Справа № 991/1944/25
Провадження 1-кс/991/1943/25
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2025 року м.Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду (ВАКС) ОСОБА_1 (далі-слідчий суддя чи суд),

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

представника скаржника ОСОБА_3 ,

детектива ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу від 07.03.2025 представника громадської організації «Центр протидії корупції» ОСОБА_3 на бездіяльність, яка полягає у невнесенні посадовими особами Національного антикорупційного бюро України (НАБУ) відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ЄРДР) після отримання заяви про вчинення кримінального правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

1. Стислий опис судового провадження.

07.03.2025 до ВАКС надійшла скарга від 06.03.2025 представника громадської організації «Центр протидії корупції» ОСОБА_3 на бездіяльність, яка полягає у невнесенні посадовими особами НАБУ відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, для розгляду якої відповідно до статті 35 Кримінального процесуального кодексу України (далі-КПК) і протоколу автоматичного визначення слідчого судді визначено слідчого суддю ОСОБА_1 , яким розпочато судовий розгляд 12.03.2025 з перервами до 14.03.2025, 18.03.2025.

2. Короткий виклад скарги та позицій учасників судового провадження.

2.1. В скарзі скаржник просив: «1. Прийняти цю скаргу до розгляду. 2. За результатом розгляду дану скаргу задовольнити, зобов`язати уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України внести відомості за повідомленням ГО «Центр протидії корупції» за вих. № 25_0224_51_ЦПК від 24 лютого 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань про факт ймовірного вчинення головою Київського апеляційного суду ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених статтями ч. 3, ст. 209 та ч. 1 ст. 368-5 Кримінального кодексу України»,

що обґрунтовувалось зокрема таким: «Громадська організація «Центр протидії корупції» (далі - Заявник) у порядку ст. 214 КПК України 24 лютого 2025 року надіслала засобами електронного зв`язку на офіційну електронну адресу Національного антикорупційного бюро України (далі - НАБУ) заяву про вчинення злочину за вих. № 25_0224_51_ЦПК від 24 лютого 2025 року (далі - Заява). У зазначеній заяві були зазначені факти, які можуть вказувати на вчинення головою Київського апеляційного суду під час перебування на посадах, які передбачають зайняття відповідального або особливо відповідального становища, кримінальних правопорушень, передбачених статтями кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3, ст. 209 та ч. 1 ст. 368-5 КК України.

Зокрема, була наведена інформація та конкретні фактичні дані про наступне.

У журналістському розслідуванні, опублікованого в соціальній мережі YouTube на каналі ІНФОРМАЦІЯ_2 під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_3» від ІНФОРМАЦІЯ_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 йшлося, що ОСОБА_5 та члени його сім`ї - дружина ОСОБА_7 , сини ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , теща ОСОБА_10 , тесть ОСОБА_11 та батько ОСОБА_12 - володіють значним обсягом нерухомого та рухомого майна, загальна вартість якого перевищує 3 000 000 доларів США. Водночас сукупний дохід родини ОСОБА_5, включно з доходами тестя та тещі, у 2020 році становив 5 635 407 грн, а у 2023 році сім`ї ОСОБА_5 - 5 829 227 грн, що є непропорційним до рівня їхнього життя та обсягу набутого майна.

1.3 розділу 3 об`єкти нерухомості декларації за 2023 рік ОСОБА_5 декларує, що він та члени його сім`ї дружина та два сини з 25.11.2019 безоплатно користуються квартирою загальною площею 121,2 м2 у м. Києві у ЖК «Централ Парк», яка на праві власності належить батьку його дружини ОСОБА_13 . За даними журналістського розслідування квартири у зазначеному ЖК наданий час продаються за ціною від 2700000 грн (еквівалент 650000 доларів США) на момент її придбавання коштувала, як мінімум 120000 доларів США.

Окрім цього, ОСОБА_5 також декларує, що з 25.11.2019 у ЖК «Централ Парк» він користується машиномісцем НОМЕР_1, загальною площею 14,8 м2, власником якого є його тесть ОСОБА_14 .

За даними спеціалізованого вебсайту з продажу та оренди нерухомості «ОЛХ» у лютому 2025 року машиномісця у ЖК «Централ Парк», продаються за ціною від 1498687 грн. (скріншот-1 додається)

Враховуючи зазначене, ОСОБА_5 та його сім`я користується безоплатно об`єктами нерухомого майна у ЖК «Централ Парк» на загальну суму на понад 3000000 грн.

2. У 2013 році тесть ОСОБА_5 набув у власність у м. Києві квартиру загальною площею 118 м2 у ЖК «Новопечерські Липки». Квартири без ремонту у зазначеному ЖК аналогічної площі продаються за ціною від 12000000 грн.

3. 22.12.2020 році тесть ОСОБА_5 подарував своєму внуку ОСОБА_8 квартиру в м. Києві у ЖК «Французький квартал», загальною площею 102,8 м2. На даний час у зазначеному ЖК квартири продаються за ціною від 325000 доларів США.

Окрім цього, також сім`я ОСОБА_5 з 25.11.2019 користується квартирою у ЖК «Французький квартал», загальною площею 47,5 м2 та машиномісцем НОМЕР_2, загальною площею 14,8 м2, які належать на праві власності тещі ОСОБА_17 , ОСОБА_5 .

Принагідно звертаємо увагу, що батько ОСОБА_5 також набув у власність квартиру у зазначеному ЖК та два машиномісця.

4. З розділу 3 об`єкти нерухомості декларації за 2023 рік ОСОБА_5 декларує, що він та члени його сім`ї дружина та два сини з 01.09.2022 безоплатно користуються житловим будинком у с. Северинівка, Київської області, загальною площею 219,2 м2 та земельною ділянкою загальною площею 1210 м2, які на праві власності належать ОСОБА_17 тещі ОСОБА_18 . За даними журналістського розслідування будинки у селі Северинівка без ремонту продаються від 80000 до 700000 доларів США та залежно від їх локації та наближення до лісу або водойм залежить остаточна ціна.

5. У розділі 6 Цінне рухоме майно - транспортні засоби декларації за 2023 рік ОСОБА_5 декларує, що він та його дружина користуються автомобілем MERCEDES-BENZ GLS 400, 2020 року випуску, який належить на праві власності його тестю ОСОБА_13 . За даними журналістського розслідування автомобілі зазначеної марки та моделі продаються за ціною від 80000 доларів США.

Окрім цього, дружина ОСОБА_5 у 2023 році володіла автомобілем БМВ Х5, 2018 року випуску. За даними журналістського розслідування зазначений автомобіль був відчужений дружиною ОСОБА_5 за ціною у 36000 доларів США.

У журналістському розслідування також звертається увага, що 70 річна теща ОСОБА_5 є власницею автомобіля Ауді Q8, 2019 року. На даний час зазначені автомобілі на вторинному авторинку продаються в середньому за 68000 доларів США.

6. У березні 2024 року дружина ОСОБА_5 набула на підставі договору дарування від своєї матері у власність земельну ділянку загальною площею 0,1 га, с. Петропавлівська Борщагівка, Київської області, яка оцінена у 16300000 грн. Разом з тим ОСОБА_7 також володіє на праві власності земельними ділянками, а саме: у с. Гнідин, Київської області, загальною площею 0.8 га, у с. Шевченкове, Київської області, загальною площею 0.10 га, у с. Буки, Київської області загальною площею 0.25 та загальною площею 0.20 га.

7. ОСОБА_5 володіє на праві власності земельними ділянками у с. Гнідин, Київської області, загальною площею 0.8 га та у с. Фаневичі, Київської області загальною площею 0.25 га.

Загальна вартість рухомого та нерухомого майна, що перебуває у власності або користуванні родини ОСОБА_5 , оцінюється у понад 3 000 000 доларів США.

Сукупний задекларований дохід родини ОСОБА_5, включаючи тестя та тещі у 2020 році становив 5 635 407 грн, а у 2023 році - 5 829 227 грн. Разом з тим, звертаємо увагу, що дружина ОСОБА_5 згідно даних його декларацій за період 2022-2023 років не мала відповідних доходів. Рівень задекларованих доходів є непропорційно низьким у порівнянні з обсягом набутого майна, що свідчить про можливе набуття активів за кошти, які можливо набутті неправомірним шляхом.

Реєстрація права власності дороговартісного майна на близьких родичів (тестя, тещу, батька, сина) може вказувати на схему приховування активів, що підпадає під ознаки незаконного збагачення (ст. 368-5 КК України) та відмивання доходів, одержаних злочинним шляхом (ст. 209 КК України) у тому числі через підприємницьку діяльність тещі та тестя.

Так пунктом 2 примітки до статті 209 КК України визначено, що легалізація (відмивання) майна, одержаного злочинним шляхом, визнається вчиненою в особливо великому розмірі, якщо предметом злочину було майно на суму, що перевищує вісімнадцять тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вчинення відповідних правочинів щодо придбавання об`єктів нерухомості у ЖК «Централ Парк» та ЖК «Новопечерські Липки» в м. Києві та автомобіля MERCEDESBENZ GLS 400, 2020 року випуску, тестем, тещою та батьком ОСОБА_5 перевищують суму вісімнадцять тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Відповідні дії ОСОБА_5 та його близьких родичів повинні кваліфікуватися за ч. 3 ст. 209 КК України.

Пунктом 2 примітки до статті 368-5 КК України визначено, що під набуттям активів слід розуміти набуття їх особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, у власність, а також набуття активів у власність іншою фізичною або юридичною особою, якщо доведено, що таке набуття було здійснено за дорученням особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, або що особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, може прямо чи опосередковано вчиняти щодо таких активів дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження ними.

ОСОБА_5 використовуючи підприємницьку діяльність своєї тещі та тестя легалізував у такий спосіб свої доходи, походження джерел яких невідоме для представників громадянського суспільства. Набуваючи право власності на об`єкти рухомого та нерухомого майна та реєструючи його на третіх осіб у такий спосіб ОСОБА_5 приховує своє право власності на зазначенні вище об`єкти рухомого та нерухомого майна.

Відповідні дії ОСОБА_5 можуть свідчити про можливе вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368-5 КК України».

2.2. В судовому засіданні ОСОБА_3 підтримав скаргe і просив таку задовольнити.

Детектив НАБУ ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечив проти задоволення скарги, повідомивши, що 18.03.2025 представнику ГО «Центр протидії корупції» - заступниці виконавчої директорки ОСОБА_20 керівником Третього підрозділу детективів Третього Головного підрозділу детективів ОСОБА_21 надіслано лист №533_299/7734), де зокрема повідомлялось таке: «У Національному антикорупційному бюро України розглянуто Вашу заяву від 24.02.2025 №25_0224_51 _ЦПК (вх. № 299/4311-00 від 25.02.2025), про можливе вчинення головою Київського апеляційного суду ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених статтями 209 та 368-5 КК України…. Згідно з положеннями закону реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви, повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об єктивно свідчити про вчинення такого кримінального правопорушення. Проаналізувавши обставини описані у Вашій заяві, об?єкти рухомого та нерухомого майна, які належать ОСОБА_5 та членам його сім?ї, а також отримані ними доходи, не встановлено достатніх відомостей, які б свідчили про ознаки вчинення кримінальних правопорушень, передбачених статтями 209 та 368-5 КК України. Також, повідомляємо, що у зв?язку з тим, що Кримінальний кодекс України доповнено статтею 368-5 «Незаконне збагачення» згідно Закону України від 31.10.2019 №263-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо конфіскації незаконних активів осіб, уповноважених на виконання функцій, держави або місцевого самоврядування, і покарання за набуття таких активів», який набрав чинності 28 листопада 2019 року, при кваліфікації дій особи за вказаною статтею не можуть враховуватись активи набутті до набрання чинності законом, який встановлює кримінальну протиправність діяння. (ч. 2 ст. 4 та ч. 2 ст. 5 КК України). При цьому інформацію, наведену у заяві, ретельно вивчено, взято до уваги та буде використано у подальшій роботі Національного антикорупційного бюро України». Водночас детективом надані копії документів щодо доходів ОСОБА_5 та членів його сім`ї, на підставі яких аналітики НАБУ виснували про відсутність підстав для внесення відомостей до ЄРДР за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених статтями 209 та 368-5 КК.

3. Обґрунтування позиції суду.

3.1. Частиною 1 статті 11 КК визначено, що кримінальним правопорушенням є передбачене цим кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення, а згідно з частиною 1 статті 2 КК, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Склад кримінального правопорушення - це сукупність об`єктивних та суб`єктивних елементів, що дозволяють кваліфікувати суспільно небезпечне діяння як конкретне кримінальне правопорушення, а саме: 1) об`єкт; 2) об`єктивна сторона; 3) суб`єкт; 4) суб`єктивна сторона. Відсутність хоча б одного з цих елементів свідчить про відсутність у діянні особи складу кримінального правопорушення, що виключає її кримінальну відповідальність.

Відповідно до частини 1 статті 214 КПК слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг 5з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.

Пунктом 1 розділу 2 чинного Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Офісу Генерального прокурора від 17.08.2023 №231 зі змінами, визначено, що до Реєстру вносяться відомості про: час та дату надходження заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення або виявлення з іншого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; прізвище, ім`я, по батькові (найменування) потерпілого або заявника; інше джерело, з якого виявлені обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність тощо.

Згідно з пунктом 2 глави 3 розділу ІІ цього Положення відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини 5 статті 214 КПК, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до правового висновку, зробленого у постанові Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду (ККС ВС) від 30.09.2021 в справі № 556/450/18, «підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до ЄРДР».

Тобто для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР заявник у повідомленні про кримінальне правопорушення має зазначити конкретні відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення (яке саме кримінальне правопорушення відбулось, де, коли, в чому полягало, які особи, причетні до його скоєння тощо). Такі обставини можуть бути неповними (в силу недостатньої обізнаності заявника, неочевидності вчинення кримінального правопорушення, з огляду на початкову стадію сприйняття та дослідження цих подій чи з інших причин), але в той же час достатніми для попередньої кваліфікації такого діяння саме як кримінального правопорушення за певною статтею КК. Якщо ж зі змісту заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що обставини, викладені в ньому, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу або в силу його занадто абстрактного характеру неможливо встановити ні попередню кваліфікацію кримінального правопорушення, ні предмет, межі та напрямок досудового розслідування, яке зініціюється заявником, то такі повідомлення не мають вноситися до ЄРДР.

3.2. Згідно із частиною 1 статті 24 КПК кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку передбаченому цим кодексом.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого або прокурора під час досудового розслідування встановлено статтями 303-308 КПК.

Пунктами 1-11 частини 1 статті 303 КПК визначено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені на досудовому провадженні, а згідно частини 2 статті 303 КПК скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування та можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього кодексу.

Зокрема, пунктом 1 частини 1 статті 303 КПК передбачено право оскарження бездіяльності слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Системне тлумачення статей 214 і 303 КПК свідчить, що предметом судового контролю слідчим суддею може бути бездіяльність уповноваженого органу досудового розслідування у формі невнесення відомостей до ЄРДР після отримання належно обґрунтованої заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення, що передбачає такі обов`язкові ознаки: 1) належним заявником до органу досудового розслідування належним чином подана заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення із викладом вагомих обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; 2) після отримання такої заяви чи повідомлення слідчим чи прокурором не внесено у визначений законом строк відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

3.3. Відповідно до частини 1 статті 304 КПК, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною 1 статті 303 цього кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Наявними матеріалами справи підтверджується, що 24.02.2025 скаржник направив до НАБУ заяву про кримінальні правопорушення (вих. № 25_0224_51_ЦПК через офіційну електронну пошту, відтак ним не пропущений визначений КПК строк на подання скарги.

3.4. Норми, які відносять справи до предметної підсудності ВАКС визначаються статтею 33-1 КПК із урахуванням статті 216 КПК.

Згідно із статтею 33-1 КПК, ВАКС підсудні кримінальні провадження стосовно корупційних кримінальних правопорушень, передбачених в примітці статті 45 КК, а також статтями 206-2, 209, 211, 366-2, 366-3 КК, якщо наявна хоча б одна з умов, передбачених пунктами 1-3 частини 5 статті 216 КПК. Слідчі судді ВАКС здійснюють судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності ВАКС відповідно до частини 1 цієї статті.

Кримінальний кодекс України в примітці до статті 45 визначив вичерпний перелік корупційних кримінальних правопорушень, який розширеному тлумаченню не підлягає, а саме такими вважаються кримінальні правопорушення, передбачені статтями 191, 262, 308, 312, 313, 320, 357, 410, у випадку їх вчинення шляхом зловживання службовим становищем, а також кримінальні правопорушення, передбачені статтями 210, 354, 364, 364-1, 365-2, 368-369-2 цього Кодексу. Кримінальними правопорушеннями, пов`язаними з корупцією, відповідно до цього Кодексу вважаються кримінальні правопорушення, передбачені статтями 366-2, 366-3 цього Кодексу.

Частиною 5 статті 216 КПК визначено, що детективи НАБУ здійснюють досудове розслідування кримінальних правопорушень, передбачених статтями 191, 206-2, 209, 210, 211, 354 (стосовно працівників юридичних осіб публічного права), 364, 366-2, 366-3, 368, 368-5, 369, 369-2, 410 КК, якщо наявна хоча б одна з таких умов:

1) кримінальне правопорушення вчинено: - Президентом України, повноваження якого припинено, народним депутатом України, Прем`єр-міністром України, членом Кабінету Міністрів України, першим заступником та заступником міністра, членом Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення, Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, Антимонопольного комітету України, Головою Державного комітету телебачення і радіомовлення України, Головою Фонду державного майна України, його першим заступником та заступником, членом Центральної виборчої комісії, Головою Національного банку України, його першим заступником та заступником, Головою Національного агентства з питань запобігання корупції, його заступником, Директором Бюро економічної безпеки України, його заступником, членом Ради Національного банку України, Секретарем Ради національної безпеки і оборони України, його першим заступником та заступником, Постійним Представником Президента України в Автономній Республіці Крим, його першим заступником та заступником, радником або помічником Президента України, Голови Верховної Ради України, Прем`єр-міністра України; - державним службовцем, посада якого належить до категорії «А»; - депутатом Верховної Ради Автономної Республіки Крим, депутатом обласної ради, міської ради міст Києва та Севастополя, посадовою особою місцевого самоврядування, посаду якої віднесено до першої та другої категорій посад; - суддею (крім суддів Вищого антикорупційного суду), суддею Конституційного Суду України, присяжним (під час виконання ним обов`язків у суді), Головою, заступником Голови, членом, інспектором Вищої ради правосуддя, Головою, заступником Голови, членом, інспектором Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; - прокурорами органів прокуратури, зазначеними у пунктах 1-4, 5-11 частини першої статті 15 Закону України «Про прокуратуру»; - особою вищого начальницького складу державної кримінально-виконавчої служби, органів та підрозділів цивільного захисту, вищого складу Національної поліції, посадовою особою митної служби, якій присвоєно спеціальне звання державного радника митної служби III рангу і вище, посадовою особою органів державної податкової служби, якій присвоєно спеціальне звання державного радника податкової служби III рангу і вище; - військовослужбовцем вищого офіцерського складу Збройних Сил України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Національної гвардії України та інших військових формувань, утворених відповідно до законів України; - керівником суб`єкта великого підприємництва, у статутному капіталі якого частка державної або комунальної власності перевищує 50 відсотків;

2) розмір предмета кримінального правопорушення, передбаченого статтями 354 (стосовно працівників юридичних осіб публічного права), 368, 369, 369-2 КК, у п`ятсот і більше разів перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на час вчинення кримінального правопорушення, а також предмет кримінального правопорушення або розмір завданої шкоди у кримінальних правопорушеннях, передбачених статтями 191, 206-2, 209, 210, 211, 364, 410 КК, у дві тисячі і більше разів перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на час вчинення кримінального правопорушення (якщо кримінальне правопорушення вчинено службовою особою державного органу, правоохоронного органу, військового формування, органу місцевого самоврядування, суб`єкта господарювання, у статутному капіталі якого частка державної або комунальної власності перевищує 50 відсотків);

3) кримінальне правопорушення, передбачене статтею 369, частиною першою статті 369-2 КК, вчинено щодо службової особи, визначеної у частині четвертій статті 18 КК або у пункті 1 цієї частини.

При цьому слідчий суддя бере до уваги правову позицію, викладену в ухвалі від 14.12.2021 Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду в справі №991/4989/21, а саме, що «Законодавець не ототожнює підслідність НАБУ і підсудність Вищого антикорупційного суду», тобто здійснення НАБУ досудового розслідування не означає автоматичної підсудності будь-якої справи ВАКС.

3.5. Кримінальні правопорушення, передбачені статтями 209 і 368-5 КК, формально належать до підслідності НАБУ і підсудності ВАКС.

Разом з тим, стаття 368-5 КК (якою КК доповнено Законом України від 31.10.2019 №263-IX, що набрав чинності з 28.11.2019) передбачає відповідальність за набуття особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, активів, вартість яких більше ніж на шість тисяч п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян перевищує її законні доходи. Об`єктом цього кримінального правопорушення є суспільні відносини у сфері службової діяльності та професійної діяльності, пов`язаної з наданням публічних послуг. З об`єктивної сторони діяння може бути вчинене у такій формі як набуття особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, активів. Однак обов`язковою ознакою об`єктивної сторони даного діяння є розмір, а точніше вартість активів особи, які більше ніж на шість тисяч п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян перевищують її законні доходи. Суб`єкт злочину - спеціальний, тобто особа уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Суб`єктивна сторона - умисна форма вини.

Відтак з урахуванням частини 2 статті 4 КК, які визначає, що кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння, ознаки незаконного збагачення можуть бути лише активів, набутих після 28.11.2019. Водночас, необхідно враховувати суму перевищення вартості активів над законними доходами особи, яка, наприклад, у 2025 році становить 9 841 000 грн. (що обумовлено тим, що згідно з пунктом 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового кодексу України (ПКУ), неоподатковуваний мінімум доходів громадян для адміністративного та кримінального законодавства у частині кваліфікації злочинів або правопорушень дорівнює сумі податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV ПКУ для відповідного року, а саме 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, який у 2025 році становить 3028 гривень).

Також, частина 3 статті 209 КК передбачає кримінальну відповідальність за набуття, володіння, використання, розпорядження майном, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, у тому числі здійснення фінансової операції, вчинення правочину з таким майном, або переміщення, зміна форми (перетворення) такого майна, або вчинення дій, спрямованих на приховування, маскування походження такого майна або володіння ним, права на таке майно, джерела його походження, місцезнаходження, якщо ці діяння вчинені особою, яка знала або повинна була знати, що таке майно прямо чи опосередковано, повністю чи частково одержано злочинним шляхом, вчинені організованою групою або в особливо великому розмірі. При цьому, згідно з приміткою статті 209 КК, легалізація (відмивання) майна, одержаного злочинним шляхом, визнається вчиненою в особливо великому розмірі, якщо предметом злочину було майно на суму, що перевищує вісімнадцять тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Об`єктом цього злочину є встановлений порядок здійснення підприємницької та іншої господарської діяльності з метою протидії залученню в економіку майна, одержаного злочинним шляхом. Об`єктивна сторона злочину може виражатись в одній з трьох форм: (1) набуття, володіння, використання, розпорядження майном, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом; 2) здійснення фінансової операції, вчинення правочину з таким майном, або переміщення, зміна форми (перетворення) такого майна; 3) вчинення дій, спрямованих на приховування, маскування походження такого майна або володіння ним, права на таке майно, джерела його походження, місцезнаходження. Суб`єктом злочину повинна визнаватись осудна особа, яка знала або повинна була знати, що таке майно прямо чи опосередковано, повністю чи частково одержано злочинним шляхом. Суб`єктивна сторона злочину характеризується прямим умислом. Водночас, особа, яка фактично використовує майно, здобуте злочинним шляхом, у формах, вказаних у статті 209 КК, однак сумлінно помиляється щодо його походження, не несе відповідальності за цей злочин.

Пунктом 23 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» від 06.12.2019 № 361-IX визначено, що доходи, одержані злочинним шляхом - будь-які активи, одержані прямо чи опосередковано внаслідок вчинення злочину, зокрема валютні цінності, рухоме та нерухоме майно, майнові та немайнові права, незалежно від їх вартості. Відтак для кваліфікації кримінально караного діяння за статтею 209 КК майно, що є об`єктом злочину, має бути прямо чи опосередковано, повністю чи частково одержано злочинним шляхом. Факт одержання майна злочинним шляхом - це кримінальне правопорушення, яке може бути констатовано тільки судом, і тільки в обвинувальному вироку суду.

Слідчий суддя зазначає, що зміст заяви і скарги скаржника зводиться до простого переліку інформації про набуття і користування ОСОБА_5 та членами його сім`ї певним рухомим і нерухомим майном, водночас уся інформація про орієнтовну вартість таких об`єктів власності ґрунтується винятково на підставі відомостей «спеціалізованого вебсайту з продажу та оренди нерухомості «ОЛХ» та матеріалів журналістського розслідування в соціальній мережі YouTube», тобто винятково на припущеннях та побічних даних, а не на підставі автентичних юридичних документів, які засвідчують юридичні факти права власності з достовірною вартістю майна.

На противагу цьому, детектив НАБУ здійснив ретельний аналіз джерел статків ОСОБА_5 та його близьких родичів, зокрема відомостей про походження всіх наявних активів цієї особи, зокрема про розмір/величину сукупних активів (статків) особи та історію їх походження, викладених у Exel-таблиці, яка міститься в матеріалах справи, згідно з якою перевищення офіційних доходів цих осіб над витратами на час такого аналізу і за 2020-2025 роки становить більш ніж 87,6 млн. грн., що спростовує припущення щодо набуття активів, вартість яких більше ніж на шість тисяч п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян перевищує законні доходи. Окрім того, надані копії декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстраційних карток транспортних засобів, свідчать про набуття активів до 28.11.2019, що у принципі позбавляє юридичного сенсу кримінальне переслідування за статтею 368-5 КК.

Таким чином, скаржник, хоч і заявляв про вчинення корупційних кримінальних правопорушень за гіпотетичної умови підслідності НАБУ, однак не навів будь-яких переконливих аргументів, які б у своїй сукупності переконували б щодо реального існування ознак кримінальних правопорушень, передбачених статтями 209 і 368-5 КК, тому викладені в скарзі доводи скаржника не потребують перевірки засобами кримінального процесу, й відтак такі відомості не повинні вноситися до ЄРДР.

Ба більше, ініціювати процедуру кримінального переслідування та застосувати державні механізми здійснення досудового розслідування доцільно лише у випадку, коли наявні підстави вважати, що реально було вчинено кримінальне правопорушення, враховуючи, що ініціювання кримінального переслідування певної службової особи може мати ознаки наміру використання самого факту гіпотетичного внесення до ЄРДР відомостей про вчинення кримінальних правопорушень та подальшого здійснення досудового розслідування, під час якого будуть обмежуватись права та свободи такої особи, винятково із метою тиску на неї. Тому безпідставне відкриття кримінального провадження є недопустимим і може порушувати права конкретних осіб, відносно яких таке провадження ініційоване, та ще й є неефективним з точки зору використання державних ресурсів.

Також слідчий суддя вважає необхідним зазначити, що в Україні діє механізм цивільної конфіскації, передбачений Цивільним процесуальним кодексом України, застосування якого можливе за умови, коли різниця між вартістю набутих активів і законними доходами особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, у п`ятсот і більше разів перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день набрання чинності зазначеним Законом, але не перевищує межу, встановлену статтею 368-5 Кримінального кодексу України, тобто не вимагає засудження особи для конфіскації необґрунтованих активів.

3.6. Відповідно до частини 2 статті 307 КПК, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

З огляду на те, що скаржником не доведено обов`язок посадових осіб НАБУ внести до ЄРДР відомості про вчинення кримінальних правопорушень та як наслідок їх бездіяльність, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР за наслідками надходження заяви про кримінальні правопорушення, в задоволенні скарги належить відмовити.

Керуючись статтями 33-1, 216, 303-309, 369-372, 532 КПК суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні скарги від 07.03.2025 представника громадської організації «Центр протидії корупції» ОСОБА_3 на бездіяльність, яка полягає у невнесенні посадовими особами НАБУ відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви про вчинення кримінального правопорушення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення або отримання її копії (якщо ухвала постановлена без виклику осіб) шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали оголошений 24.03.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_1 ____________