Провадження № 1-кп/761/2067/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2024 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань суду матеріали кримінального провадження внесенні до єдиного реєстру досудових розслідувань №0001701 від 03.05.2023 року по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Пилиповичі Бородянського району, Київської області, громадянки України, українки, незаміжньої, не працюючої, маючої на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.4 ст.186 КК України,

В С Т А Н О В И В:

З травня 2023 року у провадженні Шевченківського районного суду м.Києва перебувають матеріали кримінального провадження №0001701 від 03.05.2023 стосовно ОСОБА_3 , за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України.

Прокурор ОСОБА_2 у судовому засіданні заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 , вказавши про подальше існування ризиків, визначених ст. 177 КПК України, які попередньо було враховано при обранні запобіжного заходу обвинуваченій, а саме те, що остання може переховуватись від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, що мають значення для кримінального провадження, незаконно впливати на свідків, потерпілого, вчинити інше кримінальне правопорушення. Разом з ти, зазначив доводи щодо характеризуючих даних про особу останньої, які доводять неможливість застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів щодо особи.

Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_3 , вказав, що судом досліджено майже всі докази і вони не містять підтвердження вини обвинуваченої у вчиненому. Крім того повідомив, що ризики, передбачені ст.177 КПК України прокурором не доведені, обвинувачена ОСОБА_3 має незадовільний стан здоров`я.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 заперечувала проти задоволення клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою відносно неї, думку захисника підтримала.

Заслухавши думки учасників судового розгляду та дослідивши наявні матеріали провадження суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Так, з травня 2023 року у провадженні Шевченківського районного суду м.Києва перебувають матеріали кримінального провадження №0001701 від 03.05.2023 стосовно ОСОБА_3 , за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України.

20.05.2024 року ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва у рамках вказаного провадження відносно обвинуваченої ОСОБА_3 було продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 18 липня 2024 року включно.

Стаття 197 КПК України передбачає, що строк дії ухвали суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, в тому числі: вчинити інше кримінальне правопорушення, переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, впливати на свідків, потерпілих у кримінальному провадженні, а також те, що відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Так, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.

При цьому, ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Продовжуючи строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Так, наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

При цьому суд, вирішуючи питання щодо продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховує дані про особу ОСОБА_3 яка є раніше судимою, обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання до десяти років позбавлення волі, які мають значний ступінь суспільної небезпеки та за якими потерпілим заподіяно значний розмір шкоди. Дані про існування у останньої соціальних зв`язків, які, на думку суду, самі по собі, без існування стримуючих факторів, не є у даному випадку належним стримуючим фактором для уникнення від явки до суду та запобіганню іншим ризикам, що неодноразово було попередньо перевірено судом та свого підтвердження не знайшло.

Встановлюючи ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя виходить із передбаченої КПК України процедури отримання, зокрема, свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

Тобто, ризик незаконного впливу існує як на початковому етапі кримінального провадження, так і на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Слідчий суддя враховує, що покази свідків у вказаному кримінальному провадженні мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження та можуть суттєво вплинути на становище ОСОБА_3 , а тому наявні обґрунтовані підстави вважати, що остання наділений потенційною можливістю впливати на свідків у кримінальному провадженні з метою схилити їх не давати правдиві, послідовні показання в суді, для уникнення або мінімізації кримінальної відповідальності.

Крім того, слідчий суддя вважає, що обвинувачена ОСОБА_3 може вчинити інше кримінальне правопорушення чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки останній усвідомлює тяжкість можливого покарання та ознайомлена з роботою правоохоронних органів, тощо.

Крім того, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Жодних стримуючих факторів, які б свідчили, що обвинуваченою не будуть вживатися перешкоди в уникненні від правосуддя в спосіб неявки в судові засідання, стороною захисту не наведено та не надано доказів на підтвердження цього.

Враховуючи, що стороною захисту не надано переконливих та документально підтверджених даних, які б на теперішній час унеможливлювали перебування обвинуваченої під вартою, суд приходить до висновку, що сукупність обставин, передбачених ст. 178 КПК України, а саме тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченій у разі визнання винуватою у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вона обвинувачується, відомості, які характеризують особу обвинуваченої, свідчить, що на даний час продовження строку тримання під вартою обвинуваченій не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, обставинами, які дають підстави стверджувати про наявність публічного інтересу, що виправдовує виняток із загальної норми про повагу до свободи людини, є непоправні наслідки вчиненого, оскільки, відповідно до статті 3 Конституції України, людина, її життя та здоров`я є найвищою соціальною цінністю.

Доводи сторони захисту не спростовують обґрунтованості необхідності та виправданості застосування до обвинуваченої запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки не містять відомостей про обставини, які не були враховані під час вирішення питання про обрання та продовження строку його дії під час досудового слідства.

Одночасно використовуючи ст. 28 КПК України, суд констатує, що під час розгляду даного кримінального провадження кожна процесуальна дія та процесуальне рішення виконуються та приймаються в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Враховуючи вищевикладене суд прийшов до висновку, що менш суворі запобіжні заходи, у тому числі домашній арешт не зможуть забезпечити уникнення зазначених ризиків та покладених на обвинуваченого обов`язків, у зв`язку з чим є достатні підстави для продовження застосування такого виду запобіжного заходу, як тримання під вартою.

Окрім того, суд вважає за необхідне залишити раніше визначений розмір застави 35 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 105 980 грн. Суд вважає, що саме такий розмір застави може гарантувати виконання обвинуваченою ОСОБА_3 покладених на неї обов`язків, передбачених кримінальним процесуальним законом та запобігання існуючим ризикам

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 309, 217, 334, КПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_3 - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в ДУ «Київський слідчий ізолятор» на 60 днів.

Строк дії ухвали про тримання під вартою, в ДУ «Київський слідчий ізолятор», обвинуваченої ОСОБА_3 , визначити тривалістю до 14 вересня 2024 року включно.

Визначити ОСОБА_3 , заставу в розмірі 35 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 105 980 (сто п`ять тисяч дев`ятсот вісімдесят) гривень, яка може бути внесена як самою обвинуваченою, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на розрахунковий рахунок для внесення застави (отримувач: ТУДСАУ у м. Києві, призначення платежу: застава за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженку с. Пилиповичі Бородянського району Київської області).

Обвинувачена або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

Покласти на ОСОБА_3 , у випадку внесення застави, обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

1. Не відлучатися із населеного пункту, в якому вона проживає чи перебуває, без дозволу прокурора, суду;

2. Повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

3. Здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Визначити 2-х місячний строк дії обов`язків, покладених судом у разі внесення застави, з дня внесення застави.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваної ОСОБА_3 з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної в даній ухвалі, обвинувачена зобов`язана виконувати покладені на неї обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1