УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2025 року

м. Київ

справа № 369/20493/24

провадження № 51-826 ск 25

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Київського апеляційного суду від 21 лютого 2025 року про відмову у відкритті провадження,

установив:

Вказаним судовим рішенням, між іншим, суддя-доповідач Київського апеляційного суду, керуючись вимогами ч. 4 ст. 399 КПК України, відмовив у відкритті провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 вересня 2024 року в частині оскарження відмови у задоволенні клопотання захисника про повернення обвинувального акта та призначення судового розгляду на підставі цього обвинувального акта.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 , посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду.

На обґрунтовування свої вимог вказує, що апеляційний суд, керуючись ч. 4 ст. 399 КПК України, ухвалив рішення про відмову у відкритті провадження за його апеляційною скаргою на ухвалу суду першої інстанції про відмову у задоволенні клопотання захисника про повернення обвинувального акта, не врахувавши положення ч. 4 ст. 314 КПК України у взаємозв`язку із ст. 2, 7 цього Кодексу, що, на його думку, є відмовою обвинуваченому у доступі до правосуддя.

Також захисник вважає, що ухвала апеляційного суду про відмову у відкритті провадження постановлена незаконним складом суду, оскільки, як зазначає захисник, таке судове рішення мало бути ухвалено судом колегіально.

Перевіривши доводи наведені у касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження захиснику належить відмовити, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19, п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; однією із основних засад судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Згідно із ч. 1 ст. 392 КПК України, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: 1) вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу; 2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; 3) інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.

Також відповідно до абзацу другого ч. 2 цієї статті Кодексу, ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.

Як убачається із змісту ухвали Київського апеляційного суду від 21 лютого 2025 року, захисник ОСОБА_4 , не погоджуючись із ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 січня 2025 року, подав апеляційну скаргу.

Цією ухвалою суд першої інстанції у підготовчому судовому засіданні ухвалив такі рішення: відмовив у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про повернення обвинувального акта, призначив судовий розгляд на підстав обвинувального акта щодо ОСОБА_5 , задовольнив клопотання прокурора та продовжив обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою, залишив обвинуваченому запобіжний захід, як альтернативний, - заставу.

Суддя-доповідач Київського апеляційного суду, перевіривши апеляційну скаргу захисника на вказану ухвалу суду першої інстанції, постановлену за результатами підготовчого судового засідання встановив, що апеляційна скарга подана на ухвалу постановлену судом першої інстанції в частині оскарження рішення про відмову у задоволенні клопотання захисника про повернення обвинувального акта і призначення судового розгляду на підставі цього обвинувального акта.

Проте таке судове рішення, відповідно до положень ст. 392 КПК України, не відноситься до переліку ухвал суду першої інстанції, котрі можуть бути оскаржені в апеляційному порядку, а тому, керуючись вимогами ч. 4 ст. 399 КПК України, постановив ухвалу про відмову у відкритті провадження.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 399 КПК України, суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

За змістом ч. 4 ст. 314 КПК України в апеляційному порядку може бути оскаржена ухвала про повернення обвинувального акта.

Системнийаналіз норм кримінального процесуального кодексудозволяє дійти висновку, що окреме оскарження в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про відмову у задоволенні клопотання особи про повернення обвинувального акта процесуальний законом не передбачено.

Враховуючи наведене, суддя апеляційного суду обґрунтовано дійшов висновку про безпідставність вимог захисника щодо можливості оскарження ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 вересня 2024 року в частині відмови у задоволенні його клопотання про повернення обвинувального акта та призначення судового розгляду на підставі цього обвинувального акта.

Твердження захисника про те, що рішення апеляційного суду про відмову у відкритті провадження ухвалено незаконним складом суду, є помилковим, оскільки вимогами ч. 4 ст. 399 КПК України прямо передбачено, що суддя-доповідач одноособово ухвалює таке рішення.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Враховуючи, що з касаційної скарги, наданого до неї судового рішення не вбачається підстав для її задоволення, колегія судів касаційного суду дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження захиснику належить відмовити.

На підставі викладеного та керуючись вимогами п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Київського апеляційного суду від 21 лютого 2025 року про відмову у відкритті провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3