Справа № 535/265/25
Провадження № 1-кп/535/164/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2025 року с-ще Котельва

Котелевський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з власних технічних засобів

обвинуваченого ОСОБА_4

в режимі відеоконференції з приміщення Державної установи "Полтавська установа виконання покарань №23"

та захисника ОСОБА_5

в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з власних технічних засобів розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-ще Котельва кримінальне провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.07.2024 року за №0000634 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Майданецьке, Тальнівського району, Черкаської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину, який на момент вчинення кримінального правопорушення перебував на посаді гранатометника 2 десантно-штурмового відділення 2 десантно-штурмового взводу 9 десантно-штурмової роти 3 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого;

у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.5 ст.407 КК України

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 призваний на військову службу за мобілізацією 06.05.2024 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №188 від 21.06.2023 (по стройовій частині) ОСОБА_4 призначений на посаду гранатометника 2 десантно- штурмового відділення 2 десантно-штурмового взводу 9 десантно-штурмової роти 3 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до приписів ст.ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», солдат ОСОБА_4 вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації.

Вимоги ст. ст. 17,65 Конституції України, ст.17 Закону України «Про оборону України», ч.1 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язують солдата ОСОБА_4 захищати Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України.

У відповідності до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XTV (зі змінами), ст. ст. 1,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-XIV, солдат ОСОБА_4 під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; вжконувихи службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків та виконували завдання, пов`язані із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України та інше.

Пунктом 3 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: на території військової частини або в іншому місці роботи протягом робочого часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком; на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (Начальника).

Згідно вимог ст.ст. 12, 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків він зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові. Із службових та особистих Питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Статтями 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, визначено необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місця служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною радою України, у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан з 05 год. ЗО хв. 24.02.2022 строком на 30 діб. У подальшому, строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався указами Президента України, зокрема указом № 740/2024 від 28 жовтня 2024 року строком на 90 діб з 05 год. 30 хв. 10 листопада 2024 року.

Однак, солдат ОСОБА_4 , під час проходження військової служби, в порушення вищезазначених нормативно-правових актів вирішив стати на злочинний шлях.

Солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, достовірно знав та усвідомлював, що повинен неухильно дотримуватись вимог ст.ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1,2,24 Закону України «Про військовий обов`язок військову службу», ст; ст. 11, 16,49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV, які зобов`язують його: свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, захищати суверенітет і територіальну цілісність України, забезпечувати її економічну та інформаційну безпеку, віддано служити українському народу, сумлінно, чесно та зразково виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, не допускати негідних вчинків.

Однак, солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем призваним під час мобілізації, перебуваючи на посаді гранатометника 2 десантно-штурмового відділення 2 десантно-штурмового взводу 9 десантно-штурмової роти 3 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 , реалізуючи свій злочинний умисел, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою ухилитися від неї, в умовах воєнного стану, у порушення вимог ст. ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил Уіраїни, ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 16 липня 2024 року близько 08 год. 00 хв. самовільно залишив місце служби, поблизу населеного пункту с. Деревки Полтавського (Котелевського) району Полтавської області, в умовах воєнного стану, та час проводив на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, не вживаючи жодних заходів до повернення у військову частину НОМЕР_1 .

09 лютого 2025 року о 16 год. 10 хв. солдата ОСОБА_4 затримано на підставі ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 10.02.2025, внаслідок чого кримінальне правопорушення було припинено.

Таким чином, з 16 липня 2024 року по 09 лютого 2025 року солдат ОСОБА_4 умисно залишив місце служби біля населеного пункту с.Деревки Полтавського (Котелевського) району Полтавської області, тривалістю понад три доби, в умовах воєнного стану та час проводив на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

Дії солдата ОСОБА_4 кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, тобто самовільне залишення військовослужбовцем місця служби, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

07.04.2025 від обвинуваченого ОСОБА_4 надійшло письмове клопотання у кримінальному провадженні №0000634 від 29.07.2024 про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ч.5 ст.401 КК України.

В обґрунтування зазначеного клопотання обвинуваченим зазначено, що згідно ч.5 ст.401 КК України передбачено, що особа, яка під час дії воєнного стану вперше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтями 407, 408 цього Кодексу, може бути звільнена від кримінальної відповідальності в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, якщо вона добровільно звернулася із клопотанням до слідчого, прокурора, суду про намір повернутися до цієї або іншої військової частини або до місця служби для продовження проходження військової служби та за наявності письмової згоди командира (начальника) військової частини (установи) на продовження проходження такою особою військової служби.

Обвинувачений ОСОБА_4 добровільно виявив намір проходити службу у військової частини НОМЕР_2 , раніше не вчиняв кримінальних правопорушень, передбачених статтями 407,408 КК України.

Командиром військової частини НОМЕР_2 надано письмову згоду щодо продовження проходження ОСОБА_4 військової служби у військовій частині НОМЕР_2 , оскільки військовою частиною НОМЕР_2 попередньо вивчено, відібрано та погоджено кандидата для проходження військової служби.

З огляду на викладене обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 просять суд звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України на підставі ч.5 ст.401 КК України, кримінальне провадження №0000634 від 29.07.2024 року (справа №535/265/25) закрити.

У судовому засіданні обвинувачений, захисник, прокурор клопотання підтримали та просять суд його задовольнити.

Ознайомившись з клопотанням, з`ясувавши думку учасників кримінального провадження, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав:

Згідно з вимогами пункту 1 частини 2 статті 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

30.08.2024 набрав чинності Закон України № 3902-IX від 20.08.2024, який передбачає можливість звільнення від кримінальної відповідальності осіб, які під час дії воєнного стану самовільно залишили військову частину, або не з`явились вчасно без поважних причин до місця служби.

Відповідно до ч.3 ст.288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. У разі закриття судом кримінального провадження та звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 401 КК України, суд своєю ухвалою зобов`язує після набрання такою ухвалою законної сили невідкладно поновити звільнену особу на військовій службі та звільнену особу не пізніше 72 годин зобов`язує прибути до відповідної військової частини або місця служби для продовження проходження військової служби.

Згідно ч.5 ст.401 КК України передбачено, що особа, яка під час дії воєнного стану вперше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтями 407, 408 цього Кодексу, може бути звільнена від кримінальної відповідальності в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, якщо вона добровільно звернулася із клопотанням до слідчого, прокурора, суду про намір повернутися до цієї або іншої військової частини або до місця служби для продовження проходження військової служби та за наявності письмової згоди командира (начальника) військової частини (установи) на продовження проходження такою особою військової служби.

Зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності за статтями 407, 408 КК України не притягувався, добровільно висловив своє бажання продовжити військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , а командир військової частини НОМЕР_2 надав письмову згоду на проходження обвинуваченим військової служби, суд дійшов висновку про можливість звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.5 ст.407 КК України, та закриття кримінального провадження, внесеного 29.07.2024 до ЄРДР за №0000634.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 розуміє підстави та наслідки закриття провадження відповідно до ч.5 ст.401 КК України, звільнення його від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав, безумовної можливості судового розгляду провадження з його вирішенням по суті.

Згідно з ч. 2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» військовослужбовці, стосовно яких судом постановлено ухвалу про закриття кримінального провадження та звільнення від кримінальної відповідальності на підставі, передбаченій ч.5 ст. 401 КК України, зобов`язані невідкладно, але не пізніше трьох діб після набрання такою ухвалою законної сили, прибути до вказаних в ухвалі військових частин (місць проходження військової служби) для продовження проходження військової служби. З дня прибуття до військових частини (місць проходження військової служби), але не пізніше набрання такою ухвалою законної сили, для таких військовослужбовців військова служба та дія контракту продовжуються, поновлюються виплата грошового і здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення, пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством України.

З огляду на викладене, оскільки судом встановлена наявність усіх передбачених законом обставин для закриття кримінального провадження та звільнення від кримінальної відповідальності підозрюваного на підставі, передбаченій ч.5 ст.401 КК України, суд вважає за необхідне покласти на ОСОБА_4 відповідні зобов`язання, передбачені нормами чинного законодавства.

Речові докази та процесуальні витрати по справі відсутні.

Стосовно обвинуваченого ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 10.02.2025 року застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який було продовжено ухвалою Котелевського районного суду Полтавської області від 07.04.2025.

Обвинувачений утримується в ДУ «Полтавська установа виконання покарань №23».

Враховуючи, що клопотання обвинуваченого підлягає задоволенню, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 закриттю, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою належить скасувати, звільнивши підозрюваного з-під варти негайно.

На підставі викладеного та керуючись ч.5 ст. 401 КК України, ст.ст. 284, 286, 288 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ч.5 ст.401 КК України, задовольнити.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, для продовження проходження військової служби.

На підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, закрити.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою скасувати, звільнивши його з-під варти негайно.

Відповідно до ст.288 КПК України зобов`язати ОСОБА_4 невідкладно, але не пізніше 72 годин після набрання ухвалою законної сили прибути для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_2 .

Зобов`язати командира військової частини НОМЕР_2 невідкладно після набрання ухвалою суду законної сили призначити ОСОБА_4 на військову службу у військову частину НОМЕР_2 .

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Котелевський районний суд Полтавської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1