Справа№534/1/25
Провадження №1-кп/534/1/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2025 року м. Горішні Плавні

Комсомольський міський суд Полтавської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурорів ОСОБА_3

ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000712 від 22.11.2024 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Комсомольська, Полтавської області, громадянина України, українця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який проживає за адресою:, АДРЕСА_2 , з вищою освітою за ступенем бакалавр, не одруженого, раніше не судимого,

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.357 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До Комсомольського міського суду Полтавської області надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.357 КК України.

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Близько 09 год 00 хв 22 листопада 2024 року ОСОБА_5 , перебуваючи вдома за адресою спільного проживання з ОСОБА_6 у АДРЕСА_2 , виявив банківську картку, емітовану АКБ «Індустріалбанк» № НОМЕР_1 , яка належить останньому, після чого в ОСОБА_5 виник умисел на заволодіння згаданою банківською карткою та грошима, які знаходяться на банківському рахунку ОСОБА_6 .

Вищезгадана картка у відповідності до положень ст.1 Закону України «Про інформацію», п.п.1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст.1, ст.ст.14, 15, Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ч.4 ст.51 Закону України «Про банки та банківську діяльність», п.1 ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» є офіційним документом, тобто електронним платіжним документом, засобом доступу до банківського рахунку, відкритого на ім`я ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій протиправний умисел ОСОБА_5 діючи в умовах воєнного стану, введеного на території України на підставі Закону України №2102-ІХ від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», керуючись корисливим мотивом, діючи таємно, за допомогою згаданої банківської картки зняв у банкоматі АТ КБ «ПриватБанк» за адресою: Полтавська область, Кременчуцький район, м. Горішні Плавні, вул. Миру, 15, грошові кошти в сумі 16 400 грн.

У подальшому ОСОБА_5 з місця вчинення злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому матеріального збитку на суму 16 400 грн.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч.4 ст. 185 КК України, ч.1 ст.357 КК України, а саме, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, та викрадення офіційного документу, вчинене з корисливих мотивів.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав повністю. Обвинувачений не оспорює фактичних обставин та доказів по справі, у тому числі часу, способу, місця, вартості майна, яким заволодів. У ході допиту показав, що дійсно 22.11.2024 близько 10-ї години ранку із кишені куртки потерпілого та поза його очі взяв банківську картку, що належить ОСОБА_6 . Після чого пішов до банкомату АТ ПриватБанк та трьома транзакціями зняв грошові кошти на загальну суму 16 400,00 грн., належні потерпілому. Грошові кошті, що зняв через банкомат із картки потерпілого, поклав у внутрішню кишеню своєї куртки. Гроші повністю повернув потерпілому після приїзду поліції. Визнає вчинене огидним, свою поведінку засуджує, жалкує з приводу скоєного, відчуває сором, зазначає, що це гіркий та огидний досвід на все життя. Перед потерпілим щиро вибачився.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, враховуючи повне визнання вини обвинуваченим ОСОБА_5 , думку прокурора, обвинуваченого, потерпілого, які пояснили, що бажають закінчити судовий розгляд без дослідження доказів, що маються в матеріалах справи та підтверджують фактичні обставини, які ніким не оспорюються, судом визнано недоцільним дослідження вказаних доказів. При цьому суд пересвідчився, що учасники судового провадження розуміють зміст обставин кримінальних правопорушень та добровільності їх позиції, а також роз`яснив, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Тому, суд обмежив дослідження фактичних обставин допитом обвинуваченого ОСОБА_5 та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

Зважаючи на це, судом достовірно встановлено, що ОСОБА_5 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, ч. 1 ст. 357 КК України - викрадення офіційного документу, вчинене з корисливих мотивів. Вину обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень суд вважає доведеною.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, передбачені ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченого, добровільне відшкодування завданого збитку.

При визначенні наявності такої обставини, яка пом`якшує покарання, як щире каяття, суд урахував критерії, наведені Верховним Судом у складі суддів Третьої судової палати ККС у постанові від 15.11.2021 у справі №199/6365/19 стосовно щирого каяття, та не формальне ставлення обвинуваченого до скоєного.

Обставинами, які обтяжують покарання, передбачені ст. 67 КК України є вчинення кримінальних правопорушень щодо особи похилого віку.

Мотиви призначення покарання.

Зі змісту ст. 50 КК України слідує, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне та достатнє для її виправлення. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд керується вимогами стст. 65-67 КК України, виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації покарання.

Суд встановив такі характеризуючі дані про особу обвинуваченого.

Вину обвинувачений визнав повністю, щиро засуджує свої дії, зазначає про гіркий та огидний досвід на все життя, перед потерпілим вибачився.

Згідно медичній довідці від 05.12.2024 №1116/01-14 обвинувачений на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.

Відповідно до листа КЖРЕП1 від 05.12.2024 скарг та нарікань від мешканців будинку не надходило.

Згідно з висновками досудової доповіді, складеної за ухвалою суду представником персоналу органу пробації ОСОБА_7 , беручи до уваги інформацію, що характеризує особу обвинуваченого, його спосіб життя, відносини у суспільстві, історію правопорушень, середню ймовірність вчинення повторного правопорушення відповідно до результатів оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_5 можливе без позбавлення або обмеження волі на певний строк та не становить високої небезпеки для суспільства (у тому числі окремих осіб).

При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, сімейний стан обвинуваченого, який є неодруженим, обставини, що пом`якшують покарання, обставини, що його обтяжують, стан здоров`я обвинуваченого, його ставлення до вчинених кримінальних правопорушень, зокрема, щирий осуд вчинених правопорушень, процесуальну поведінку обвинуваченого під час судового розгляду, думку прокурора щодо призначення покарання обвинуваченому, досудову доповідь органу пробації.

Виходячи із загальних засад призначення покарання, визначених ст.65 КК України, суд вважає, що для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень необхідним і достатнім є покарання в межах санкцій ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі та ч.1 ст.357 КК України у виді обмеження волі.

Згідно з ч.1 ст.70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Стосовно цього кримінального провадження, зважаючи на загальні засади призначення покарання, а також на означені обставини, характеризуючі дані та досудову доповідь органу пробації щодо обвинуваченого, ураховуючи, що призначене покарання повинно бути відповідним скоєному, тобто необхідним й достатнім для виправлення особи, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства. З огляду на це, беручи до уваги норми ч.1 ст.70 КК України, суд визначає обвинуваченому остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільняє його від покарання з випробуванням та іспитовим строком.

Таким чином, суд знаходить можливим звільнити обвинуваченого від призначеного покарання з випробуванням та іспитовим строком, але в умовах належного нагляду за його поведінкою та виконанням покладених судом обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Підстав для застосування положень статей 69 та 691 КК України суд не знаходить.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Процесуальні витрати, цивільний позов не заявлявся. Грошові кошти в сумі 16400,00 грн. передані під розписку потерпілому ОСОБА_6 .

Доля речових доказів підлягає вирішенню відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

З урахуванням процесуальної поведінки обвинуваченого, суд не вбачає підстав для застосування до нього запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

На підставі викладеного, керуючись стст. 349, 370, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання за:

- ч.1 ст.357 КК України у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік;

- ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 від відбування покарання звільнити з випробуванням із встановленням іспитового строку на 1 (один) рік.

Відповідно до пп 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 зобов`язання періодично з`являтись для реєстрації в уповноважений орган з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Відповідно до пп. 2, 4 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 зобов`язання не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробайційною програмою.

На підставі ч. 4 ст. 76 КК України здійснення нагляду за ОСОБА_5 покласти на уповноважений орган з питань пробації.

Речові докази у кримінальному провадженні:

- оптичний диск DVD-R із записом огляду місця події 22.11.2024, залишити в матеріалах справи.

Будь-який запобіжний захід обвинуваченому не обирати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення через Комсомольський міський суд Полтавської області, а обвинуваченим у той же строк з моменту його отримання.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1