Номер провадження: 11-кп/813/851/25
Справа № 522/1302/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_9 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 12.08.2024 року в кримінальному провадженні №0000003 від 02.01.2024 року щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Одесі, громадянина України, українця, неодруженого, не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

встановив:

Оскарженою ухвалою задоволено клопотання прокурора та закрито кримінальне провадження №0000003 від 02.01.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з набранням чинності закону, яким скасована кримінальна відповідальність за інкриміноване діяння.

ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що 27.12.2023 року, в нічний час, приблизно о 02:00 год., більш точного часу органом досудового розслідування не встановлено, він перебував у кімнаті свого знайомого на ім`я ОСОБА_10 , який проживає у напівпідвальному приміщенні, що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , куди в цей час зайшла ОСОБА_11 , та, достовірно знаючи, що відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 року № 2102-IX, з 05:30 год. 24.02.2022 року строком на 30 діб введено в Україні військовий стан, який станом на 21.11.2023 року відповідно до Указу Президента України від 06.11.2023 року №734/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 08.11.2023 року №3429-Х з 05:30 год. 16.11.2023 року був продовжений строком на 90 діб, маючи прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, та переслідуючи мету незаконного збагачення, діючи з корисливих мотивів, ОСОБА_12 , переконавшись, що ОСОБА_11 залишилась у кімнаті особи на ім`я ОСОБА_10 , вийшов з його кімнати, та впевнившись, що його дії залишаються непомітними для оточуючих, шляхом вільного доступу через відкриті двері проник без дозволу ОСОБА_11 до її кімнати, та взяв зі столу мобільний телефон марки «ZTE Blade A31 Plus» в корпусі темно сірого кольору IMEI НОМЕР_1 , вартістю 2750 гривень, з сім-картою мобільного оператора ТОВ «Лайфселл» НОМЕР_2 , та зарядний пристрій до вказаного мобільного телефону, які матеріальної цінності для потерпілої не представляють.

В подальшому, ОСОБА_8 покинув місце вчинення кримінального правопорушення та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, тим самим спричинивши потерпілій ОСОБА_11 матеріальний збиток у розмірі 2750 грн.

Таким чином, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, вчинене в умовах воєнного стану.

Мотивуючи прийняте рішення про закриття кримінального провадження, місцевий суд зазначив, що 09.08.2024 року набув чинності Закон України №3686-ІХ від 18.07.2024 року, яким підвищено поріг кримінальної відповідальності за крадіжку, та оскільки обвинуваченому ОСОБА_8 інкриміновано вчинення діяння, кримінальна караність якого була встановлена законом, що втратив чинність, оскільки згідно обвинувального акта сума викраденого майна складає 2750 грн., яка є недостатньою для притягнення ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності та кваліфікації дій обвинуваченого за ч.4 ст.185 КК України, що є підставою для закриття кримінального провадження у зв`язку із набранням чинності законом, яким скасована кримінальна відповідальність за таке діяння.

Не погоджуючись з ухвалою суду, прокурор Приморської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали, просить скасувати ухвалу та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Мотивуючи вимоги апеляційної скарги, прокурор посилається на неправильне застосуванням місцевим судом закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосування закону, який не підлягав застосуванню та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.

Прокурор вказує, що місцевий суд безпідставно застосував стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 . Закон України №3686-ІХ від 18.07.2024 року, оскільки не врахував, що обвинуваченому інкримінується вчинення таємного викрадення майна, що мало місце 27.12.2023 року, на суму, яка є достатньою для притягнення до кримінальної відповідальності.

Судовий розгляд апеляційної скарги в суді апеляційної інстанції, відповідно до положень ч.4 ст.405 КПК України, проведено за відсутності потерпілої ОСОБА_11 , яка в судове засідання не з`явилася, клопотання про відкладення розгляду не подавала.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що на стадії апеляційного перегляду оскарженого рішення, судом були створені всі умови для реалізації права учасників провадження на доступ до правосуддя.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського Суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

У своїх рішеннях Європейський Суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; захисника та обвинуваченого, які не заперечували проти задоволення апеляційної скарги; вивчивши матеріали кримінального провадження; обговоривши доводи апеляційної скарги; колегія суддів дійшла висновку про таке.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України (далі КПК), вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Згідно з положеннями ст. 2 КПК завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст.ст. 8, 9 КПК кримінальне провадження здійснюється з додержанням засад законності та верховенства права, згідно з якими людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями і визначають зміст та спрямованість діяльності держави.

Законність, як загальна засада кримінального провадження, полягає в забезпеченні єдиного порядку кримінального провадження в усіх кримінальних провадженнях, неухильному дотриманні процесуальної форми та передбаченої процедури, однаковості застосування закону і поширюється на всі стадії та інститути кримінального процесу, всіх його суб`єктів, усі дії і процесуальні рішення.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Тобто, обов`язковою умовою прийняття законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення є неухильне дотримання вимог кримінального процесуального законодавства на всіх стадіях судового розгляду.

Відповідно до ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти мають зворотну дію в часі, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За приписами ч.6 ст.3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року №3886-IX (далі - Закон №3886-IX).

Законом №3886-IX внесені зміни у ст.51 КУпАП, якою передбачена відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якими підвищена верхня межа вартості майна, викрадення якого охоплюється цим положенням, з 0,2 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином статті 185, 190, 191 КК України фактично містять відсилку до ст.51 КУпАП, яка, встановлюючи верхню межу вартості викраденого майна для кваліфікації його як дрібного викрадення, тим самим визначає нижню межу цього параметра для кримінальної відповідальності за крадіжку, шахрайство, привласнення чи розтрату чужого майна.

Отже, із часу набуття 09 серпня 2024 року чинності Законом № 3886-IX кримінальна відповідальність за статтями 185, 190, 191 КК України може настати, лише якщо розмір викраденого майна перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Унаслідок цієї зміни частина діянь, які на час їх вчинення передбачали кримінальну відповідальність, після цього охоплюється диспозицією ст. 51 КУпАП.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07 жовтня 2024 року (справа №278/1566/21, провадження №51-2555кмо24), суд касаційної інстанції зробив правовий висновок, відповідно до якого Закон №3886-IX, яким внесені зміни до ст.51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст.5 КК для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.51 КУпАП. Зміни, внесені Законом №3886-IX, мають зворотну дію в часі.

У ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого майна розмір, визначений ст.51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозд. 1 розд. ХХ та пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розд. IV Податкового кодексу України.

Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом №3886-IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.

Пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України встановлено, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Колегія суддів вважає, що місцевий суд, приймаючи рішення про закриття кримінального провадження дійшов помилкового висновку про наявність підстав для застосування положень п. 4-1 ч.1 ст.284 КПК України, з огляду на таке.

У даному кримінальному провадженні ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, вчинене в умовах воєнного стану, яке мало місце 27.12.2023 року. Матеріальна шкода в даному кримінальному провадженні складає 2750 гривень.

Відповідно до Податкового кодексу України та Закону №3886-IX вартість майна, з якої настає кримінальна відповідальність за ст.185 КК України, у 2023 році становить 2684 гривні.

За таких обставин у даному кримінальному провадженні вартість майна, у таємному викраденні якого обвинувачується ОСОБА_8 , на час вчинення діяння, перевищувала 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 2684 грн. станом на 2023 року, отже до цього діяння не може бути застосовані положення п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України.

Оскільки апеляційним судом встановлені допущені місцевим судом істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, оскаржена ухвала в порядку ч.1 ст.412, п.3 ч.1 ст.409 КПК підлягає скасуванню.

Пунктом 6 ч.1 ст.407 КПК передбачено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, відповідно до п.3 ч.1 ст.409 КПК, є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

При цьому, колегія суддів враховує положення ч.1 ст.412 КПК, відповідно до яких істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Водночас згідно положень п.1 ч.1 ст.415 КПК суд апеляційною інстанції скасовує ухвалу і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлено порушення, передбачені пунктами 2, 3, 4, 5, 6, 7 частини другою статті 412 цього Кодексу.

За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне застосовувати загальні засади кримінального провадження, а саме верховенство права.

Відповідно ст.8 КПК кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями і застосовується цей принцип з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Колегія суддів враховує положення ч.1 ст.9 КПК, відповідно до яких, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, тобто суд під час розгляду кримінального провадження повинен дотримуватися законності.

У той же час, у відповідності до положень ч.6 ст.9 КПК, у випадках, коли положення КПК не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 7 КПК, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, законність, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, публічність, диспозитивність, гласність і відкритість судового провадження та його розумність строків.

Тобто, значення загальних засад кримінального провадження, як норм вищого ступеня нормативності, є підґрунтям для тлумачення норм кримінального процесуального права та подолання прогалин у правовому регулюванні кримінальних процесуальних правовідносин.

Таким чином, оскільки судом першої інстанції при розгляді справи були порушені загальні засади кримінального провадження, а саме законність, ухвала суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції, зі стадії підготовчого провадження, в іншому складі суду.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала місцевого суду скасуванню, з призначенням нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції, під час якого місцевому суду слід врахувати вимоги діючого законодавства та прийняти за результатами судового розгляду законне та справедливе рішення, яке має відповідати вимогам ст.370 КПК.

Керуючись ст.ст. 370, 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 12.08.2024 року, якою закрито кримінальне провадження № 0000003 від 02.01.2024 року щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, - скасувати.

Призначити новий розгляд кримінального провадження № 0000003 від 02.01.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_8 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, в суді першої інстанції зі стадії підготовчого провадження, в іншому складі суду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4