ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.04.2025 Справа №607/25699/24 Провадження №1-кп/607/81/2025

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі с/з ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, у м. Тернополі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002366 від 11.10.2024 стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мечищів Бережанського району Тернопільської області, громадянина України, українця, одруженого, з середньою освітою, пенсіонера, адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

за участю: прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисників адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_8 , представника потерпілого адвоката ОСОБА_9 ,-

ВСТАНОВИВ:

1.Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Встановлено, що 10.10.2024, близько о 17:10, водій ОСОБА_3 , керував технічно-справним автомобілем Dacia Dokker р.н. НОМЕР_1 , рухався по вул. С.Будного в напрямку вул. Тролейбусна, що у м. Тернополі.

Під час руху водій ОСОБА_3 не був достатньо уважний, не стежив належно за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, чим порушив вимоги пунктів 1.5., 2.3. (б) Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року із змінами та доповненнями (далі - ПДР України), які зобов`язували його своїми діями не створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю чи здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Рухаючись у вказаному напрямку лівою смугою руху, водій ОСОБА_3 наближався до нерегульованого пішохідного переходу, який позначено дорожніми знаками 5.38.1 та 5.38.2 ПДР України, а також дорожньою розміткою 1.14.12 ПДР України, який встановлений навпроти будинку №24 по вул. С.Будного.

Так, маючи об`єктивну можливість завчасно виявити, що попереду, праворуч від нього, у попутному напрямку перед вищевказаним нерегульованим пішохідним переходом зменшував швидкість та зупинився невстановлений автомобіль, водій ОСОБА_3 , в порушення вимог п. 18.4. ПДР України, вчасно не зменшив швидкість руху керованого ним автомобіля Dacia Dokker р.н. НОМЕР_1 , не зупинився перед нерегульованим пішохідним переходом, щоб переконатися, що на ньому немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, а продовжив рух у зазначеному напрямку, унаслідок чого виїхав на нерегульований пішохідний перехід, де допустив наїзд на пішохода ОСОБА_8 , який перетинав проїзну частину дороги справа - наліво відносно напрямку руху автомобіля Dacia Dokker р.н. НОМЕР_1 , в межах нерегульованого пішохідного переходу.

Унаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_8 отримав закритий багатоуламковий перелом крила лівої клубової кістки, із зовнішніх ушкоджень садна поперекової ділянки зліва, правого перепліччя та лівої кисті, які у своєму клінічному перебігу супроводжуються тривалим (більш як 21 день) розладом здоров`я і за цією ознакою належать до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості - п. п. 2.2.1, (а,в) 2.2.2 "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень" (МОЗ України, Київ, 1995).

Причиною дорожньо-транспортної пригоди та наслідків, що настали є порушення водієм автомобіля Dacia Dokker р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_3 вимог п. 18.4 ПДР України.

Порушення вказаних вимог Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_3 з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди.

Водій ОСОБА_3 мав технічну можливість запобігти дорожньо-транспортній пригоді, для чого у нього не було яких-небудь перешкод технічного характеру.

2. Позиція сторони обвинувачення.

Прокурор підтримав обвинувачення в повному обсязі за ч.1 ст.286 КК України, вважаючи всіма поданими доказами винуватість ОСОБА_3 у вчиненні даного кримінального правопорушення доведеною.

Також просив призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді штрафу у розмірі чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.

3. Позиція сторони захисту.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_3 вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав.

Зазначив, що обставини, які викладені у обвинувальному акті відповідають дійсності.

Щиро розкаюється у вчиненому.

Додав, що коли їхав 10.10.2024, то на переході першою була фура, яка різко зупинилась, тому він не встиг здійснити екстрене гальмування. Після ДТП він одразу зупинився, підняв потерпілого і посадив у свій автомобіль.

Разом із тим, потерпілий просив відвезти його на автовокзал. Однак він сказав, що не буде цього робити, а викликав швидку медичну допомогу та працівників поліції.

Додав, що спочатку погодився відшкодувати шкоду потерпілому на загальну суму 150 000 гривень, однак потім дружина потерпілого просила відшкодувати більшу суму - 200 000 гривень, а потім заявила, що ця сума буде такою, що ще його внуки будуть віддавати.

Однак у нього мала пенсія 3 000 гривень.

Частину коштів він дав потерпілому, ходив на тимчасові роботи, а потім така можливість пропала і він не мав де брати ці кошти.

Додав, що наступного дня після ДТП звернувся до страхової компанії «Оранта». Через деякий час прийшла відповідь із вказаної страхової.

Зазначив, що цивільний позов визнає частково, на суму 35 000 гривень.

Захисник адвокат ОСОБА_6 просив відмовити у задоволенні цивільного позову в частині відшкодування матеріальної шкоди у зв`язку із його необґрунтованістю, а також у зв`язку із тим, що цивільно- правовова відповідальність обвинуваченого за шкоду заподіяну внаслідок ДТП застрахована, заявлені потерпілим ОСОБА_8 вимоги про відшкодування матеріальної шкоди знаходяться в межах страхової суми на одного потерпілого, визначеної полісом, а тому їх виплатити повинна страхова компанія, а не обвинувачений. Така його позиція повністю відповідає практиці Верховного суду, про що захисник долучив копії відповідних рішень.

При цьому обвинувачений згідний сплатити потерпілому 35 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Захисник адвокат ОСОБА_7 просив відмовити у задоволенні позовних вимог потерпілого в частині відшкодування матеріальної шкоди у зв`язку із їх необґрунтованістю. Врахувати, що відшкодування шкоди завданої ДТП, не повинно стати засобом збагачення, врахувати той факт, що ОСОБА_3 є пенсіонером, додатково здійснює догляд за дружиною, котра теж пенсійного віку. Дохід ОСОБА_3 складає 36 087 грн. у рік, а його дружини - 29 565 грн., саме тому співмірним відшкодуванням з боку ОСОБА_3 потерпілому моральної шкоди буде сума 35 000 грн.

Також просив призначити обвинуваченому покарання у вигляді обмеження волі, звільнивши його від відбування покарання із встановленням іспитового строку, оскільки обвинувачений в силу свого скрутного матеріального становища не матиме змоги сплатити штраф. Також просив не призначати обвинуваченому додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки це завдасть надмірного тягаря життю обвинуваченого, з огляду на те, що керування автомобілем необхідне останньому для здійснення належного догляду за дружиною.

4. Позиція потерпілого.

Потерпілий ОСОБА_8 у судовому засіданні вказав, що до дорожньо транспортної події він з обвинуваченим знайомий не був.

Зазначив, що 10.10.2024 близько 17:00 він переходив дорогу на вул. С. Будного в м. Тернополі. Дорога була суха, хороша видимість.

Підійшовши до нерегульованого пішохідного переходу, зупинився перед початком переходу, впевнившись, що зупинився транспортний засіб у лівій смузі, почав переходити дорогу. Коли дійшов до острівка безпеки, то відчув удар у ліву сторону, після цього впав.

Водій ОСОБА_3 рухався до дальній смузі. Коли трапилось ДТП, то водій транспортного засобу одразу вийшов та підняв його.

Також повідомив, що обвинувачений ОСОБА_3 надав йому інвалідний візок, милиці та грошові кошти на суму 14 500 грн.

Крім того, коли до нього у лікарню прийшов обвинувачений, то повідомив, що страхова компанія виплатить йому частину збитків. Але він не мав жодної інформації про діагноз, медичної документації.

Тоді через деякий час, він зв`язався із страховою компанією «Оранта», де йому сказали, що потрібно особисто з`явитись. Він цього не зміг зробити, бо перебував на лікарняному, то це зробила його дружина.

У страховій компанії їй повідомили, що потрібно написати заяву та долучити всі підтверджуючі документи, чеки, квитанції. Однак на той час він усіх документів ще не мав. Окрім того, у страховій компанії зазначили, що виплати будуть після того, як буде рішення суду, яким ОСОБА_3 буде визнано винуватим у вчиненні вказаного ДТП.

Пригадує, що його дружина 23.10.2024 надала працівникам страхової компанії ряд документів, зокрема: копію паспорту, копію РКПП, наказ про відрядження, виписки із стаціонару. Потім їм надійшов лист із страхової компанії про те, що потрібно додати ще документи. Однак його дружина, коли зверталась вперше, то надала документи, що підтверджували його лікування. Тому, вважав, що звернення до страховика за відшкодуванням шкоди є недоцільним.

З огляду на вказане, співвідповідачем у цивільному позові страхової компанії не вказував.

Додав, що цивільний позов підтримує у повному обсязі, просив його задовольнити. Зазначив, що всі мовити, описані у цивільному позові та відповіді на відзиві.

Всі продукти, які він купував та вказав у позовній заяві було куплені на власний розсуд, оскільки лікар прописав вживати посилене харчування з метою відновлення.

Вважає, що всі видатки, які вказані у позовній заяві, він покривав би сам, якби не трапилось ДТП. Однак він втратив дохід, тому вважає, що всі витрати, які він поніс мають причино наслідковий зв`язок із вказаним ДТП.

Додав, що повторно після 05.12.2024 документів до страхової компанії не надсилав, оскільки вважав, що це було позбавлено змісту.

Зазначив, що на початку він не збирав документів, квитанцій про витрати, оскільки обвинувачений ОСОБА_3 пообіцяв, що відшкодує 150 000 тисяч гривень матеріальної шкоди.

Вважає, що дорожньо транспортна пригода, яку спричинив відповідач позбавила його можливості отримувати дохід, який мав би покривати всі ці видатки.

Що стосується моральної шкоди, яка докладно розписана у позові, то підстав зменшення суми немає. Сума повинна бути значно більшою, оскільки саме через ДТП він не зміг забрати матір і за нею доглядали чужі люди в чужому для неї (пансіонаті), її моральний стан погіршився, що прискорило її смерть, хоча на даний час занижена сума моральних збитків.

Окрім того, просив призначити обвинуваченому ОСОБА_3 суворе покарання, з позбавлення права керування транспортними засобами на максимальний термін.

Представник потерпілого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 просив призначити обвинуваченому суворе покарання.

Просив задовольнити цивільний позов у повному обсязі, оскільки вважає його обґрунтованим.

Також просить залишити без змін накладений в кримінальному провадженні арешт на автомобіль ОСОБА_3 з метою забезпечення виконання стягнення матеріальної та майнової шкоди з обвинуваченого.

5. Вирішення питання щодо проведення судового розгляду кримінального провадження у відповідності до приписів ч.3 ст.349 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 , визнавши свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, за обставин, викладених у обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

6. Статті (частини статті) КК України, що передбачають відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч.1 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_8 середньої тяжкості тілесне ушкодження.

7. Мотиви призначення покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до вимог ст.ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є нетяжким злочином, конкретні обставини справи, визнання вини, часткове відшкодування завданої шкоди, як обставини, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, які б обтяжували покарання, а тому вважає за доцільне призначити йому покарання у вигляді штрафу.

Крім того, враховуючи особу обвинуваченого, який раніше не судимий, є особою пенсійного віку, має невисокий дохід, суд не вважає за необхідне визначати розмір для обраного виду покарання у максимальному обсязі.

З огляду на характер допущеного порушення ПДР України з боку ОСОБА_3 , яке є грубим, позиції потерпілого, суд вважає, що підлягає застосуванню додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, адже воно сприятиме його виправленню та перевихованню, як учасника дорожнього руху.

Таке покарання буде справедливим, адекватним, необхідним і достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим, так й іншими особами, в достатній мірі відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та тяжкості негативних наслідків, що настали.

Окрім того, в даному конкретному випадку суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, окрім штрафу санкція ч.1 ст.286 КК України передбачає виключно наступні види основних покарань: виправні роботи на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років.

Жодне із покарань окрім штрафу не підлягає до застосування у випадку ОСОБА_3 з огляду на наступне.

ОСОБА_3 досяг пенсійного віку, а тому в силу ч.2 ст.57, ч.3 ст.61 КК України призначення йому покарання у вигляді виправних робіт, або обмеження волі, законом заборонено.

Арешт, відповідно до положень ст.60 КК України, застосовується виключно стосовно військовослужбовців, до яких ОСОБА_3 не належить.

8. Вирішення цивільного позову.

8.1. Потерпілим ОСОБА_8 та його захисником ОСОБА_9 до початку судового розгляду кримінального провадження заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_3 про відшкодування шкоди завданої кримінальним правопорушенням.

Зокрема цивільний позивач та його представник просять стягнути на користь ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 183 911, 48 гривень та моральну шкоду на суму 200 000 гривень.

В обґрунтування позовної заяви зазначено, що:

1) після ДТП ОСОБА_8 були проведені обстеження: рентген, УЗД органів черев порожнини (350 грн.) та КТ тазових кісток (1 500 грн.)

2) Через те, що він не місцевий та немає родичів у м. Тернопіль, до нього приїхала дружина, витративши на дорогу 1 700 грн.

3) На стаціонарному лікуванні він перебував з 10.10.2024 по 15.10.2024. За цей час на його харчування та лікарняні потреби дружина витратила 2 765,13 грн, зокрема: фрукти - 239,57 грн.: апельсини 5 шт. - 68,39 грн. (по ціні 83,90 грн. за 1 кг); банани 7 шт. - 66,93 грн. (по ціні 62,30 грн. за 1 кг); груші 8 шт. - 104,25 грн.(по ціні 55,00 грн. за 1 кг); овочі - 97,92 грн.: картопля ~ 1,4 кг - 38,62 грн.(по ціні 28,00 грн. за 1 кг); помідор 5 шт. - 37,12 грн.(по ціні 83,50 грн. за 1 кг); огірок 4 шт. - 22,18 грн.(по ціні 66,20 грн. за 1 кг); вода Borjomi 1,25л - 80,00 грн.; вода Моршинська негазована 1,5л - 26,48 грн.; хлібо-булочні вироби - 119,23 грн.: роліні з куркою та грибами 2 шт. - 49,80 грн. (по ціні 24,90 грн. за 1 шт.); роліні з бринзою та шпинатом 2 шт. - 55,98 грн. (по ціні 27,99 грн. за 1 шт.), батон 0,5 шт. - 13,45 грн. (по ціні 26,90 грн. за 1 шт.); соки Rich 1 л * 2 шт - 172,98 грн. (по ціні 86,49 грн. за 1 шт.); сир кисломолочний Молокія 9% 350 г * 2 шт. - 176,98 грн. (по ціні 88,49 грн. за 1), йогурт Галичина 3 шт. - 77,97 грн. (по ціні 25,99 грн. за 1 шт.); філе куряче = 0,6 кг - 103,68 грн. (по ціні 171,50 грн. за 1 кг); стейк форелі = 0,3 кг - 212,74 грн. (по ціні 709,99 грн. за 1 кг); пелюшки медичні TIDY 2 уп. - 256,06 грн. (по ціні 128,03 грн. за 1 упаковку); мазь Троксевазин 100 гр. - 349,10 грн., мазь Долобене 100 гр. - 573,70 грн. знеболювальне Нурофен Форте 400 мг №24 - 278,72 грн.

4) Після виписки з лікарні для переміщення до місця проживання вони викликали таксі та заплатили водію додатково за допомогу у довезенні до квартири, так як він пересуватись самостійно не міг. Що в результаті склало 485 грн.

5) З 16.10.2024 по 18.12.2024 він перебував на амбулаторному лікуванні. За час хвороби (недієздатності) було витрачено:

* 1656 грн. - на транспортування на таксі до ортопеда-травматолога;

* на продукти харчування, а саме: кисломолочні продукти - 4 156,46 грн., а саме: сири кисломолочні - 831,88 грн. (по ціні 210,00 грн. за 1 кг); молоко «Молокія» 2,5%, 6 шт. - 330,00 грн. (по ціні 55,00 грн. за 1 шт.); сири тверді - 684,32 грн. (по ціні 227,00 грн. за 1 кг); йогурт Галичина 10 шт. - 779,70 грн. (по ціні 25,99 грн. за 1 шт.); сметана - 449,90 грн. (по ціні 125,00 грн. за 1 кг); сиркові маси "Марійка" 12 шт. - 352,80 грн. (по ціні 29,40 грн. за 1 шт.);кефір «Молокія» 2,5%, 14 шт. - 727,86 грн.(по ціні 51,99 грн. за 1 шт.) горіхи - 1 897,38 грн., а саме: фундук ~ 0,8 кг - 420,98 грн. (по ціні 526,00 грн. за 1 кг); мигдаль = 0,8 кг - 394,52 грн. (по ціні 490,00 грн. за 1 кг); кеш`ю ~ 1 кг - 488,12 грн. (по ціні 480,00 грн. за 1 кг); арахіс ~ 1 кг - 206,32 грн. (по ціні 210,00 грн. за 1 кг); волоські горіхи = 1 кг-286,13 грн. (по ціні 280,00 грн. за 1 кг); кунжут « 0,35 кг - 26,12 грн. (по ціні 75,00 грн. за 1 кг); гарбузове насіння ~ 0,6 кг - 75,19 грн. (по ціні 125,00 грн. за 1 кг) м`ясо та м`ясопродукти - 3 081,27 грн., а саме: філе куряче ~ 2 кг - 353,48 грн. (по ціні 172,00 грн. за 1 кг); гомілки курячі ~ 5 кг - 394,66 грн. (по ціні 79,00 грн. за 1 кг); биток свинячий ~ 2 кг - 530,97 грн. (по ціні 265,00 грн. за 1 кг); шлунки курячі ~ 1,5 кг- 105,19 грн. (по ціні 70,00 грн. за 1 кг); печінка - 1,5 кг - 149,80 грн. (по ціні 100,00 грн. за 1 кг), язик свинячий ~ 2 кг - 409,42 грн. (по ціні 200,00 грн. за 1 кг); фарш свино-говяжий ~ 3 кг - 372,46 грн. (по ціні 125,00 грн. за 1 кг); ковбаса сирокопчена Шинкова ~ 2 кг - 389,16 грн. (по ціні 195,00 грн. за 1 кг); сардельки з сиром = 1,5 кг - 376,13 грн. (по ціні 250,00 грн. за 1 кг), морепродукти (червона риба, короп, сардина) - 2 190,43 грн., а саме: стейки форелі ~ 2 кг - 1424,14 грн. (по ціні 709,99 грн. за 1 кг); короп « 2,5 кг - 506,29 грн. (по ціні 200,00 грн. за 1 кг); сардина консервована тм Аквамарин 5 банок - 260 грн. (по ціні 52,00 грн. за 1шт.) овочі та фрукти (капуста, банани, лимони, апельсини, буряк) - 943,94 грн., а саме: апельсини « 4 кг - 364,62 грн. (по ціні 85,60 грн. за 1 кг); банани ~ 4 кг - 259,13 грн. (по ціні 62,30 грн. за 1 кг); буряк ~ 2 кг - 46,11 грн. (по ціні 23,00 грн. за 1 кг); капуста 2 кг - 138,17 грн. (по ціні 70,00 грн. за 1 кг); лимони 1,1 = кг- 82,72 грн.(по ціні 72,90 грн. за 1 кг.); цибуля ріпчаста = 3 кг - 53,19 грн. (по ціні 18,00 грн. за 1 кг) яйця курячі 70 шт. - 455 грн. (по ціні 65,00 грн. за 10 шт.) на загальну суму - 16 434 грн.

* медичні препарати: вітамін D3 4000МО №60 2 упаковки - 820 грн. (по ціні 410 грн. за 1 упаковку); препарат Остеоцитрат №14 4 упаковки - 960,65 грн. (по ціні 242,02 грн. за 1 упаковку - 1 шт., 243,63 грн. - 1 шт., 237,50 грн. - 2 шт.(чеки додаються)); препарат Едоксакорд - 843,87 грн., даймісил (знеболюючий препарат) - 149 грн. (чек додається), ібупрофен 400 мг №10 - 141,30 грн., 794,70 грн. - на ін`єкції від болів у спині, так як я маю протрузії, які почали мене тривожити під час постійного лежання (по 5 штук: Диклоберл - 158,12 грн., Вітаксон - 324,52 грн., Спазмалгон - 287,06 грн., шприци - 25 грн.). На загальну суму 3 709,52 грн.

* 3 506 грн. на ортопедичний матрас для того, щоб знизити навантаження на хребет під час постійного лежання.

6) Крім того, на час настання ДТП він знаходився у відрядженні (з 18.09.2024 по 16.10.2024). Через це змушений був повернути відряджувані кошти в сумі 4 242,34 грн.

7) За тиждень до настання ДТП він заключив договір оренди квартири в м. Тернопіль. Керівництво підприємства компенсує витрати на оренду квартир комунальні витрати працівникам. А так як він знаходився на лікарняному, то компенсації за 2 місяці в розмірі 31 000 він не отримав.

8) Також зазначив, що його мати, ОСОБА_10 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , була інвалідом першої групи потребувала постійного догляду. Тож 16.10.2024 він мав їхати до м. Суми, щоб забрати її у м. Тернопіль, де з 23.10.2024 мало починатись його наступне відрядження.

До моменту настання ДТП вона тимчасово проживала в приватному пансіонаті з доглядальницями, оскільки інших родичів, щоб доглядали за нею немає. Оскільки він не зміг її забрати, то термін перебування у пансіонаті продовжився.

З огляду на вказане просив стягнути 42 621,76 грн., які він витратив на необхідне лікування його матері та перебування у пансіонаті, оскільки через ДТП не зміг її забрати.

9) Крім того, його дружині, яка є інвалідом третьої групи довелось возити його на інвалідному візку, у зв`язку із чим її стан здоров`я погіршився. Та на її обстеження витратили 5 700 грн.

На цей час вони змогли купити ліки лише на 1 місяць лікування на суму 2 719,98 грн., а саме: квінол 200 мг №30 2 упаковки - 894,96 грн., ліпофарм - 1 347,30 грн., гінодек - 477,72 грн. Загалом термін призначеного лікування - 3 місяці. Тож, необхідно придбати ще тих 5 ліків на суму 5 439,96 грн.

10) Також з лютого 2022 року він сплачує іпотечний кредит за квартиру у м. Суми. За час лікарняної було сплачено 3 платежі на суму 21 500 грн.

11) За час непрацездатності він не отримував також і свою основну заробітну плату, що згідно довідки про середню заробітну плату складає 36 252 грн.

Таким чином, просив стягнути 183 911,48 (сто вісімдесят три тисячі дев`ятсот одинадцять гривень сорок вісім копійок) завданої йому матеріальної шкоди.

Крім того, зазначив, що діями відповідача йому завдано моральні, фізичні і психічні страждання, що виразились в сильних душевних переживаннях, зокрема у нього часто шумить у вухах та болить голова, спина, він став все забувати, не може продовжувати працювати в повну силу по вині відповідача, погіршились стосунки зі знайомими, родичами і в сім`ї.

Під час лікування відчував сильні моральні та фізичні муки, пов`язані з наданою йому шкодою, а саме: зміною способу життя та фінансового становища; неспроможність самостійно виконувати гігієнічні процедури (ходити до туалету, приймати душ); змушеність постійно лежати на хворій спині; неспроможність виходити на свіже повітря частіше, ніж 1-2 дні на тиждень; незручності та сором, які він відчував під час того, як просив знайомих та друзів дати гроші в борг, а також необхідність виплачувати банку борг по кредитній карті; постійний стрес через брак коштів, хвилювання за здоров`я матері і дружини; неспроможність провести поряд з матір`ю її останні тижні життя.

Вказав, що винуватець ДТП, ОСОБА_3 , перші 3 тижні відвідував його. Але за цей час він надав лише старий інвалідний візок, дерев`яні милиці та кошти на загальну суму 14 500 грн. Під час зустрічей він погоджувався компенсувати 150 000 грн. матеріального збитку до суду, однак не зробив цього.

З часу вчинення відповідачем стосовно нього кримінального правопорушення пройшло майже чотири місяці, однак відповідач не відшкодував ні матеріальної, ні моральної шкоди до даного часу.

З огляду на вказане, просив стягнути із ОСОБА_3 200 000 (двісті тисяч) гривень моральної шкоди.

8.2. Представником обвинуваченого ОСОБА_3 адвокатом ОСОБА_6 подано до суду відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач ОСОБА_3 частково визнає позовні вимоги ОСОБА_8 , в частині стягнення з нього моральної шкоди на суму 35 000 грн., а решту позовних вимог не визнає, оскільки, на його думку позивачем безпідставно не вказано співвідповідачем страхову компанію ПАТ «Наск «Оранта», якою був застрахований (страховий поліс №221561170) транспортний засіб Dacia Dokker р.н. НОМЕР_1 , яким на момент ДТП 10.10.2024, керував водій ОСОБА_3 . Слід зауважити, що на момент ДТП страховий поліс №221561170 був чинним.

Позивач ОСОБА_8 не заперечує, що відповідач його відвідував перші 3 (три) тижні після ДТП, надав інвалідний візок, дерев`яні милиці та передав кошти на загальну суму 14 500 гривень.

У своїй позовні заяві ОСОБА_8 вказує на те, що на стаціонарному лікуванні він перед з 10.10.2024 року по 15.10.2024, тобто 5 (п`ять) днів.

У позовній заяві ОСОБА_8 просить стягнути з відповідача вартість 7 шт. бананів, 5 апельсинів, 8 груш; 1,5 кг картоплі; 5 шт. помідорів, 4 щт. огірка; хлібобулочні вироби на загальну суму 119,23 грн.; м`ясопродуктів та м`яса на загальну суму 3 081,27 і кисломолочних продуктів на загальну суму 4 156,46 грн., горіхів на суму 1 897,38 : морепродуктів (червона риба, короп, сардина) на загальна суму 2 190,43 грн.

З огляду на вказане, просить цивільний позов задовольнити частково, а саме: стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8 35 000 грн. заподіяному останньому моральної шкоди. В решті позовних вимог просить відмовити.

8.3.Від потерпілого ОСОБА_8 та його представника адвоката ОСОБА_9 надійшла відповідь на відзив, з якої вбачається, що потерпілий самостійно зателефонував представнику страхової компанії і дізнався, що винуватець лише повідомив про настання ДТП. Для того, щоб отримати якісь виплати потрібно було з`явитись в офісі ПАТ «НАСК «ОРАНТА» і написати заяву. Так як потерпілий був на лікарняному і не мав змоги самостійно пересуватись та вставати з ліжка, 18.10.2024 в офіс ПАТ «НАСК "Оранта"» поїхала дружина потерпілого ОСОБА_11 . Там їй повідомили, що необхідно написати Заяву про страхове відшкодування за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, додати до неї наявні на той час документи та чекати рішення суду, оскільки підстави для виплати відшкодування до судового визнання ОСОБА_3 винуватцем ДТП у ПАТ «НАСК «ОРАНТА» не має.

Того ж дня ОСОБА_11 надала працівнику страхової компанії наступні документи: копію паспорту та РНОКПП; довідку про заробітну плату з місця роботи потерпілого; наказ про відрядження; виписку зі стаціонару з вказаним діагнозом, терміном лікування, призначеним лікуванням, проведеними обстеженнями.

Однак 11.11.2024 за місцем старої реєстрації в м.Суми надійшов лист від ПАТ «НАСК «ОРАНТА». Оскільки на той час там ніхто не проживав, про цей лист потерпілий дізнався лише 04.12.2024. У листі було вказано, що до заяви не додано виписку з лікарні, а також інші обґрунтування збитків. А також повідомлено припинення розгляду справи. Так як на той час потерпілий ще знаходився на лікуванні та воно не було незавершене, а також планувалась реабілітація. Тож чеків за лікування не могло бути. Про це в офісі ПАТ «НАСК «ОРАНТА» знали.

Тож 05.12.2024 потерпілий був змушений їхати до офісу ПАТ «НАСК «ОРАНТА» для з`ясування обставин. Там в усній формі йому повідомили, що документи не дійшли і будуть відправлені повторно. А також знов нагадали, що справа про відшкодування буде поновлена після завершення лікування та отримання судового рішення по справі.

Саме з цієї причини позивач не вказав співвідповідачем по справі страхову компанію ПАТ «НАСК «ОРАНТА».

Після того, як потерпілий ОСОБА_8 отримав від відповідача ОСОБА_3 відзив на позовну заяву, де він посилається на те, що всі збитки має відшкодувати «НАСК «ОРАНТА» згідно страхового полісу №221561170, то знову пішов до офісу ПАТ «ОРАНТА». Та повідомив їм про відзив та попросив надати довідку про те, що виплат не було.

Вони сказали телефонувати на гарячу лінію в головний офіс. Під час дзвінка у головний офіс, ОСОБА_8 попросив менеджера надати інформацію по справі і необхідну довідку. Вона сказала написати заяву на ім`я голови правління ПАТ «ОРАНТА» ОСОБА_12 і що заяву розглядатимуть 30 днів.

8.4.Окрім того, 11.04.2025 від потерпілого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_9 надійшло доповнення до відповіді на відзив, у якому він просить врахувати, що з моменту складання відповіді на відзив відбулись деякі зміни, а саме: ПАТ «НАСК «ОРАНТА» було виплачено компенсацію завданих збитків відповідачем, згідно страхового полісу №221561170, яку вони перерахували йому у сумі 1 680,00 грн. (одна тисяча шістсот вісімдесят гривень 00 копійок).

Також відповідно до інструкції, яку надала по телефону менеджер ПАТ «НАСК «ОРАНТА». Для отримання довідки про страхове відшкодування ОСОБА_8 написав заяву та надіслав її електронним листом від 21.03.2025. Але на даний час відповідь з довідкою не надійшла.

Під час останнього засідання представник обвинуваченого заявив, що в справі не вистачає копії свідоцтва про смерть матері потерпілого. Тож, він також просить долучити копію свідоцтва про смерть ОСОБА_10 .

Крім того, просив врахувати, що після останнього засідання суду ОСОБА_3 забрав у нього інвалідний візок та милиці.

8.5. Стосовно стягнення матеріальної шкоди.

8.5.1. Застосовані норми права.

Відповідно до ч.1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, в залежності від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов повністю, або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

За нормами ч.2 ст.127 КПК шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (пункт 1 частини другої зазначеної статті).

Статтею 1177 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Основною засадою (принципом) цивільного судочинства є, зокрема, диспозитивність (пункт 5 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина перша, третя статті 13 ЦПК України).

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування» (далі - Закон № 85/96-ВР)).

Страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку (частина шістнадцята статті 9 Закону України «Про страхування»).

Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон 3720-IX,), що був чинним на момент вчинення ДТП, регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Згідно ст. 6 вказаного Закону, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. (пункт 22.1 статті 22 Закону 3720-IX ).

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до ст. 35.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Обов`язок по обґрунтуванню вимоги заявника та надання доказів, що підтверджують заявлені вимоги відповідно покладений саме на заявника.

Пунктом 36.2 ст. 36 Закону передбачено, що Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: - у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Проте, відповідно до ст. 37.1.3. та ст. 37.1.4. Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування є: невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди; та не подання заяви про страхове відшкодування впродовж: одного року, якщо шкода заподіяна майну, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю, з моменту скоєння ДТП.

У статті 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

8.5.2. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20), зазначено, що:

«Велика Палата Верховного Суду послідовно наголошує, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми. Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV) (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі №147/66/17).

Внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом №1961-IV виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених Законом №1961-IV випадках - МТСБУ) та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за Законом №1961-IV не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ). Тому висновок апеляційного суду про абсолютність права потерпілого на відшкодування шкоди саме за рахунок особи, яка завдала шкоди, є помилковим. Враховуючи розподіл у деліктному зобов`язанні між винуватцем ДТП (страхувальником) і страховиком (МТСБУ) обов`язку з відшкодування шкоди, завданої під час експлуатації наземних транспортних засобів, а також те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем має визначені законом межі та порядок реалізації, Велика Палата Верховного Суду відступає від висновку Верховного Суду України про те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним, і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована (постанови Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі №6-2808цс15, від 14 вересня 2016 року у справі №6-725цс16, від 26 жовтня 2016 року у справі №6-954цс16).

Велика Палата Верховного Суду в постановах від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18) (пункт 59), від 03 жовтня 2018 року у справі №760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18) неодноразово звертала увагу на те, що у справах про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної страхувальником за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у межах ліміту страхового відшкодування належним відповідачем буде страховик. Принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно, якщо такої різниці немає та шкода покрита в повному обсязі страховою виплатою, в такому випадку в цій справі відсутні підстави для покладення відповідальності на страхувальника».

Відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми. Обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах такої різниці.

Визначення відповідачів, предмета і підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (див. висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений в постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, провадження № 14-61цс18, пункти 40, 41).

Якщо позивач не заявляє клопотання про залучення інших співвідповідачів у справах, в яких наявна обов`язкова співучасть, тобто коли неможливо вирішити питання про обов`язки відповідача, одночасно не вирішивши питання про обов`язки особи, не залученої до участі у справі як співвідповідача, суд відмовляє у задоволенні позову (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 січня 2022 року в справі № 457/726/17 (провадження № 61-43201св18)).

Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад. Такий висновок узгоджується з правовою позицією, яку Велика Палата Верховного Суду виклала у постанові від 29 червня 2022 року у справі № 477/874/19 та Верховний Суд виклав у постановах від 27 липня 2021 року у справі № 431/1397/20, від 29 червня 2022 року у справі № 477/874/19, від 10 грудня 2019 року у справі 199/6524/18, від 3 серпня 2023 року у справі № 759/1587/21, від 28 жовтня 2020 року у справі № 761/23904/19.

Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

8.5.3. Фактичні обставини, що стосуються договору страхування.

Між Публічним акціонерним товариством Національна страхова компанія «Оранта» та ОСОБА_3 17.06.2024 було укладено договір обов`язково страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №221561170, за яким об`єктом страхування є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації транспортного засобу Dacia Dokker реєстраційний номер НОМЕР_1 .

10.10.2024 обвинувачений ОСОБА_3 у момент настання дорожньо транспортної пригоди керував транспортним засобом Dacia Dokker реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Страховий поліс №221561170 на момент ДТП був чинним.

Згідно страхового полісу №221561170, страхова сума на одного потерпілого: за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю становить 320 000 (триста двадцять тисяч гривень); за шкоду, заподіяну майну становить 160 000 (сто шістдесят тисяч гривень). Розмір франшизи 0 (нуль) гривень.

Під час судового розгляду встановлено, що цивільний позивач ОСОБА_8 звернувся до страховика Публічного акціонерного товариства Національної страхової компанії «Оранта» із заявою про виплату страхового відшкодування.

05.11.2024 ОСОБА_8 із ПАТ «НАСК» ОРАНТА» надійшла відповідь про те, що необхідно надати страховику наступні документи: документи, що підтверджують витрати на лікування та їх розмір (чеки, рахунки, квитанції); виписки із історії хвороби або епікризу з історії хвороби, або довідки з медичного закладу з вказанням діагнозу, терміном лікування, призначенням лікування, обстеженням та процедурами. Однак отримавши відповідь, що потрібно долучити копії документів ОСОБА_8 не зробив цього.

Як вбачається із доповнення до відповіді на відзив ОСОБА_8 вказує, що 13.03.2025 на його рахунок надійшли кошти у сумі 1 600 гривень. Разом із тим у суду відсутня об`єктивна можливість встановити, що це за кошти, за що саме вони сплачені, чи звертався ОСОБА_8 до страхової компанії із тими ж вимогами, що й до ОСОБА_3 .

У позовній заяві цивільний позивач ОСОБА_8 до цивільного відповідача ОСОБА_3 не залучав як співвідповідача Публічне акціонерне товариства Національну страхову компанію «Оранта».

8.5.5. Висновки суду.

Враховуючи наведені обставини, те, що позивач ОСОБА_8 пред`явив вимоги про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди лише до відповідача ОСОБА_3 , який застрахував свою цивільнуправову відповідальність згідно полісу від 17.06.2024 №221561170 в ПАТ «НАСК» ОРАНТА», до зазначеного страховка із позовом не звертався, в частині відшкодування шкоди на лікуванням та тимчасової втрати працездатності суд вважає, що у задоволенні позову ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної шкоди слід відмовити.

В частині відшкодування витрат на догляд за матір`ю, дружиною, сплатою іпотечного кредиту, харчуванням, втраченою вигодою у зв`язку із бажанням влаштуватись на іншу роботу також необхідно відмовити, оскільки вказані витрати безпосередньо не пов`язані із настанням ДТП.

8.6. Стосовно стягнення моральної шкоди.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення його прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, які особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно ч.1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Поняття джерела підвищеної небезпеки визначено у статті 1187 ЦК України, відповідно до якої під джерелом підвищеної небезпеки розуміють діяльність, пов`язану з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для осіб, які цю діяльність здійснюють, та інших осіб.

Основні ознаки джерела підвищеної небезпеки також наведено у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року №6, відповідно до якого джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об`єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості.

Таким чином, автомобіль є джерелом підвищеної небезпеки у розумінні частини першої статті 1187 ЦК України.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з статті 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Таким чином, виходячи з положень пункту статті 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова компанія ПАТ «Наск «Оранта» в разі її залучення позивачем як співвідповідача, зобов`язана була б відшкодувати ОСОБА_8 моральну шкоду в розмірі 5% ліміту страхової відповідальності.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Також, розмір відшкодування моральної шкоди не є сталою величиною, а визначається судом у кожному конкретному випадку з урахуванням всіх обставин справи, має бути не більш аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен приводити до її збагачення. На це вказав Верховний Суд у постанові від 23.10.2024 (справа №293/174/23).

Суд погоджується з доводами потерпілого, що у нього відбулись зміни способу життя, внаслідок чого протягом тривалого часу він вимушений був лікуватись, зазнав фізичного болю та страждань від отриманих травм, а також душевних страждань та приниження, а тому суд вважає доведеним факт заподіяння йому моральної шкоди та наявність підстав для її відшкодування внаслідок дорожньо транспортної пригоди, що спричинило йому моральну шкоду.

При цьому суд враховує, що відповідач ОСОБА_3 є людиною пенсійного віку, із середнім місячним доходом у розмірі 3284 грн., а його дружини ОСОБА_13 середньомісячний дохід становить 2 690 грн.

Окрім того, у судовому засіданні було встановлено та підтверджено сторонами, що відповідач після ДТП надав кошти позивачу на загальну суму 14 500 (чотирнадцять тисяч п`ятсот) гривень, а також інвалідний візок та дерев`яні милиці.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення цивільного позову в частині відшкодування моральної шкоди, шляхом стягнення із ОСОБА_3 у користь ОСОБА_8 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень завданої йому моральної шкоди, при цьому дана сума не включає витрати, які мала б відшкодувати страхова компанія.

9. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11.10.2024, у справі №607/22040/24 з огляду на часткове задоволення цивільного позову, з врахуванням п.4 ч.2 ст.170 КПК України, а саме з метою забезпечення відшкодування шкоди завданої внаслідок кримінального правопорушення, з врахуванням того, що власником автомобіля Dacia Dokker, р.н. НОМЕР_1 є обвинувачений, необхідно залишити без змін.

На підставі ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого на користь держави підлягають стягненню документально підтверджені витрати на залучення експертів.

Долю речових доказів, необхідно вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись наведеним, а також ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі чотирьох тисяч (4 000) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 68 000 (шістдесят вісім тисяч) гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.

Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8 на відшкодування моральної шкоди - 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Документально підтверджені процесуальні витрати за проведення судових експертиз на загальну суму 7 959 (сім тисяч дев`ятсот п`ятдесят дев`ять) гривень - стягнути з ОСОБА_3 в користь держави.

Арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11.10.2024, у справі №607/22040/24 залишити без змін.

Речові докази у справі, після набрання вироком законної сили, а саме:

- транспортний засіб Dacia Dokker, р.н. НОМЕР_1 , 2013 року випуску, синього кольору, який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_3 залишити на зберіганні на майданчику для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів, що за адресою м.Тернопіль, вул. Бережанська, 44 Б.

Вирок може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддя ОСОБА_1