Справа № 639/1954/25
Провадження № 1-в/639/164/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2025 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань клопотання засудженого ОСОБА_4 про приведення вироків суду стосовно нього, засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024,

ВСТАНОВИВ:

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова з клопотанням про приведення вироків Московського районного суду м. Харкова від 08.02.2021 та 11.03.2021, які винесені стосовно нього, у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-ІХ від 18.07.2024 (далі за текстом Закон №3886-ІХ).

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 подане ним клопотання підтримав, просив задовольнити.

Під час судового засідання прокурор ОСОБА_3 не заперечував проти задоволення клопотання щодо звільнення засудженого ОСОБА_4 від покарання, призначеного вироком Московського районного суду м. Харкова від 11.03.2021, у зв`язку з усуненням караності діяння, та зазначав про відсутність підстав для задоволення клопотання засудженого щодо застосування положень Закону № 3886-IX від 18.07.2024 до покарання за вироком. Московського районного суду м. Харкова від 08.02.2021.

Вислухавши думку учасників судового розгляду, перевіривши доводи клопотання, дослідивши матеріали особової справи засудженого, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

09.08.2024 набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Положеннями частини 1 статті 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (частина 6 статті 3 КК України).

Відповідно до пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, для норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги.

Підпункт 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначає, що податкова соціальна пільга визначається у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Таким чином, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленому законом на 1 січня звітного року.

Станом на 01.01.2020 прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2102 грн.

Судовим розглядом встановлено, що вироком Московського районного суду м. Харкова від 08.02.2021 ОСОБА_4 засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки (за вчинення 24.04.2020 близько 01 год 30 хв. крадіжки майна вартістю 2688 грн). На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з виробуванням з іспитовим строком 3 роки.

Вироком Московського районного суду м. Харкова від 11.03.2021 ОСОБА_4 засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки (за вчинення 24.04.2020 між 04:00 та 07:00 крадіжки майна вартістю 1968 грн).

Згідно ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення покарання у виді позбавлення волі строком три роки, покаранням у виді позбавлення волі строком чотири роки, що було призначено ОСОБА_4 вироком Московського районного суду м.Харкова від 08.02.2021, остаточно призначити покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі строком чотири роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнений від відбування призначеного покарання з виробуванням з іспитовим строком 3 роки.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 09.08.2023 ОСОБА_4 скасоване визначене вироком Московського районного суду м.Харкова від 11.03.2021 відносно ОСОБА_4 звільнення від відбування покарання та направлено для відбування покарання, призначеного вироком Московського районного суду м.Харкова від 11.03.2021 року за ч. 2 ст.185, ч. 4 ст. 70 КК України у виді 4 років позбавлення волі.

Кримінальна протиправність діяння, а також його карність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння (ч. 3 ст. 3, ч. 2 ст. 4 КК України).

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).

Указане положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Вказані висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у справі № 0306/7567/12, згідно з якими «за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності».

З огляду на викладене, крадіжка ОСОБА_4 майна 24.04.2020 між 04:00 та 07:00 вартістю 1968 грн, за вчинення якої його було засуджено вироком Московського районного суду м. Харкова від 11.03.2021 за ч. 2 ст. 185 КК України, наразі не може вважатися кримінально караним правопорушенням, оскільки вартість цього майна не перевищує граничної вартості майна, за заволодіння яким наразі передбачено саме кримінальну відповідальність 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Частиною 2 статті 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

У зв`язку із зазначеним, оскільки кримінальна караність діяння, за вчинення якого засуджено ОСОБА_4 , усунута, суд приходить до висновку про те, що на підставі ч. 2 ст. 74 КК України ОСОБА_4 необхідно звільнити від призначеного покарання за вироком Московського районного суду м. Харкова від 11.03.2021 за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Разом із цим суд ураховує, що вироком Московського районного суду м. Харкова від 08.02.2021 ОСОБА_4 був засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України за вчинення 24.04.2020 близько 01 год 30 хв. крадіжки майна вартістю 2688 грн, що перевищує розмір 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на 2020 рік 2102 грн, тому вказане діяння не може бути визнано дрібною крадіжкою, а є кримінальним правопорушенням, тому суд вважає неможливим застосування положень Закону № 3886-IX від 18.07.2024 до покарання за цим вироком.

Таким чином, клопотання засудженого ОСОБА_4 підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись вимогами Закону України № 3886-IX від 18.07.2024, ч. 1, 3 ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст. ст. 372, 376, 537, 539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання засудженого ОСОБА_4 задовольнити частково.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного вироком Московського районного суду м. Харкова від 11.03.2021 за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки, у зв`язку з усуненням караності діяння.

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 , про приведення вироку Московського районного суду м. Харкова від 08.02.2021 стосовно нього, у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою - з моменту вручення копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1