Дата документу 19.12.2024
Справа № 501/3393/22
ВИРОК

Іменем України

19 грудня 2024 року м. Чорномосськ

Іллічівський міський суд Одеської області, суддя ОСОБА_1 ;

Секретар судового засідання ОСОБА_2

Кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за №00001516 від 28.12.2012.

Прокурори ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5

Захисник: ОСОБА_6

Потерпілі: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .

Обвинувачений:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Краматорськ Донецької області, громадянин України, не одружений, із середньою освітою, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий.

Обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст. 27 ч. 2 ст. 147, ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ст. 353 КК України.

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

В серпні 2009, більш точної дати встановити не виявилося можливим, ОСОБА_11 (відносно якого 20.06.2012 Іллічівським міським судом Одеської області ухвалено обвинувальний вирок), з урахуванням його якостей лідера, організаторських здібностей, знання російської мови, наявного особистого досвіду притягнення до кримінальної відповідальності, наявності зв`язків серед осіб китайської національності, усвідомлюючи переваги вчинення злочинів організованою групою і розуміючи, що реалізація даного злочинного плану пов`язана з виконанням протягом тривалого часу великого обсягу різних дій, узгоджених між собою, прийняв рішення про необхідність створення злочинного об`єднання декількох осіб, члени якого повинні організуватися під його керівництвом для реалізації розробленого ним плану спільних злочинних дій, спрямованих на здійснення систематичної злочинної діяльності по заволодінню чужим майном, з розподілом функцій, виконуваних кожним із учасників такого злочинного об`єднання, для досягнення цього плану, відомого всім учасникам організованої групи.

У той же час невстановлені особи, взявши участь у створенні організованої групи, зобов`язалися брати участь в її діяльності і у вчинюваних організованою групою кримінальних правопорушеннях, підшукуючи в її інтересах об`єкти вчинення злочинів - заможних громадян Китайської Народної Республіки на території м. Одеси та Одеської області, збирати та надавати співучасникам дані про рід діяльності об`єктів та їх родичів, місця проживання, засоби пересування та іншу, необхідну для досягнення спільного злочинного наміру, інформацію.

Реалізуючи умисел, спрямований на створення організованої групи для незаконного викрадення людей, позбавлення їх волі, захоплення та тримання в якості заручників, з метою спонукання родичів до виплати грошового викупу, як умови звільнення заручника, з метою керівництва такою групою, участі у ній, а також участь у злочинах, вчинюваних такою групою, ОСОБА_11 (відносно якого 20.06.2012 Іллічівським міським судом Одеської області ухвалено обвинувальний вирок) в серпні 2009 року вступив у попередню злочинну змову з раніше судимим мешканцем м. Києва ОСОБА_12 (відносно якого 20.06.2012 Іллічівським міським судом Одеської області ухвалено обвинувальний вирок), якому запропонував брати участь у скоєнні злочинів, спрямованих на незаконне викрадення людей, позбавлення їх волі, захоплення та тримання в якості заручників, з метою спонукання родичів до виплати грошового викупу як умови звільнення заручника, в складі організованої групи у відношенні осіб Китайської Народної Республіки. Крім того, ОСОБА_11 (відносно якого 20.06.2012 Іллічівським міським судом Одеської області ухвалено обвинувальний вирок) запропонував ОСОБА_12 (відносно якого 20.06.2012 Іллічівським міським судом Одеської області ухвалено обвинувальний вирок) залучити до складу організованої групи осіб з числа його знайомих. Виконуючи вказівки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 (відносно яких 20.06.2012 Іллічівським міським судом Одеської області ухвалено обвинувальний вирок) залучив до участі у скоєнні злочинів у складі організованої групи мешканців м. Києва ОСОБА_13 (відносно якого 20.06.2012 Іллічівським міським судом Одеської області ухвалено обвинувальний вирок) і ОСОБА_10 . Таким чином, ОСОБА_11 (відносно 20.06.2012 Іллічівським міським судом Одеської області ухвалено обвинувальний вирок) втягнув до складу організованої групи ОСОБА_12 , ОСОБА_13 (відносно яких 20.06.2012 Іллічівським міським судом Одеської області ухвалено обвинувальний вирок) та ОСОБА_10 , які висловили готовність систематично здійснювати тяжкі та особливо тяжкі злочини.

Продовжуючи реалізовувати намір, спрямований на вчинення злочинів організованою групою, ОСОБА_11 (відносно якого 20.06.2012 Іллічівським міським судом Одеської області ухвалено обвинувальний вирок), розробив і погодив з усіма учасниками злочинної групи план незаконного викрадення людей на території м. Одеси та Одеської області, позбавлення їх волі, захоплення та тримання в якості заручників з подальшою вимогою грошового викупу за звільнення викрадених. Згідно даного плану учасники організованої групи мали намір на двох автомобілях прибути до м. Одеси, де ОСОБА_11 (відносно якого 20.06.2012 Іллічівським міським судом Одеської області ухвалено обвинувальний вирок), маючи отриману інформацію невстановлених осіб про заможних громадян Китайської Народної Республіки на території м. Одеси та Одеської області, повинен був, перебуваючи поза увагою викрадення, вказувати на них ОСОБА_13 , ОСОБА_14 (відносно 20.06.2012 Іллічівським міським судом Одеської області ухвалено обвинувальний вирок) та ОСОБА_10 , які, використовуючи формений одяг, повинні були підійти до осіб, яких в подальшому викрадали, та, представившись співробітниками поліції, запропонувати проїхати у відділення поліції нібито для встановлення особи. Після цього, на автомобілі під керуванням ОСОБА_12 (відносно якого 20.06.2012 Іллічівським міським судом Одеської області ухвалено обвинувальний вирок) члени організованої групи ОСОБА_12 , ОСОБА_13 (відносно яких 20.06.2012 Іллічівським міським судом Одеської області ухвалено обвинувальний вирок) та ОСОБА_10 повинні були перевезти викрадену людину для подальшого тримання її в якості заручників під охороною в заздалегідь орендованому ОСОБА_12 (відносно якого 20.06.2012 Іллічівським міським судом Одеської області ухвалено обвинувальний вирок) приватному будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_3 , до отримання за звільнення викраденої особи грошового викупу від родичів.

Після викрадення особи китайської національності, діючи згідно розробленого організатором ОСОБА_15 (відносно якого 20.06.2012 Іллічівським міським судом Одеської області ухвалено обвинувальний вирок) плану, ОСОБА_12 (відносно якого 20.06.2012 Іллічівським міським судом Одеської області ухвалено обвинувальний вирок) повинен був повідомити про викрадення людини ОСОБА_15 (відносно якого 20.06.2012 Іллічівським міським судом Одеської області ухвалено обвинувальний вирок), який, знаходячись в цілях конспірації в м. Одесі, використовуючи мобільний телефон, повинен був зв`язатися з родичами викраденої людини та вимагати у них грошовий викуп у доларах США за звільнення викраденої людини, висловлюючи при цьому погрози про те, що у разі невиконання їх злочинних вимог вони мають намір скоїти вбивство викраденого родича. Згодом, після отримання грошових коштів за звільнення викраденого, члени організованої групи повинні були розділити між собою грошовий викуп згідно заздалегідь обумовлених часток.

Розробивши зазначений план та підібравши необхідну кількість учасників організованої групи, ОСОБА_11 (відносно якого 20.06.2012 Іллічівським міським судом Одеської області ухвалено обвинувальний вирок) ознайомив їх з даним планом злочинної діяльності, спрямованим на незаконне викрадення людей, позбавлення їх волі, захоплення та тримання в якості заручників, з метою спонукання родичів до виплати грошового викупу, як умови звільнення заручника, який був узгоджений і схвалений всіма членами організованої групи.

Таким чином, в серпні 2009 року, більш точної дати встановити не виявилося можливим, ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 (відносно яких 20.06.2012 Іллічівським міським судом Одеської області ухвалено обвинувальний вирок) та ОСОБА_10 зорганізувалися для спільної діяльності, з метою вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів, а саме незаконного викрадення людей на території м. Одеса та Одеської області, позбавлення їх волі, захоплення та тримання в якості заручників, з метою спонукання родичів до виплати грошового викупу, як умови звільнення заручника. Вказані учасники організованої групи були об`єднані єдиним планом з розподілом функцій кожного, спрямованих на досягнення цього плану, відомого всім учасникам організованої злочинної групи.

В період часу з березня 2010 по жовтень 2010 злочинна група, організована ОСОБА_11 (відносно якого 20.06.2012 Іллічівським міським судом Одеської області ухвалено обвинувальний вирок), у складі ОСОБА_12 , ОСОБА_13 (відносно яких 20.06.2012 Іллічівським міським судом Одеської області ухвалено обвинувальний вирок) та ОСОБА_10 на території м. Одеси та Одеської області здійснила викрадення та тримання у якості заручників трьох людей і незаконно заволоділа грошовими коштами потерпілих, чим завдано матеріальну шкоду на загальну суму 3 786 418,8 гривень, що є збитком в особливо великому розмірі при наступних обставинах.

1. Так, на початку березня 2010 року, точної дати встановити не виявилося можливим, на виконання злочинного плану, розробленого організатором ОСОБА_11 (відносно якого 20.06.2012 Іллічівським міським судом Одеської області ухвалено обвинувальний вирок), узгодженого і схваленого усіма членами організованої групи, ОСОБА_13 , ОСОБА_12 (відносно яких 20.06.2012 Іллічівським міським судом Одеської області ухвалено обвинувальний вирок) та ОСОБА_10 , заздалегідь розподіливши між собою ролі та обговоривши функції кожного, визначили мету викрадення - громадянку Китайської Народної Республіки ОСОБА_8 , і з цією метою на двох автомобілях прибули в м. Одесу. Продовжуючи реалізовувати злочинний намір, 06 березня 2010 року близько 04:00 годин, учасники організованої групи за вказівкою ОСОБА_11 (відносно якого 20.06.2012 Іллічівським міським судом Одеської області ухвалено обвинувальний вирок) та згідно інформації невстановлених осіб прибули до будинку АДРЕСА_4 , до місця проживання ОСОБА_8 , де стали очікувати її. Приблизно о 04:30 годин цього ж дня, помітивши поблизу потерпілу ОСОБА_8 , ОСОБА_13 (відносно якого 20.06.2012 Іллічівським міським судом Одеської області ухвалено обвинувальний вирок) та ОСОБА_10 , використовуючи формений одяг співробітників міліції, та ОСОБА_12 (відносно якого 20.06.2012 Іллічівським міським судом Одеської області ухвалено обвинувальний вирок), діючи згідно схваленого всіма учасниками організованої групи плану і виконуючи відведені їм функції, підійшли до неї, наказали пред`явити їм документ, що посвідчує особу потерпілої, та проїхати разом з ними у відділенні поліції. Отримавши відмову ОСОБА_8 виконати їх незаконні вимоги, ОСОБА_13 (відносно якого 20.06.2012 Іллічівським міським судом Одеської області ухвалено обвинувальний вирок) та ОСОБА_10 , реалізуючи злочинний план, спрямований на викрадення людини та заволодіння грошовими коштами, застосовуючи фізичну силу, заштовхали ОСОБА_8 в автомобіль марки «Деу Ланос», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_12 (відносно якого 20.06.2012 Іллічівським міським судом Одеської області ухвалено обвинувальний вирок), одягли їй на руки наручники, застебнувши їх позаду засунули кляп у вигляді кулі в рот, зав`язали скотчем ноги внизу і на рівні колін, натягнули на голову та обличчя шапку.

Після чого перевезли ОСОБА_8 до автомобіля марки «Тойота Прадо», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належав на праві приватної власності ОСОБА_12 (відносно якого 20.06.2012 Іллічівським міським судом Одеської області ухвалено обвинувальний вирок) та знаходився у заздалегідь підготовленому неподалік місці, та перенесли ОСОБА_8 в зазначений автомобіль, на якому ОСОБА_12 (відносно якого 20.06.2012 Іллічівським міським судом Одеської області ухвалено обвинувальний вирок) перевіз останню з м. Одеси в приватний будинок в с. Мала Олександрівка Бориспільського району Київської області.

Надалі, учасники злочинної організованої групи ОСОБА_12 , ОСОБА_13 (відносно яких 20.06.2012 Іллічівським міським судом Одеської області ухвалено обвинувальний вирок) і ОСОБА_10 тримали у якості заручника та охороняли потерпілу ОСОБА_8 в спеціальному орендованому приватному будинку за адресою: АДРЕСА_3 . Діючи за раніше розробленим планом організатора ОСОБА_11 (відносно якого 20.06.2012 Іллічівським міським судом Одеської області ухвалено обвинувальний вирок), узгодженим з усіма учасниками організованої групи, ОСОБА_12 (відносно якого 20.06.2012 Іллічівським міським судом Одеської області ухвалено обвинувальний вирок) з використанням мобільного зв`язку зв`язався з ОСОБА_11 (відносно якого 20.06.2012 Іллічівським міським судом Одеської області ухвалено обвинувальний вирок), який знаходився в м. Одесі, та повідомив йому, що ОСОБА_8 викрадена. ОСОБА_16 (відносно якого 20.06.2012 Іллічівським міським судом Одеської області ухвалено обвинувальний вирок), діючи згідно злочинного плану і виконуючи відведену йому функцію, маючи номер мобільного телефону родичів, отриманий від викраденої і утримуваної ОСОБА_8 , використовуючи мобільний телефон, зв`язався з батьком ОСОБА_17 , якому повідомив про викрадення його доньки погрожуючи вчинити її вбивство у випадку невиконання вимог, наказав передати йому за звільнення останньої грошові кошти в сумі 250 000 доларів США. 8 березня 2010 року ОСОБА_11 (відносно якого 20.06.2012 Іллічівським міським судом обвинувальний Одеської області ухвалено вирок), отримавши від ОСОБА_18 викуп у розмірі 180 000 доларів США, що становить 1 437 156 гривень за офіційним курсом НБУ станом на 6.03.2010, чим завдано матеріальну шкоду ОСОБА_8 на вказану суму, дав вказівку ОСОБА_19 , ОСОБА_12 (відносно яких 20.06.2012 Іллічівським міським судом Одеської області ухвалено обвинувальний вирок) і ОСОБА_10 звільнити ОСОБА_8 , що вони і зробили. Після чого отримані від ОСОБА_18 грошові кошти члени організованої групи розподілили між собою згідно заздалегідь обумовлених часток та згодом розпорядилися ними на свій розсуд.

Таким чином, ОСОБА_10 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 146 КК України, за кваліфікуючими ознаками: незаконне позбавлення волі та викрадення людини, вчинене з корисливих мотивів, вчинені організованою групою; злочин, передбачений ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 147 КК України, за кваліфікуючими ознаками: захоплення та тримання особи, як заручника, з метою спонукання родичів затриманого до вчинення будь-якої дії, як умови звільнення заручника, вчинені організованою групою, що спричинили тяжкі наслідки; кримінальний проступок, передбачений ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ст. 353 КК України (в редакції 2001 р., чинній на момент вчинення кримінального правопорушення), за кваліфікуючими ознаками: самовільне присвоєння владних повноважень та звання службової особи - співробітника правоохоронного органу України, поєднане із вчиненням будь-яких суспільно небезпечних діянь, вчинене організованою групою.

2. На початку червня 2010 року, точної дати встановити не виявилося можливим, діючи на виконання злочинного плану, розробленого організатором ОСОБА_11 (відносного якого 20.06.2012 р. Іллічівським міським судом Одеської області ухвалено обвинувальний вирок), узгодженого та схваленого усіма членами організованої групи, ОСОБА_13 , ОСОБА_12 (відносно яких 20.06.2012 Іллічівським міським судом Одеської області ухвалено обвинувальний вирок) та ОСОБА_10 , заздалегідь розподіливши між собою ролі і обумовивши функції кожного з учасників злочинної групи, визначили за злочинну мету викрадення громадянина Китайської Народної Республіки ОСОБА_20 та з цією метою прибули в м. Одесу. Продовжуючи реалізовувати злочинний намір, 19 червня 2010 року близько 05:00 годин, учасники організованої групи, за вказівкою ОСОБА_15 (відносно якого 20.06.2012 Іллічівським міським судом Одеської області ухвалено обвинувальний вирок), прибули до будинку АДРЕСА_5 до місця проживання ОСОБА_20 , де стали його очікувати. Приблизно о 05:00 годин цього ж дня, помітивши потерпілого ОСОБА_9 , який проходив поблизу, ОСОБА_13 та ОСОБА_12 (відносно яких 20.06.2012 Іллічівським міським судом Одеської області ухвалено обвинувальний вирок) та ОСОБА_10 , використовуючи формений одяг співробітника поліції, діючи згідно схваленого всіма учасниками організованої групи плану виконуючи відведені їм функції, підійшли до нього, представившись співробітниками поліції, наказали пред`явити їм документ, що посвідчує особу потерпілого, та проїхати разом з ними у відділення поліції. Отримавши відмову потерпілого ОСОБА_20 виконати їх незаконні вимоги, ОСОБА_13 (відносно якого 20.06.2012 Іллічівським міським судом Одеської області ухвалено обвинувальний вирок), реалізуючи злочинний план, спрямований на викрадення людини та заволодіння грошовими коштами, дістав і почав погрожувати ОСОБА_21 пістолетом марки ПМ-Т, а ОСОБА_10 та ОСОБА_12 (відносно якого 20.06.2012 Іллічівським міським судом Одеської області ухвалено обвинувальний вирок), застосовуючи фізичну силу, наділи на руки потерпілого кайданки, застебнувши їх ззаду, заштовхали ОСОБА_20 в автомобіль марки «Деу Ланос», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_12 (відносно якого 20.06.2012 Іллічівським міським судом Одеської області ухвалено обвинувальний вирок), засунули ОСОБА_21 кляп у рот, зав`язали скотчем ноги внизу і на рівні колін, натягнули на голову та обличчя шапку.

Після чого, ОСОБА_13 (відносно якого 20.06.2012 Іллічівським міським судом Одеської області ухвалено обвинувальний вирок) та ОСОБА_10 перевезли ОСОБА_20 до автомобіля марки «Тойота Прадо», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належав на праві приватної власності ОСОБА_12 (відносно якого 20.06.2012 Іллічівським міським судом Одеської області ухвалено обвинувальний вирок) та знаходився у заздалегідь підготовленому неподалік місці, та перенесли ОСОБА_20 в зазначений автомобіль, на якому ОСОБА_12 (відносно якого 20.06.2012 Іллічівським міським судом Одеської області ухвалено обвинувальний вирок) перевіз потерпілого з м. Одеси в приватний будинок, розташований в невстановленому місці.

Прибувши до вказаного будинку, учасники організованої групи ОСОБА_12 , ОСОБА_13 (відносно яких 20.06.2012 Іллічівським міським судом Одеської області ухвалено обвинувальний вирок) та ОСОБА_10 тримали у якості заручника та охороняли потерпілого ОСОБА_20 в заздалегідь орендованому приватному будинку. Діючи за раніше розробленим організатором ОСОБА_11 (відносно якого 20.06.2012 Іллічівським міським судом Одеської області ухвалено обвинувальний вирок) та узгодженим з усіма учасниками організованої групи планом, ОСОБА_12 (відносно якого 20.06.2012 Іллічівським міським судом Одеської області ухвалено обвинувальний вирок) з використанням мобільного зв`язку зв`язався з ОСОБА_11 (відносно якого 20.06.2012 Іллічівським міським судом Одеської області ухвалено обвинувальний вирок), який знаходився в м. Одесі, та повідомив йому, що ОСОБА_9 викрадений. ОСОБА_11 (відносно якого 20.06.2012 Іллічівським міським судом Одеської області ухвалено обвинувальний вирок), діючи згідно злочинного плану та виконуючи відведену йому функцію, маючи номер мобільного телефону родичів, отриманий від викраденого і утримуваного ОСОБА_20 , використовуючи мобільний телефон, зв`язався з дружиною ОСОБА_22 , якій повідомив про викрадення її чоловіка, та, погрожуючи вчинити його вбивство у випадку невиконання вимог наказав передати йому за звільнення ОСОБА_20 грошові кошти в сумі 300000 доларів США.

21 червня 2010 ОСОБА_11 (відносно якого 20.06.2012 Іллічівським міським судом Одеської області ухвалено обвинувальний вирок), отримавши від ОСОБА_23 викуп у розмірі 97 000 доларів США, що становить 767 502,8 гривень за офіційним курсом НБУ станом на 19.06.2010, чим завдано матеріальну шкоду ОСОБА_21 на вказану суму, дав вказівку ОСОБА_19 , ОСОБА_12 (відносно яких 20.06.2012 Іллічівським міським судом Одеської області ухвалено обвинувальний вирок) та ОСОБА_10 звільнити ОСОБА_20 , що вони і зробили. Після чого отримані від ОСОБА_24 грошові кошти члени організованої групи розподілили між собою згідно заздалегідь обумовлених часток та згодом розпорядилися ними на свій розсуд.

Таким чином, ОСОБА_10 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 146 КК України, за кваліфікуючими ознаками: незаконне позбавлення волі та викрадення людини, вчинене з корисливих мотивів, із застосуванням зброї, вчинені організованою групою; злочин, передбачений ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 147 КК України, за кваліфікуючими ознаками: захоплення та тримання особи, як заручника, з метою спонукання родичів затриманого до вчинення будь-якої дії, як умови звільнення заручника, вчинені організованою групою, що спричинили тяжкі наслідки; кримінальний проступок, передбачений ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ст. 353 КК України (в редакції 2001 р., чинній на момент вчинення кримінального правопорушення), за кваліфікуючими ознаками: самовільне присвоєння владних повноважень та звання службової особи - співробітника правоохоронного органу України, поєднане із вчиненням будь-яких суспільно небезпечних діянь, вчинене організованою групою.

3. У жовтні 2010 року, точної дати встановити не виявилося можливим, діючи на виконання злочинного плану, розробленого організатором ОСОБА_11 (відносно якого 20.06.2012 Іллічівським міським судом Одеської області ухвалено обвинувальний вирок), узгодженого та схваленого усіма членами організованої групи, ОСОБА_13 , ОСОБА_12 (відносно яких 20.06.2012 Іллічівським міським судом Одеської області ухвалено обвинувальний вирок) та ОСОБА_10 , заздалегідь розподіливши між собою ролі і обумовивши функції кожного з учасників організованої групи, визначили за злочинну мету викрадення громадянина Китайської Народної Республіки ОСОБА_7 та прибули в м. Чорноморськ (Іллічівськ) Одеської області.

Продовжуючи реалізовувати злочинний намір, 16 жовтня 2010 року, близько 05:00 годин, учасники організованої групи, за вказівкою ОСОБА_11 (відносно якого 20.06.2012 Іллічівським міським судом Одеської області ухвалено обвинувальний вирок) прибули до будинку АДРЕСА_6 до місця проживання ОСОБА_25 , де стали чекати на нього. Приблизно в 05:00 годин цього ж дня, помітивши потерпілого ОСОБА_25 , який проходив поблизу, ОСОБА_13 (відносно якого 20.06.2012 Іллічівським міським судом Одеської області ухвалено обвинувальний вирок) та ОСОБА_10 , використовуючи формений співробітника поліції, діючи згідно схваленого всіма учасниками організованої групи плану та виконуючи відведені їм функції, підійшли до нього та, представившись співробітниками поліції, наказали пред`явити їм документ, що посвідчує особу потерпілого та проїхати разом з ними у відділення поліції. Отримавши відмову ОСОБА_25 виконати їх незаконні вимоги, ОСОБА_13 (відносно якого 20.06.2012 Іллічівським міським судом Одеської області ухвалено обвинувальний вирок), реалізуючи злочинний план, спрямований на викрадення людини та заволодіння грошовими коштами, дістав і почав погрожувати ОСОБА_26 пістолетом марки ПМ-Т, а ОСОБА_10 , застосовуючи фізичну силу, заштовхав ОСОБА_25 в автомобіль марки «Деу Ланос», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_12 (відносно якого 20.06.2012 Іллічівським міським судом Одеської області ухвалено обвинувальний вирок), одягнули ОСОБА_26 на руки кайданки, застебнувши їх позаду, засунули кляп у рот, зав`язали скотчем ноги внизу та на рівні колін, натягнули на голову та обличчя шапку.

Після чого, ОСОБА_13 (відносно якого 20.06.2012 Іллічівським міським судом Одеської області ухвалено обвинувальний вирок) та ОСОБА_10 перевезли ОСОБА_25 до автомобіля марки «Тойота Прадо», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належав на праві приватної власності ОСОБА_12 (відносно якого 20.06.2012 Іллічівським міським судом Одеської області ухвалено обвинувальний вирок) та знаходився у заздалегідь підготовленому неподалік місці, та перенесли ОСОБА_25 в зазначений автомобіль, на якому ОСОБА_12 (відносно якого 20.06.2012 Іллічівським міським судом Одеської області ухвалено обвинувальний вирок) перевіз потерпілого з м. Чорноморськ (Іллічівськ) Одеської області в приватний будинок в с. Мала Олександрівка Бориспільського району Київської області.

Надалі, ОСОБА_12 , ОСОБА_13 (відносно яких 20.06.2012 Іллічівським міським судом Одеської області ухвалено обвинувальний вирок) та ОСОБА_10 тримали в якості заручника та охороняли потерпілого ОСОБА_25 в заздалегідь орендованому приватному будинку за адресою: АДРЕСА_3 . Діючи за раніше розробленим організатором ОСОБА_11 (відносно якого 20.06.2012 Іллічівським міським судом Одеської області ухвалено обвинувальний вирок) і узгодженим з усіма учасниками організованої групи планом, ОСОБА_12 (відносно якого 20.06.2012 Іллічівським міським судом Одеської області ухвалено обвинувальний вирок) з використанням мобільного зв`язку зв`язався з ОСОБА_11 (відносно якого 20.06.2012 Іллічівським міським судом Одеської області ухвалено обвинувальний вирок), який знаходився в м. Одесі, та повідомив йому, що ОСОБА_7 викрадений.

ОСОБА_16 (відносно якого 20.06.2012 Іллічівським міським судом Одеської області ухвалено обвинувальний вирок), діючи згідно злочинного плану та виконуючи відведену йому функцію, маючи номер мобільного телефону родичів, отриманий від викраденого і утримуваного ОСОБА_25 , використовуючи мобільний телефон, зв`язався з дружиною ОСОБА_27 , якій повідомив про викрадення її чоловіка, та, погрожуючи вчинити його вбивство у випадку невиконання вимог, наказав підготувати та передати йому за звільнення ОСОБА_25 грошові кошти в сумі 400 000 доларів США.

21 жовтня 2010 року ОСОБА_11 (відносно якого 20.06.2012 Іллічівським міським судом Одеської області ухвалено обвинувальний вирок), отримавши від ОСОБА_28 викуп у розмірі 200 000 доларів США, що становить 1 581 760 гривень за офіційним курсом НБУ станом на 16.10.2010, чим завдано матеріальну шкоду ОСОБА_26 на вказану суму, дав вказівку ОСОБА_19 , ОСОБА_12 (відносно яких 20.06.2012 Іллічівським міським судом Одеської області ухвалено обвинувальний вирок) та ОСОБА_10 звільнити ОСОБА_25 , що вони і зробили. Після чого отримані від ОСОБА_28 грошові кошти члени організованої групи розподілили між собою згідно заздалегідь обумовлених часток та згодом розпорядилися ними на свій розсуд.

Таким чином, ОСОБА_10 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 146 КК України, за кваліфікуючими ознаками: незаконне позбавлення волі та викрадення людини, вчинене з корисливих мотивів, із застосуванням зброї, вчинені організованою групою; злочин, передбачений ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 147 КК України, за кваліфікуючими ознаками: захоплення та тримання особи, як заручника, з метою спонукання родичів затриманого до вчинення будь-якої дії, як умови звільнення заручника, вчинені організованою групою, що спричинили тяжкі наслідки; кримінальний проступок, передбачений ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ст. 353 КК України (в редакції 2001 р., чинній на момент вчинення кримінального правопорушення), за кваліфікуючими ознаками: самовільне присвоєння владних повноважень та звання службової особи - співробітника правоохоронного органу України, поєднане із вчиненням будь-яких суспільно небезпечних діянь, вчинене організованою групою.

Статті Кримінального кодексу України, які передбачають кримінальні правопорушення, винним у вчиненні яких визнається обвинувачений

Кримінальний кодекс України

Стаття 27. Види співучасників

Ч. 2. Виконавцем (співвиконавцем) є особа, яка у співучасті з іншими суб`єктами кримінального правопорушення безпосередньо чи шляхом використання інших осіб, що відповідно до закону не підлягають кримінальній відповідальності за скоєне, вчинила кримінальне правопорушення, передбачене цим Кодексом.

Стаття 28. Вчинення кримінального правопорушення групою осіб, групою осіб за попередньою змовою, організованою групою або злочинною організацією

Ч. 3. Кримінальне правопорушення визнається вчиненим організованою групою, якщо в його готуванні або вчиненні брали участь декілька осіб (три і більше), які попередньо зорганізувалися у стійке об`єднання для вчинення цього та іншого (інших) кримінальних правопорушень, об`єднаних єдиним планом з розподілом функцій учасників групи, спрямованих на досягнення цього плану, відомого всім учасникам групи. розподілом функцій учасників групи, спрямованих на досягнення цього плану, відомого всім учасникам групи.

Стаття 146. Незаконне позбавлення волі або викрадення людини

1. Незаконне позбавлення волі або викрадення людини …

2. Ті самі діяння, вчинені щодо малолітнього або з корисливих мотивів, щодо двох чи більше осіб або за попередньою змовою групою осіб, або способом, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або таке, що супроводжувалося заподіянням йому фізичних страждань, або із застосуванням зброї, або здійснюване протягом тривалого часу, -…

3. Діяння, передбачені частинами першою або другою цієї статті, вчинені організованою групою, або такі, що спричинили тяжкі наслідки, - караються позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років.

Стаття 147. Захоплення заручників

1. Захоплення або тримання особи як заручника з метою спонукання родичів затриманого, державної або іншої установи, підприємства чи організації, фізичної або службової особи до вчинення чи утримання від вчинення будь-якої дії як умови звільнення заручника …

2. Ті самі дії, якщо вони були вчинені щодо неповнолітнього або організованою групою, або були поєднані з погрозою знищення людей, або такі, що спричинили тяжкі наслідки, - караються позбавленням волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.

Стаття 353. (в редакції 2001 р.) Самовільне присвоєння владних повноважень або звання службової особи

Самовільне присвоєння владних повноважень або звання службової особи, поєднане із вчиненням будь-яких суспільно небезпечних діянь, - карається штрафом до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років.

Стаття 353. (в редакції в редакції Закону № 3207-VI від 07.04.2011; із змінами, внесеними згідно із Законом № 3342-IX від 23.08.2023, чинній на момент розгляду) Самовільне присвоєння владних повноважень або звання службової особи

1. Самовільне присвоєння владних повноважень або звання службової особи, поєднане із вчиненням будь-яких суспільно небезпечних діянь, - карається штрафом до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або пробаційним наглядом на строк до трьох років, або обмеженням волі на той самий строк.

2. Те саме діяння, пов`язане з використанням форменого одягу чи службового посвідчення працівника правоохоронного органу, - карається обмеженням волі на строк до чотирьох років або позбавленням волі на строк до трьох років.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

Обвинувачений ОСОБА_10 у судовому засіданні вину свою визнав повністю та пояснив, що вчинив кримінальні правопорушення за обставин, зазначених в обвинувальному акті в складі організованої групи. Він жалкує про свою участь у вчинених злочинах, останні 10 років вів правомірний спосіб життя, за час перебування в слідчому ізоляторі стан його здоров`я суттєво погіршився, не міг їсти 10 днів, втратив приблизно 20 кг ваги. На теперішній час він потребує щоденних ін`єкцій через захворювання на цукровий діабет, періодичних медичних оглядів та стаціонарного лікування.

Йому не було відомо, що його розшукують, він жив звичайним життям, працював, з іншими фігурантами кримінального провадження він не спілкувався з 2010 року, з батьками також не підтримував відносини, його батьки розлучилися в 1996 році, батька вітав з днем народження, однак той не казав, що його розшукують, його мати поїхала за кордон приблизно 7 8 років тому.

Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні надав показання, в яких повідомив суд про те, що він не пам`ятає обвинуваченого ОСОБА_10 .. Був засуджений з ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , однак обставин справи вже не пам`ятає. Показання, які давав на час досудового розслідування та суді не пам`ятає. Підтверджує показання, які були зазначені у вироку суду від 2012 р. Під час вчинення злочинів спілкувався з ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , а з ОСОБА_10 не спілкувався.

Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні надав показання, в яких повідомив суд про те, що він не знайомий з обвинуваченим ОСОБА_10 , обставини захоплення заручників погано пам`ятає у зв`язку із спливом часу. Був засуджений разом із ОСОБА_11 та ОСОБА_13 . Показання, які давав на час досудового розслідування та суді не пам`ятає.

18.04.2011 р. постановою слідчого порушена кримінальна справа за фактом викрадення ОСОБА_25 (т. 2 а.с. 1415).

Постановами слідчого від 22.06.2011 р. перекваліфіковані дії обвинуваченого ОСОБА_10 (т. 2 а.с. 16 21), та виділена кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_10 в окреме провадження (т. 2 а.с. 1 13).

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 21.06.2011 р. наданий дозвіл на затримання і доставку в суд ОСОБА_10 для вирішення питання про обрання запобіжного заходу (т. 3 а.с. 35).

Постановою слідчого від 22.06.2011 р., яка не була вручена обвинуваченому, ОСОБА_10 залучений в якості обвинуваченого та йому пред`явлене обвинувачення за ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст. 147, ч. 3 ст. 28, ст. 353 КК України (т. 3 а.с. 37 49).

22.06.2011 постановою слідчого оголошено у розшук обвинуваченого ОСОБА_10 , оскільки вжитими заходами не вдалося встановити його місцезнаходження (т. 3 а.с. 52).

22.06.2011 постановою слідчого досудове слідство по кримінальній справі зупинено до встановлення місця знаходження обвинуваченого ОСОБА_10 (т. 3 а.с. 53).

27.02.2012 р. досудове слідство відновлене постановою слідчого (т. 3 а.с. 54).

Відомості про кримінальні правопорушення внесені до ЄРДР (т. 3 а.с. 56, 104, т. 5 а.с. 105 111, 114, 120, 126, 132, 138, 144, 150, 156).

Постановою слідчого від 01.10.2013 р. оголошено розшук підозрюваного ОСОБА_10 (т. 3 а.с. 118 124).

06.09.2020 р. за місцем проживання для передачі ОСОБА_10 голові правління ОСББ передане письмове повідомлення про підозру ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 146, ч.2 ст. 147, ч. 3 ст. 28 ст. 353 КК України (т. 3 а.с. 87 93).

Неодноразово надавалися доручення оперативному підрозділу на проведення розшукових дій з розшуку ОСОБА_10 та здійснювався його розшук (т. 3 а.с. 65 86, 110 117, 189 190, 198 214, 226 231, 238 243, т. 4 а.с. 9 21, 57 74, 81 84).

Ухвалами слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси неодноразово надавався дозвіл на затримання ОСОБА_10 з метою його приводу до суду (т. 3 а.с. 133 134, 121, 232 236, т. 4 а.с. 1 5, 42 45), а також ухвалами Київського районного суду м. Одеси (т. 4 а.с. 54 55, 56, т. 5 а.с. 10 11)

Постановами слідчого досудове розслідування зупинялося та відновлювалося: 08.01.2013 р. (т. 3 а.с. 95); 19.09.2013 р. (т. 3 а.с. 96 102); 02.10.2013 р. (т. 3 а.с. 182 188), 04.09.2014 р. (т. 3 а.с. 191 196), 04.09.2014 р. (т. 3 а.с. 215 220), 15.02.2018 р. (т. 4 а.с. 22 27, 46 51), востаннє досудове розслідування відновлене 10.10.2022 р. (т. 5 а.с. 15 16) у зв`язку із затриманням підозрюваного (т. 5 а.с. 12 14).

Постановою прокурора від 28.10.2022 р. об`єднані матеріали досудових розслідувань (т. 5 а.с. 112 113).

Постановою заступника керівника Одеської обласної прокуратури від 01.11.2022 р. продовжено строк досудового розслідування до 12.12.2022 р. (т. 5 а.с. 178 189).

04 листопада 2022 року ОСОБА_10 повідомлений про зміну раніше повідомленої підозри (т. 5 а.с. 190 202).

Відповідно до даних довідки Іллічівського міського Одеської області від 14.11.2022 р. кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 знищена по закінченню терміну зберігання, оригінал вироку зберігається в архіві суду (т. 5 а.с. 75, 91 104, т. 7 а.с. 55).

Частина 3 ст. 99 КПК України встановлює, що сторона кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, зобов`язані надати суду оригінал документа. Оригіналом документа є сам документ, а оригіналом електронного документа - його відображення, якому надається таке ж значення, як документу.

Для підтвердження змісту документа можуть бути визнані допустимими й інші відомості, якщо оригінал документа втрачений або знищений, крім випадків, якщо він втрачений або знищений з вини потерпілого або сторони, яка його надає (п. 1 ч. 5 ст. 99 КПК України).

Тому, суд визнає допустимими документи, надані стороною обвинувачення (копії протоколів та слідчих дій), оскільки оригінали цих документів були знищені разом з кримінальною справою, яка була розглянута судом відносно співучасників ОСОБА_10 .

Відповідно до п. 8 Перехідних положень КПК України, допустимість доказів, отриманих до набрання чинності цим Кодексом, визначається у порядку, що діяв до набрання ним чинності, тобто за вимогами КПК України від 1960 р.є

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 65 КПК України 1960 р. доказами в кримінальній справі є всякі фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган дізнання, слідчий і суд встановлюють наявність або відсутність суспільно небезпечного діяння, винність особи, яка вчинила це діяння, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються: показаннями свідка, показаннями потерпілого, показаннями підозрюваного, показаннями обвинуваченого, висновком експерта, речовими доказами, протоколами слідчих і судових дій, протоколами з відповідними додатками, складеними уповноваженими органами за результатами оперативно-розшукових заходів, та іншими документами.

Враховуючи, що були вжиті неодноразові заходи, про що свідчать дані виконання доручень на встановлення місцезнаходження потерпілих (т. 1 а.с. 105 129, т. 4 а.с. 102 115, т. 5 а.с. 40 45), однак, встановити теперішнє місцезнаходження потерпілих не надалось можливим, а їхні показання є вкрай важливими для повного і всебічного встановлення обставин кримінального провадження, то суд також визнає допустимими доказами протоколи допитів потерпілих, які були допитані під час досудового розслідування.

При цьому суд враховує висновки Верховного Суду, викладені в його постанові 10.11.2020 у справі № 537/2068/16-к.

Водночас, враховуючи положення ч. 2 ст. 23 КПК України, відповідно до яких не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи, що свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 були допитані в судовому засіданні, а також те, що відсутні відомості про вжиття необхідних і достатніх заходів для встановлення місцезнаходження інших свідків обвинувачення, суд не може обґрунтовувати свої висновки на показаннях, що містяться в протоколах допиту свідків та очних ставок.

Водночас, сукупність досліджених судом доказів, визнаних судом допустимими, повністю підтверджує винуватість ОСОБА_10 у вчиненні ним злочинів та є достатньою для ухвалення обвинувального вироку:

протокол огляду домоволодіння від 26.05.2011, в ході якого оглянуто приватний будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 (т. 2 а.с. 162-167);

протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.05.2011, в ході якого ОСОБА_11 впізнав чоловіка на ім`я ОСОБА_29 , який спільно з ОСОБА_30 та ОСОБА_31 викрадав осіб китайської національності в м. Одесі за його вказівкою (т. 2 а.с. 174);

протокол відтворення обстановки та обставин події від 12.05.2011, в ході якого ОСОБА_32 вказав обставини, при яких він разом зі співучасниками, у тому числі ОСОБА_10 , організовували викрадення потерпілих ОСОБА_33 , ОСОБА_8 та ОСОБА_20 (т. 2 а.с. 175-183);

протокол відтворення обстановки та обставин події від 27.04.2011, згідно якого ОСОБА_12 вказав обставини, при яких він разом зі співучасниками, у тому числі ОСОБА_10 , організовували викрадення потерпілих ОСОБА_33 , ОСОБА_8 та ОСОБА_20 (т. 3 а.с. 6-10);

протокол огляду пістолету «ПМ-Т» та патронів, вилучених у ОСОБА_13 (т. 3 а.с. 14);

висновок судової балістичної експертизи № 802 від 03.06.2011 р., в ході якої досліджений пістолет «ПМ-Т», вилучений у ОСОБА_13 (т. 3 а.с. 16 18);

вироком Іллічівського міського суду Одеської області від 20.06.2012 р. ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 засуджені за вчинення злочинів, у вчиненні яких у співучасті з останніми обвинувачується ОСОБА_10 (т. 5 а.с. 78 90, т. 7 а.с. 35 46).

За 1 епізодом обвинувачення відносно потерпілої ОСОБА_8 винуватість обвинуваченого також повністю доведена такими доказами:

рапорт працівника оперативного підрозділу від 16.06.2011 р. (т. 2 а.с. 96);

протоколи усної заяви ОСОБА_8 від 10.05.2011(т. 2 а.с. 98) та 20.06.2011(т. 2 а.с. 118);

протокол допиту потерпілої ОСОБА_8 від 14.05.2011 (т. 2 а.с. 109-112) та від 21.06.2011 (т. 2 а.с. 120 123), згідно якого потерпіла вказала обставини скоєння у відношенні неї кримінальних правопорушень 06.03.2010;

протокол пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками від 23.05.2011 р., в ході якого потерпіла ОСОБА_8 впізнала ОСОБА_13 , якого вона бачила в м. Києві, де її утримували в будинку та який приносив їй їжу і водив в туалет (т. 2 а.с. 127 128);

протокол відтворення обстановки та обставин події, за участю потерпілої ОСОБА_8 від 27.05.2011, згідно якого остання вказала обставини, при яких її викрали, перевезли до приватного будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , де утримували до звільнення (т. 2 а.с. 131-135).

За 2 епізодом обвинувачення відносно потерпілого ОСОБА_20 винуватість обвинуваченого також повністю доведена такими доказами:

рапорт працівника оперативного підрозділу від 16.06.2011 р. (т. 2 а.с. 136);

протоколи усної заяви ОСОБА_20 від 13.05.2011 (т. 2 а.с. 138) та від 20.06.2011 р. (т. 2 а.с. 148);

протоколи допиту потерпілого ОСОБА_20 від 20.05.2011 (т. 2 а.с. 145-147) та від 21.06.2011 р. (т. 2 а.с. 150 152), згідно яких потерпілий вказав обставини скоєння у відношенні нього кримінальних правопорушень, які відбулись 19.06.2010;

протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23.05.2011 р. (т. 2 а.с. 156 157) в ході якого потерпілий ОСОБА_9 впізнав ОСОБА_13 , який 19.06.2010 спільно ще з двома особами викрав його, погрожуючи пістолетом, відвезли в будинок в м. Києві, де утримували;

протокол пред`явлення предметів для впізнання від 16.06.2011 р., в ході якого потерпілий ОСОБА_9 впізнав пістолет ПМ-Т, пояснивши, що такий пістолет був у ОСОБА_13 , який ним погрожував, коли його викрадали (т. 2 а.с. 160).

За 3 епізодом обвинувачення відносно потерпілого ОСОБА_25 винуватість обвинуваченого також повністю доведена такими доказами:

рапорт працівника оперативного підрозділу від 16.16.2011 р. (т. 2 а.с. 24);

протоколи усної заяви ОСОБА_25 від 06.04.2011 (т. 2 а.с. 25) та від 20.06.2011 (т. 2 а.с. 48);

протоколи допиту потерпілого ОСОБА_25 від 20.04.2011 (т. 2 а.с. 36-39) та від 21.06.2011 р. (т. 2 а.с. 50 53), згідно якого потерпілий вказав обставини скоєння у відношенні нього кримінальних правопорушень, які відбулись 16.10.2010;

протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20.04.2011, в ході якого потерпілий ОСОБА_7 впізнав зображення ОСОБА_13 , який у формі співробітника поліції 16.10.2011 направив на нього пістолет та супроводжував його в автомобіль під час викрадення його біля його будинку в АДРЕСА_7 (т. 2 а.с. 60-61);

протокол пред`явлення осіб для впізнання від 28.04.2011 р., в ході якого потерпілий ОСОБА_7 впізнав ОСОБА_13 , який у формі співробітника поліції 16.10.2011 з пістолетом в руках насильно всадив його в автомобіль в АДРЕСА_7 (т. 2 а.с. 6667);

протокол пред`явлення осіб для впізнання від 28.04.2011 р., в ході якого свідок ОСОБА_28 впізнала ОСОБА_13 , який у формі співробітника поліції 16.10.2011 з пістолетом в руках викрав її чоловіка в АДРЕСА_7 (т. 2 а.с. 6869);

протокол пред`явлення осіб для впізнання від 28.04.2011 р., в ході якого потерпілий ОСОБА_7 впізнав ОСОБА_12 , якого він бачив в період з 16.10.2011 по 21.10.2010 р. в приміщенні, в якому його утримували, той водив його до туалету (т. 2 а.с. 7071);

протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 28.04.2011, в ході якого потерпілий ОСОБА_7 впізнав ОСОБА_10 , який у формі співробітника поліції 16.10.2011 насильно затягнув його в автомобіль та охороняв потерпілого у будинку до визволення (т. 2 а.с. 72-74);

протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 28.04.2011 р., в ході якого свідок ОСОБА_28 впізнала ОСОБА_34 , який у формі співробітника поліції 16.10.2011 насильно посадив в автомобіль її чоловіка, в той час коли інший чоловік демонстрував пістолет (т. 2 а.с. 75-77);

протокол пред`явлення предметів для впізнання від 15.06.2011 р., в ході якого потерпілий ОСОБА_7 впізнав пістолет ПМ-Т, пояснивши, що такий пістолет був в руках ОСОБА_13 , коли той погрожував йому таким пістолетом під час його викрадення (т. 2 а.с. 90);

протокол пред`явлення предметів для впізнання від 15.06.2011 р., в ході якого свідок ОСОБА_28 впізнала пістолет ПМ-Т, пояснивши, що такий пістолет був в руках ОСОБА_13 , коли той погрожував її чоловіку таким пістолетом під час його викрадення (т. 2 а.с. 90);

протокол відтворення обстановки та обставин події, за участю потерпілого ОСОБА_33 від 27.05.2011 р.. згідно якого останній вказав обставини, при яких його викрали, перевезли до приватного будинку, який находиться за адресою: АДРЕСА_3 , де його утримували ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та ОСОБА_13 до звільнення (т. 2 а.с. 92-95).

Мотиви призначення покарання

При призначенні покарання суд у відповідності до ст. 65 67 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, його особу, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

До обставин, які відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України пом`якшують покарання суд відносить щире каяття.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 66 КК України суд визнає обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_10 стан здоров`я обвинуваченого, який хворіє на серйозні захворювання та потребує періодичних оглядів, лікування та оперативного втручання, що підтверджується відповідними медичними документами (т. 6 а.с. 204 206, 240 243, т. 7 а.с. 122 123, 166 169, 232 233, 237 238, т. 8 а.с. 70 74).

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_10 відсутні.

ОСОБА_10 відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 89 КК України визнається таким, що не має судимості, про що свідчать довідки УІАЗ ГУНП в Одеській області від 02.06.2011 р. (т. 3 а.с. 36) та від 15.10.2012 р. (т. 3 а.с. 55), від 11.11.2022 р. (т. 4 а.с. 116117).

ОСОБА_10 на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (т. 4 а.с. 120).

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429, 437-439, 442, 442-1 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Щире каяття обвинуваченого, важкий стан його здоров`я, а також те, що протягом останніх чотирнадцяти років обвинувачений не вчиняв адміністративних чи кримінальних правопорушень, що свідчить про його виправлення та здатність вести правомірний соціально-прийнятний спосіб життя, дає підстави суду для призначення покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої в санкціях статей 146 та 147 КК України.

При цьому суд враховує, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність (ч. 2, 3 ст. 50 КК України).

А відомості про стан здоров`я обвинуваченого свідчать про те, що тривале перебування його під вартою, на теперішній час, з великою вірогідністю може завдати йому фізичних страждань, що не відповідає меті застосування кримінального покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Строки давності

Частина 1 ст. 49 КК України передбачає, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:

2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років;

4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину;

5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Відповідно до ч. 5 ст. 74 КК України особа також може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.

ОСОБА_10 вчинив, в тому числі, кримінальні проступки, передбачені ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ст. 353 КК України (в редакції 2001 р., чинній на момент вчинення кримінального правопорушення), що мали місце 06.03.2010, 19.06.2010, 16.10.2010 р.

Санкція ст. 353 КК України (в редакції 2001 р.) передбачає покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до трьох років.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Оскілки в наступній редакції санкції ст. 353 КК України передбачають покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, то закони, якими внесені зміни в ст. 353 КК України не мають зворотної дії в часі та має бути застосована редакція ст. 353 КК України (в редакції 2001 р., чинна на момент вчинення кримінальних правопорушень), яка відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України передбачає кримінальну відповідальність за вчинення кримінального проступку.

Ч. 2 ст. 49 КК України передбачає загальний строк давності притягнення до кримінальної відповідальності осіб, які ухиляються від слідства чи суду 5 років з часу вчинення кримінального проступку (відповідно до висновків Верховного Суду в постанові від 05.04.2021 р. у справі № 328/1109/19).

Тому, відповідно до ч. 2 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України ОСОБА_10 має бути звільнений від покарання за вчинення кримінальних проступків, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ст. 353 КК України (в редакції 2001 р., чинній на момент вчинення кримінального правопорушення), оскільки з часу їх вчинення минуло більше п`яти років.

Водночас, ОСОБА_10 вчинив 06.03.2010, 19.06.2010, 16.10.2010 р. злочини, передбачені ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 146; ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 147 КК України.

З моменту вчинення злочинів, виходячи з першого епізоду обвинувачення 06.03.2010 р. по день ухвалення судом цього вироку 19.12.2024 р. пройшло 14 років 9 місяців та 13 днів.

Однак, враховуючи положення ч. 2 ст. 49 КК України в строк давності не включається строк з 22.06.2011 р., коли ОСОБА_10 був оголошений у розшук, по 10.10.2022 р., коли його було затримано, загальною тривалістю 11 років 3 місяці та 18 днів.

Тому, за виключенням часу ухилення обвинуваченого, строк давності (на момент ухвалення вироку) складає 3 роки, 2 місяці та 7 днів, що менше строків, передбачених для звільнення від кримінальної відповідальності у разі вчинення тяжкого злочину 10 років (відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України) та 15 років у разі вчинення особливо тяжкого злочину (п. 5 ч. 1 ст. 49 КК України). Не перевищений також строк 15 років з часу вчинення злочинів (відповідно до ч. 2 ст. 49 КК України).

Тому, ОСОБА_10 не підлягає звільненню від покарання за ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст. 27 ч. 2 ст. 147 КК України на підставі положень ст. 49 КК України.

Вирішення питань про судові витрати та речові докази, заходи забезпечення кримінального провадження.

Питання про речові докази та судові витрати вирішені вироком Іллічівського міського суду Одеської області від 20.06.2012 р., яким засуджені ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 (т. 5 а.с. 78 90, т. 7 а.с. 35 46).

Запобіжні заходи

10.10.2022 р. ОСОБА_10 затриманий (т. 5 а.с. 12 14).

12.10.2022 р. ухвалою слідчого судді Київського районного суду міста Одеси до ОСОБА_10 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (т. 5 а.с 27 36), строк якого продовжувався ухвалами слідчого судді Київського районного суду від 07.11.2022р (т. 5 а.с. 229 232) та під час судового провадження ухвалами Іллічівського міського суду Одеської області від: 07.12.2022 р. (т. 1 а.с. 74 80), 01.02.2023 р. (т. 1 а.с. 161 167), 28.03.2023 р. (т. 4 а.с. 90 96), 17.05.2023 р. (т.6 а.с.70-73), 06.07.2023 (т. 6 а.с. 145-151), 30.08.2023 р (т. 6 а.с. 212218), 09.10.2023 (т.7 а.с. 20 26) до 07 грудня 2023 року, та ОСОБА_10 звільнений з-під варти зі спливом строку дії ухвали.

Строк попереднього ув`язнення з 10.10.2022 р. по 07.12.2023 р. має бути зарахований в строк покарання.

В силу ст.ст. 4, 5, ч. 5 ст. 72 КК в редакції Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 р. № 838-VIII попереднє ув`язнення ОСОБА_10 з 10.10.2022 р. по 07.12.2023 р. має бути зараховане у строк покарання у виді позбавлення волі із розрахунку день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, оскільки він вчинив злочини до викладення ч. 5 ст. 72 КК в новій редакції, яка передбачає зарахування із розрахунку день за день.

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 14.12.2023 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло в нічний час (т. 7 а.с. 128 131), строк якого продовжувався ухвалами суду від 08.02.2024 (т. 7 а.с. 157), 03.04.2024 р. (т. 7 а.с. 194), 29.05.2024 (т. 7 а.с. 226), 25.07.2024 (т. 8 а.с. 18), 20.09.2024 р. (т. 8 а.с. 40), 13.11.2024 р. (т. 8 а.с. 77) та спливає 12 січня 2025 року.

Враховуючи положення ч. 7 ст. 72 КК України домашній арешт не зараховується у строк покарання, оскільки домашній арешт, застосований до ОСОБА_10 , не був цілодобовим.

З метою забезпечення виконання вироку строк домашнього арешту має бути проваджений до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст.ст. 369 371, 373 375 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_10 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 146; ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 147 КК України; а також кримінальних проступків, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ст. 353 КК України (в редакції 2001 р., чинній на момент вчинення кримінальних проступків).

Призначити ОСОБА_10 покарання за ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ст. 353 КК України (в редакції 2001 р., чинній на момент вчинення кримінальних проступків) у виді обмеження волі на строк один рік та звільнити від цього покарання в силу ч. 2 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України, оскільки з часу їх вчинення минуло більше п`яти років.

Призначити ОСОБА_10 покарання за:

ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 146, ч. 1 ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк два роки;

ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 147, ч. 1 ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки.

В силу ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 146; ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 147 КК України, визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк три роки.

Зарахувати у строк покарання у виді позбавлення волі попереднє ув`язнення ОСОБА_10 з 10.10.2022 р. по 07.12.2023 р. відповідно до ст.ст. 4, 5, ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 р. № 838-VIII, із розрахунку день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

З метою виконання вироку продовжити ОСОБА_10 до набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді домашній арешт із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , з 22 години до 06 години ранку, до 12 січня 2025 року, включно, за виключенням необхідності перебувати в укритті на період оголошеної повітряної тривоги, або ж проходження лікування, про що в кожному випадку повідомляти прокурора, суд та орган Національної поліції за місцем проживання.

Обвинувачений зобов`язаний прибувати за кожною вимогою до суду в даному кримінальному провадженні, а також і виконувати обов`язки, передбачені ч. 5 ст.194 КПК України:

не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу прокурора або суду;

повідомляти прокурора та суд про зміну місця роботи та проживання;

здати до ВП № 1 ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

носити електронний засіб контролю.

З набранням вироком законної сили ОСОБА_10 затримати та направити для відбування призначеного покарання.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1