ОСОБА_3 не розуміє тяжкості наслідків від своїх дій, оскільки моральну шкоду потерпілої ОСОБА_6 (матері потерпілого ОСОБА_8 ) у зв`язку із смертю сина (та, як стверджував обвинувачений - його друга) оцінив у 10 000 гривень.

Відтак, щире каяття не знайшло свого підтвердження ані протягом досудового розслідування, ані під час судового слідства.

Суд також не погоджується з доводами сторони захисту про наявність активного сприяння розкриттю злочину як обставини, яка пом`якшує покарання зважаючи на таке.

Згідно з постановою ВС у справі № 263/15605/17 (провадження № 51-4234км20) активне сприяння розкриттю злочину як обставина, що пом`якшує покарання, означає добровільну допомогу слідству будь-яким чином: повідомлення правоохоронним органам або суду фактів у справі, надання доказів, інших відомостей про власну кримінальну діяльність чи діяльність інших осіб, викриття інших співучасників, визначення ролі кожного з них у вчиненні злочину, надання допомоги в їх затриманні, видача знарядь і засобів вчинення злочину, майна, здобутого злочинним шляхом. Визнання засудженим своєї вини та надання правдивих показань не підтверджує наявності такої обставини, що пом`якшує покарання, як активне сприяння розкриттю злочину.

Крім того, активним сприянням розкриттю кримінального правопорушення слід вважати надання особою органам досудового розслідування допомоги в установленні невідомих їм обставин, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні. Це може бути повідомлення про всі відомі епізоди, обставини злочинного діяння, свідків, потерпілих, викриття інших співучасників кримінального правопорушення. Мінімальні вимоги, яким має відповідати позитивна посткримінальна поведінка у виді активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення, полягають у добровільній дачі правдивих і повних свідчень про всі відомі особі обставини злочинного діяння. Активність сприяння розкриттю кримінального правопорушення означає, що дії особи повинні мати високу інтенсивність, ефективність та значну процесуальну цінність. Визначення ступеня активності залежить від обставин конкретного кримінального провадження (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 16 грудня 2021 року, справа № 346/4094/20, провадження № 51 - 4481 км 21).

Оцінюючи посткримінальну поведінку ОСОБА_3 після нанесення тілесного ушкодження потерпілому та в ході досудового розслідування, суд виснував, що дії обвинуваченого не мали високої інтенсивності, ефективності та значної процесуальної цінності, оскільки під час досудового розслідування слідчий експеримент з обвинуваченим та надання ним пояснень відбувалося вже після проведення слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_17 . В ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 покази суду надав після допиту всіх свідків кримінального провадження та дослідження письмових доказів, що, на переконання суду, свідчить про те, що для формуванням стратегії захисту та для надання показань обвинуваченого ОСОБА_3 суттєве значення мали покази свідків, надані як на досудовому слідстві, так і під час судового розгляду.

Відтак, активне сприяння розкриттю злочину, як обставина, яка пом`якшує покарання не знайшло свого підтвердження.

До обставин, які, відповідно до вимог ст. 66 КК України, пом`якшують покарання суд відносить надання медичної допомоги безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення, оскільки судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 надавав потерпілому медичну допомогу безпосередньо після кримінального правопорушення шляхом намагання зупинити кровотечу за допомогою футболки та здійснив виклик швидкої медичної допомоги.

До обставин, які відповідно до вимог ст. 67 КК України обтяжують покарання суд відносить вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, що визнається обвинуваченим та підтверджується матеріалами кримінального провадження.

Мотиви призначення покарання

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

За змістом ст. 65 КК України суд призначає покарання:

1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;

2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;

3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Згідно положень ст. 12 КК України кримінальне правопорушення за ч. 2 ст. 121 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 відноситься до тяжкого злочину.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує характер і ступінь тяжкості злочину, який є тяжким, суспільну небезпеку вчиненого тяжкого умисного злочину, проти життя та здоров`я людини, знаряддя злочину, обставини скоєння злочину, наслідки що настали; ставлення ОСОБА_3 до вчиненого, який свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, не визнав, щиро не розкаявся, у судових дебатах просив пробачення у потерпілої, однак не висловив осуду своєї поведінки, жалю, матеріальної та моральної шкоди не відшкодував; конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення; особу обвинуваченого, який є особою молодого віку, згідно зі ст. 89 КК України раніше не судимий, має постійне місце проживання, неодружений, дітей не має, непрацездатних осіб на утриманні немає, на обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, непрацевлаштований, посередньо характеризується за місцем проживання: схильний до зловживання алкогольними напоями, суспільно-корисною роботою не займається, до адміністративної відповідальності протягом 2023-2024 років не притягався, на профілактичних обліках не перебуває, скарги на його поведінку від громадян протягом 2022-2023 років не надходили.

Крім цього, суд враховує й інші обставини, що впливають на ступінь відповідальності, а саме: наявність пом`якшуючої обставини (надання медичної та іншої потерпілому допомоги безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення) та обтяжуючої обставини (вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння), його пост кримінальну поведінку, яка не свідчить про усвідомлення ним негативності вчиненого суспільно небезпечного діяння і готовність нести кримінальну відповідальність, а також суд враховує, що обвинувачений виявив бажання вступити до лав ЗСУ.

Крім того, суд звертає увагу на позицію потерпілої ОСОБА_6 , яка просила суд застосувати до обвинуваченого найвищу міру покарання. Між тим, така позиція потерпілої сторони не є обов`язковою для суду, натомість ураховується в сукупності з обставинами, передбаченими ст. 65 КК України, і не має над ними юридичної переваги.

Визначаючи вид та розмір покарання, суд також, виходить з того, що каральна функція, тобто акт покарання від імені держави, як засіб запобігання нових правопорушень, що є уособленням негативної реакції держави на скоєне правопорушення, не є домінуючою, а обраний захід примусу має найбільше сприяти досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави й суспільства.

Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети визначеної ст. 50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а здійснити виправлення особистості, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Отже, покарання ОСОБА_3 слід призначити в межах санкції ч. 2 ст. 121 КК України, за якою кваліфіковано злочин, у виді позбавлення волі ближче до мінімальної межі, оскільки суд, застосовуючи принцип індивідуалізації покарання, та враховуючи суворість санкції статті, за якою притягується, переконаний, що таке покарання є пропорційним, справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 , попередження вчинення ним нових злочинів та, на переконання суду, саме таке покарання відповідатиме справедливості, не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, забезпечує співрозмірність діяння та кари, відповідає таким принципам Європейської конвенції захисту прав людини і основоположних свобод, як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Підстав для застосування положень ст. 69 КК України судом не встановлено.

Підстави для часткового задоволення цивільного позову

Під час судового провадження потерпілою ОСОБА_6 заявлений цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 30 654,54 грн майнової шкоди та 800 000 гривень за заподіяну моральну шкоду.

Внаслідок злочинних дій ОСОБА_3 потерпілій ОСОБА_106 заподіяна майнова шкода у розмірі 30 654,54 грн, яка складається з наступних витрат: на поховання та на придбання предметів ритуальної належності -17 310 гривень; на жалобний обід -11 040 гривень; на придбання заспокійливих ліків - 2 304 гривні 54 копійки.

Моральна шкода проявилась в тому, що смерть сина дуже сильно вплинула на психологічний стан ОСОБА_6 . Щоденні спогади та думки про нього викликають у неї масу негативних емоцій, переживання та стрес вплинули на стан її здоров`я, призвели до постійного вживання заспокійливих засобів. Переживаючи насильницьку втрату близької людини вона вимушена була звертатись амбулаторно за допомогою до лікаря психіатра та проходити курс лікування, що підтверджується консультаційним висновком спеціаліста та фіскальним чеками на придбання заспокійливих ліків.

Загибель сина порушила нормальний життєвий ритм, наслідки дій, вчинених відповідачем, стали для неї психотравмуючими, обумовили порушення фізичної та психоемоційної сфер існування особистості, досі перешкоджають можливостям активної та повноцінної життєдіяльності, викликали появу маси негативних психологічних переживань, тобто спричинили їй, як потерпілій, моральні страждання.

Під час визначення розміру відшкодування моральної шкоди сторона потерпілої виходила з того, що втрата рідної людини є найвищою немайновою втратою, яка не підлягає відновленню, її не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки смерть сина так і страждання, які позивач перенесла у зв`язку з його втратою неможливо виразити у грошовому вимірі. Тому, на думку сторони потерпілої, будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути співмірною та достатньою, аби компенсувати її страждання. Розмір моральної шкоди для потерпілої має суто умовний вираз, яку потерпіла оцінила у розмірі 800 000 гривень.

У судовому засіданні потерпіла та її представник підтримали заявлені вимоги у повному обсязі.

Обвинувачений у судовому засіданні цивільний позов потерпілої визнав частково: у частині стягнення матеріальної шкоди цивільний позов потерпілої визнав у повному обсязі, а моральну шкоду погодився компенсувати в розмірі 10 000 гривень.

Під час вирішення питання щодо вказаного вище цивільного позову суд керується положеннями ст.ст. 128, 129 КПК України, ст. 13 ЦПК України, ст.ст. 1166, 1167, 1168, 1177 ЦК України і вважає, що позов підлягає задоволенню частково, з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів; моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Розглянувши цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_8 є сином ОСОБА_6 (а.с.179, том1).

Відповідно до ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого.

Як передбачено ч.1 ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

На підтвердження витрат на поховання суду надано та досліджено як докази товарні чеки та рахунки (а.с.72-75, том 1) на загальну суму 30 654,54 грн, з яких: 17 310,00 грн на поховання та придбання предметів ритуальної належності, на жалобний обід 11 040,00 грн, а також на придбання заспокійливих ліків на загальну суму 2 304,54 грн.

Відповідно до ст. 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати.

Статтею 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» визначено, що поховання померлого - комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству. Отже, проведення поминальних обідів, які проводяться після поховання не підлягають відшкодуванню згідно з вимогами закону. Аналогічних висновків про те, що понесені на організацію поминального обіду затрати не відносяться до витрат з поховання дійшов Верховний Суд у постановах від 10.07.2019 у справі № 500/8418/13-ц, 30.10.2019 у справі № 484/1407/17 та у справі № 554/1793/15 - ц від 19.03.2018 року.

З огляду на вищевказане позовні вимоги в частині відшкодування вартості поминальних обідів задоволенню не підлягають.

Витрати на поховання та придбання предметів ритуальної належності, а також на купівлю заспокійливих потерпілою доведено належними та допустимими доказами, а тому з ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_6 належить стягнути в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 19 614,54гривень.

Щодо відшкодування моральної шкоди суд зазначає таке.

Згідно з приписами ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо близьких родичів.

Частиною 1 статті 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Приписами ч.2 ст.1168 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Як передбачено п.9 Постанови пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 № 4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, ураховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення можливості їх реалізації, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Зокрема, ураховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках.

При визначенні розміру шкоди враховуються вимоги розумності та справедливості.

З огляду на викладене, а також враховуючи обставини даного кримінального провадження, суд виснував, що діями обвинуваченого ОСОБА_3 потерпілій ОСОБА_6 була завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала в зв`язку із смертю її рідного сина, що позначилось на її психологічному та фізичному здоров`ї, позбавило спокою та через втрату якого змінився звичайний ритм та спосіб її життя. Так, відповідно до консультаційного висновку спеціаліста від 27.05.2024 року ОСОБА_6 встановлений діагноз: посттравматичний стресовий розлад, у виді тривожно-депресивної реакції. В цілях лікування приймає Опіпрам (а.с.76, том 1).

Також суд враховує характер і обсяг заподіяних потерпілій моральних страждань, їх тривалість та наслідки, істотність вимушених змін у їх житті, пов`язані з цим моральні переживання, неможливість відновлення понесеної втрати.

Суд зауважує, що заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, неминуче завдає моральних страждань близьким родичам, що ґрунтується на загальних людських засадах, та не потребує доведення жодними додатковими доказами. Отже, виходячи з вищенаведеного, суд дійшов висновку, що діями відповідача ОСОБА_3 спричинено позивачці ОСОБА_6 моральні страждання, які пов`язані зі смертю її сина ОСОБА_8 .

При визначенні розміру спричиненої потерпілій моральної шкоди, враховуючи характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань потерпілих, ступінь вини обвинуваченого, а також вимоги розумності і справедливості, суд вважає за необхідне позовні вимоги потерпілої задовольнити повністю і стягнути з обвинуваченого на користь ОСОБА_6 моральну шкоду в розмірі 800 000,00 гривень.

Щодо стягнення витрат на правову допомогу, що надана адвокатом ОСОБА_7 цивільній позивачці ОСОБА_6 , суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.120 КПК України витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження.

У разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати (ст. 124 КПК України).

З матеріалів кримінального провадження, а саме: договору №б/н від 20.05.2024 року, розрахунку витрат на професійну правничу допомогу від 20.05.2024 року, квитанцї до прибуткового касового ордера від 20.05.2024 року (а.с.78-83, том 1) слідує, що потерпілою ОСОБА_6 понесені витрати, пов`язані з оплатою допомоги її представника - адвоката ОСОБА_7 , а тому такі витрати в силу положень ст.120, 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 .

За таких обставин з обвинуваченого на користь потерпілої належить компенсувати витрати на правову допомогу адвоката в сумі 12 000 гривень.

Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку

З метою забезпечення виконання вироку, уникнення ризиків щодо ухилення від виконання вироку суду та продовження злочинної діяльності суд уважає за необхідне запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити без змін - тримання під вартою.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_3 слід рахувати з моменту фактичного затримання, тобто з 14.03.2024 року.

Процесуальні витрати на залучення експерта за проведення судової дактилоскопічної експертизи № СЕ-19/103-24/3852-Д від 26.03.2024 слід стягнути з обвинуваченого на користь держави у розмірі 3 029,12 гривень.

Суд вважає за необхідне згідно ч.4 ст.174 КПК України скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Нововолинського міського суду Волинської області від 18.03.2024.

Питання про долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 369-371, 374,376 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та призначити покарання у виді 7 (семи) років 6 (шість) місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з 14 березня 2024 року, зарахувавши ОСОБА_3 у строк покарання у виді позбавлення волі строк попереднього ув`язнення з 14 березня 2024 року з розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили, застосований до ОСОБА_3 , залишити без змін - тримання під вартою.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду в розмірі 19 614 (дев`ятнадцять тисяч шістсот чотирнадцять) гривень 54 копійки.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування моральної шкоди 800 000 (вісімсот тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 судові витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 12 000 (дванадцять тисяч) гривень 00 копійок.

В решті частини цивільного позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави витрати за проведення судової дактилоскопічної експертизи у кримінальному провадженні № СЕ-19/103-24/3852-Д від 26.03.2024 в сумі 3 029 (три тисячі двадцять дев`ять) гривень 12 копійок.

Скасувати арешти майна, накладений ухвалою слідчого судді Нововолинського міського суду Волинської області від 18.03.2024.

Речові докази: ніж з чорною ручкою, який упаковано у паперовий конверт НПУ СУ, ніж білого кольору із малюнком на лезі та ручкою біло-синього кольору, який поміщено у паперовий конверт НПУ СУ, футболка блакитного кольору із білими полосами, яка просякнута речовиною білого кольору, яку поміщено у паперовий конверт НПУ СУ, клаптик коврику просякнутий речовиною бурого кольору, який поміщено у паперовий конверт НПУ СУ з відповідними надписами та підписами понятих, пляшку спиртного напою «Нове Полісся» ємністю 0,5 мл., яку поміщено у спеціальний пакет НПУ СУ №Р8Р2108938, дві чарки зі столу, які поміщеніу спеціальний пакет НПУ СУ №ІСR0142021, та які передано у камеру зберігання речових доказів ВП №1 (м. Нововолинськ) Володимирського РВП ГУНП у Волинській області, що за адресою: м. Нововолинськ, вул. Нововолинська, 15 - знищити після набрання вироком законної сили.

Вилучені в ході огляду трупа речові докази: светр бурого кольору, футболку білого кольору із візерунком, труси блакитного кольору, джинси темно-сірого кольору, шкарпетки світло-коричневого кольору із візерунками, які поміщено до картонної коробки, яку заклеєно скотчем «НПУ» та биркою з відповідними написами та підписами та які передано у камеру зберігання речових доказів ВП №1 (м. Нововолинськ) Володимирського РВП ГУНП у Волинській області, що за адресою: м. Нововолинськ, вул. Нововолинська, 15 - знищити після набрання вироком законної сили.

Вилучені у ході обшуку затриманого ОСОБА_3 речові докази: спортивні штани чорного кольору, синя спортивна кофта з капюшоном, де виявлено сліди РБК, які поміщено та упаковано у паперовий ящик, який заклеєно та скріплено відповідними бирками з надписами та підписами понятих та які передано у камеру зберігання речових доказів ВП №1 (м. Нововолинськ) Володимирського РВП ГУНП у Волинській області, що за адресою: м. Нововолинськ, вул. Нововолинська, 15 - після набрання вироком законної сили повернути власнику ОСОБА_3 .

Речові докази: зразки крові підозрюваного ОСОБА_3 , які поміщено у два паперові конверти НПУ та передано у камеру зберігання речових доказів ВП №1 (м. Нововолинськ) Володимирського РВП ГУНП у Волинській області, що за адресою: м. Нововолинськ, вул. Нововолинська, 15 - знищити після набрання вироком законної сили.

Речові докази: лист відповідь за вих. №565/1.11 від 07.05.2024 за підписом в. о. директора ОСОБА_90 на 1 аркуші, стенограму телефонного дзвінка на лінію «103» від ІНФОРМАЦІЯ_9 з абонентського номеру НОМЕР_1 на 1 аркуші, аудіозапис телефонного дзвінка на лінію «103» від ІНФОРМАЦІЯ_9 з абонентського номеру НОМЕР_1 , на електронних носіях, а саме CD-R диск з обсягом пам`яті 700 Мб. - залишити у матеріалах кримінального провадження №0000274 від ІНФОРМАЦІЯ_9.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до Волинського апеляційного суду через Іваничівський районний суд Волинської області.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1