Справа № 473/1727/25
Номер провадження 1-кс/473/410/2025
У Х В А Л А

про обрання запобіжного заходу в виді тримання під вартою

"04" квітня 2025 р. місто Вознесенськ

Слідчий суддя Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора Вознесенської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,

слідчого Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши клопотання органу досудового розслідування Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області, погоджене з прокурором Вознесенської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу в виді тримання під вартою за кримінальним провадженням, внесеним до ЄРДР за №0000313 від 02 квітня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку прокурора та сторони захисту,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_6 органом досудового розслідування підозрюється в тому, що він 02 квітня 2025 року у нічний час доби перебував біля транспортного засобу марки "Mercedes-Benz з державним реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 , який був припаркований біля будинку №98 по вулиці Соборності в місті Вознесенську Миколаївської області. В цей момент у ОСОБА_6 виник злочинний умисел направлений па таємне викрадення чужого майна, котре зберігалось в середині багажного відділу транспортного засобу марки "Mercedes-Benz з державним реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_7 .

За версією органу досудового розслідування, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна і обернення його на свою користь, переслідуючи корисливий мотив, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді майнової шкоди потерпілому та бажаючи їх настання, будучи усвідомленим, що на території України діє воєнний стан, підозрюваний ОСОБА_6 02 квітня 2025 року у нічний час доби, знаходячись біля транспортного засобу марки "Mercedes-Benz з державним реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 , який був припаркований біля будинку № 98 по вулиці Соборності в місті Вознесенську Миколаївської області, підійшов до багажного відділу вищевказаного транспортного засобу, відкрив двері багажного відділу, звідки повторно, таємно викрав майно належне потерпілому ОСОБА_7 , а саме: полімерний ящик марки «Титан» без вартості; електричний відбійний молоток марки ТТВ280DRH Вгеакег 230- 240V, вартістю 1049,30 гривень; кутову шліфувальну машинку марки Титан моделі ППН55-16, вартістю 3010,70 гривень; щиток для захисту обличчя електрозварників марки Максі плюс, моделі 16-454, вартістю 294гривень; сокиру з металевою рукояткою розміром 35 на 10 см, вартістю 193,20 гривень; картонну коробку з саморізами розміром 10 мм у кількості 197 штук, без вартості; кутову шліфувальну машинку марки GWS 1000 моделі 801Н28880, вартістю 2730 гривень; металеву коробку з паяльним пристроєм марки BauMaster моделі TW-7220, вартістю 663,60 гривень; набір із насадками шестигранного типу та викруткою, без вартості.

За версією органу досудового розслідування, після вказаного, підозрюваний ОСОБА_6 залишив місце скоєння злочину та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальний збиток на загальну суму 7 940,80 гривень

02 квітня 2025 року ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

03 квітня 2025 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

В судовому засіданні прокурор просив обрати відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Сторона захисту заперечувала проти обрання відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та просила обрати відносно нього більш м`якший вид запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в пенвий час доби за адресою: АДРЕСА_1 , або ж особисте зобов`язання.

В ході проведення кримінального провадження під номером 0000313 встановлені обставини, які є достатніми відповідно до п.2 ч.1 ст.196 КПК України, та свідчать про існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, в виді можливості підозрюваного ОСОБА_6 , переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення.

В клопотанні поданому до суду зазначено, що підозрюваний ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, за яке передбачені покарання у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років, він може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, впливати на свідків на потерпілого, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Запобігти вищезазначеним ризикам можливо лише із застосуванням до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, або ж особистого зобов`язання, про що просила сторона захисту, не виявляється можливим у зв`язку з наявністю ризиків, доведених прокурором в судовому засіданні, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_6 .

Застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту або ж особистого зобов`язання неможливо застосувати, оскільки підозрюваний може продовжити свою злочинну діяльність, в зв`язку з наявністю низки непогашених судимостей.

Більш м`якший запобіжний захід, ніж взяття під варту, не зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного ОСОБА_6 та не зможе запобігти вище вказаним ризикам під час проведення досудового розслідування та подальшого судового розгляду кримінального провадження.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя виходить з вимог ч.1 ст.183 КПК України, відповідно до якого тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно, і прокурором в судовому засіданні доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу в виді тримання під вартою, слідчий суддя виходить з вимог п.5 ч.2 ст.183 КПК України, відповідно до якого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

В судовому засіданні під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу в виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 , прокурором доведено наявність всіх обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, тобто наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, поданого до суду відносно підозрюваного ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу, що дає підстави для задоволення даного клопотання про обрання запобіжного заходу в виді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 .

Дослідивши матеріали кримінального провадження, а також практику ЄСПЛ з даного питання, слідчий суддя приходить до висновку, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Слідчий суддя погоджується з позицією сторони захисту, яка з посиланням на практику ЄСПЛ, в даному судовому засіданні зазначала, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

Відповідно до п.48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року, ЄСПЛ зазначив: «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Відповідно до практики ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України. Відповідно до ч 5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ).

Відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Вимога законності не може бути задоволена лише шляхом дотримання національного законодавства, яке само по собі повинно відповідати Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі «Плесо проти Угорщини»), тому позбавлення волі може бути цілком законним з точки зору внутрішнього права, однак, бути свавільним, виходячи зі змісту Конвенції, порушуючи тим самим її положення (рішення ЄСПЛ у справі «А. та інші проти Об`єднаного Королівства»).

З наведеного слідує, що рішення суду про застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або продовження строку дії такого запобіжного заходу буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції та рішень Європейського суду.

ЄСПЛ наголосив, що п. 3 ст. 5 Конвенції гарантовані загальні принципи щодо права на судовий розгляд протягом розумного строку або звільнення під час провадження. У рішеннях «Кудла проти Польщі» та «МакКей проти Сполученого Королівства» ЄСПЛ констатував, що основною метою ст. 5 Конвенції, якою гарантовані загальні принципи щодо права на судовий розгляд протягом розумного строку або звільнення під час провадження, є запобігання свавільному або необґрунтованому позбавленню свободи. Безперервне тримання під вартою є виправданим лише за умови, якщо у справі наявний значний суспільний інтерес, який переважає принцип поваги до особистої свободи.

Конвенцією покладається обов`язок вжити заходи до забезпечення прав людини, яка тримається під вартою.

Як зазначив ЄСПЛ у справі «Летельє проти Франції» особлива тяжкість деяких злочинів викликає таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення принаймні протягом певного часу. За виняткових обставинах, цей момент може бути врахований у світлі Конвенції, у всякому разі в тій мірі в якій внутрішнє право визнає поняття порушення публічного порядку внаслідок скоєння злочину. Однак цей фактор можна вважати виправданим і необхідним, тільки, якщо є підстави вважати, що звільнення затриманого реально порушить публічний порядок, або якщо цей порядок дійсно перебуває під загрозою. Попереднє затримання не має перебувати покаранню у вигляді позбавлення свободи, не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України у кримінальному провадженні, слідчий суддя, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України. Слідчий суддя, з враховунням майнового та сімейного стану підозрюваного ОСОБА_6 , а також ризиків, передбачених ст.177 КПК України, за необхідне визначити суму застави у розмірі 50 /п`ятдесяти/ прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто /3028х50/ = 150140 /сто п`ятдесят тисяч сто сорок/ гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.176-178, 183, 184, 194, 196, 205, 206 КПК України,-

П О С Т А Н О В И В :

Підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженецю села Лаптиха Видянівського району Східно Казахстанської області республіки Казахстан, громадянину України, з професійно-технічною освітою, неодружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, не працює, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимому:

1. 09.11.2012 року Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області за ч.1 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки;

2. 02.04.2013року Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, ст.71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;

3. 14.03.2014 року Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області за ч.3 ст.185, ст.71 КК України до 4 років 7 місяців позбавлення волі, звільнено від відбування покарання 20 червня 2018 року умовно-достроково в порядку ст.81 КК України на 3 місяці 1 день;

4. 04.07.2018 року Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області за ч.2 ст.185, ч.1 ст.71, ст.72 КК України до 4 місяців арешту, звільнено з місця відбування покарання 28 грудня 2018 року у зв`язку з відбуттям основного строку покарання;

5. 27.12.2019 року Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі, звільнено з місця відбування покарання 24 лютого 2023 року у зв`язку з відбутгям основного строку покарання;

6. 20.12.2024 року Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області за ч.1 ст.296 КК України до покарання у вигляді пробаційного нагляду строком 1 (один) рік; обрати запобіжний захід в виді тримання під вартою до 31 травня 2025 року включно.

Визначити розмір застави у розмірі 50 /п`ятдесяти/ прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто /3028х50/ = 150140 /сто п`ятдесят тисяч сто сорок/ гривень.

Підозрюваний ОСОБА_6 або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу.

В разі внесення застави покласти на підозрюваного за ч.4 ст.185 КК України ОСОБА_6 обов`язки: прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування в провадженні якого перебуває кримінальне провадження, прокурора або суду, не відлучатися з місця проживання на території України, без дозволу зазначених осіб, повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання на території України, виключити спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_6 наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора чи суду, без поважних причин, не повідомить про причину своєї неявки, якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава буде звернена в дохід держави та зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України й використана в порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

В задоволенні клопотання сторони захисту про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_6 , більш м`якшого ніж тримання під вартою, а саме домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , або ж особистого зобов`язання відмовити.

Копію ухвали про обрання запобіжного заходу в виді тримання під вартою вручити підозрюваному за ч.4 ст.185 КК України ОСОБА_6 .

Ухвала слідчого судді про обрання запобіжного заходу в виді тримання під вартою може бути оскаржена в апеляційному порядку, відповідно до ст.310 КПК України.

Подача апеляції до Миколаївського апеляційного суду не зупиняє виконання даної ухвали Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області.

Слідчий суддя: ОСОБА_1