Справа № 755/9071/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" лютого 2025 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду об`єднані кримінальні провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000217 від 17.01.2024 року та за № 0001705 від 17.05.2024 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Оріхів Запорізької області, громадянина України, з неповною середньою освітою, одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого:

-21.08.2018 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді 1 року позбавлення волі;

-25.01.2019 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України остаточно призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі;

-25.11.2019 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч.ч. 2,3 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 186 КК України, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років;

-25.06.2020 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України остаточно призначено покарання у виді 6 років позбавлення волі, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України відбув покарання повністю;

-30.11.2022 року вироком Дніпровського районного суду м. Києва за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі;

-стосовно якого на розгляді в судах перебувають обвинувальні акти за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України (Ленінський районний суд м. Запоріжжя) та за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України (Дніпровський районний суд м. Києва),

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України

за участю прокурорів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

законного представника

потерпілого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

Станом на 16.01.2024 діяв воєнний стан, який введено в дію Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-ІХ, затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» із 05 год. 30 хв. 24.02.2022, та неодноразово продовжувався відповідними указами Президента України з подальшим затвердженням законами України.

16.01.2024 близько 16 години 00 хвилин ОСОБА_3 перебував на території ринку «Березняки» по вулиці Миколайчука 4, де у нього виник злочинний умисел спрямований на таємне викрадення куртки.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, з метою особистого протиправного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, скориставшись тим, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає та не зможе завадити вчиненню протиправних дій, ОСОБА_3 шляхом вільного доступу підійшов до манекену на якому знаходився верхній одяг поряд з магазином «Podium», який розташований на території ринку «Березняки» за адресою: м. Київ, вулиця Миколайчука 4 та викрав куртку двосторонню чорного кольору з написом «100% POLIESTERE, MADE IN P.R.C. PRODOTO DISTRIBUITO DA ZOTENO, 61, ROMA ITALY PIVA 3» загальною вартістю 1914 грн. 92 коп., яка належить потерпілій ОСОБА_8 .

Завершивши свої злочинні дії, ОСОБА_3 , зберігаючи при собі вищевказане майно, місце вчинення кримінального правопорушення покинув, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_8 , матеріального збитку на загальну суму 1914 грн. 92 коп.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_3 22.02.2024 приблизно о 14 год. 24 хв. тобто під час дії воєнного стану, перебував в приміщенні магазину «Bottle», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Русанівська Набережна, 4, де у нього виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану, повторно.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, з метою особистого протиправного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливих мотивів, ОСОБА_3 впевнившись, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, направився до стелажів із представленим асортиментом продукції, а саме алкогольними напоями.

У подальшому, ОСОБА_3 підійшов до полиць із товаром обрав об`єктом свого злочинного посягання наступний товар: віскі Джек Деніелс 7 років 40%, об`ємом 0,5 л., у кількості 1 шт., вартістю 500 гривень 28 копійок без ПДВ, та поклав до вмісту своєї куртки. Утримуючи при собі товар, який став об`єктом злочинного посягання та не маючи на меті його оплачувати, ОСОБА_3 вийшов із приміщення магазину «Bottle», а викраденим розпорядився на власний розсуд, завдавши матеріальної шкоди ФОІІ « ОСОБА_9 » на загальну суму 500 гривень 28 копійок без ПДВ.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що 07.04.2024 близько 22 години 00 хвилин ОСОБА_10 , перебував за адресою: м. Київ, вул. Ентузіастів, 7 поруч з магазином «Біле та Сухе», де він зустрів раніше не відомого йому ОСОБА_11 , з яким почав розпивати алкогольні напої.

В подальшому, ОСОБА_10 помітив у потерпілого ОСОБА_11 сумку чорного кольору з написом «Sport», яка матеріальної цінності не несе, та в якій знаходилось наступне майно: гаманець коричневого кольору марки «ЕССО» вартістю 256 грн. 66 коп. без ПДВ, у якому знаходилась банківська картка № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), гаманець чорного кольору, у якому перебували грошові кошти в розмірі 500 грн., мобільний телефон марки «Redmi 10 А» ІМЕІ НОМЕР_3 ІМЕІ2 НОМЕР_4 заявленою вартістю 2465 грн. 65 коп., налобний ліхтарик ECHARGEABEE ООМ HEADLIGHT BL-артикул: 5808-Т6 вартістю 174 грн. 41 коп., та інше майно, яке матеріальної цінності не несе.

В цей час у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення належного ОСОБА_11 майна, вчиненого в умовах воєнного стану, повторно.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, вчинено повторно, з метою особистого протиправного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, скориставшись тим, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає та не зможе завадити вчиненню протиправних дій ОСОБА_3 шляхом вільного доступу взяв сумку чорного кольору з написом «Sport», яка матеріальної цінності не несе, та в якій знаходилось наступне майно: гаманець коричневого кольору марки «ЕССО» вартістю 256 грн. 66 коп. без ПДВ, у якому знаходилась банківська картка № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), гаманець чорного кольору, у якому перебували грошові кошти в розмірі 500 грн., мобільний телефон марки «Redmi 10 А» ІМЕІ НОМЕР_3 ІМЕІ2 НОМЕР_4 вартістю 2465 грн. 65 коп, налобний ліхтарик ECHARGEABLE ООМ HEADLIGHT BL-артикул: 5808-Т6 вартістю 174 грн. 41 коп., та інше майно, яке матеріальної цінності не несе.

Завершивши свої злочинні дії, ОСОБА_3 , зберігаючи при собі вищевказане майно, місце вчинення кримінального правопорушення покинув, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_11 матеріального збитку на загальну суму 3 396 грн. 72 коп.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_3 , 16.04.2024 приблизно о 14 год. 10 хв. тобто під час дії воєнного стану, перебував в приміщенні торгового центру «Епіцентр К», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Дніпровська Набережна 13-В, де у нього виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану, повторно.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, з метою особистого протиправного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливих мотивів, ОСОБА_3 впевнившись, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає та вони є таємними для оточуючих направився до стелажів із представленим асортиментом продукції, а саме у відділ техніки.

У подальшому ОСОБА_3 підійшов до полиць із товаром, а саме у відділ техніки та обрав об`єктом свого злочинного посягання наступний товар: повербанк wozinsky ЗО 000 mAh LCD Display 2 a Black у кількості 2 шт. вартістю 1998 грн. 34 коп. без ПДВ та діставши з упаковки два повербанки, поклав до вмісту свого куртки, а порожню упаковку поклав на полицю між товарами. Утримуючи при собі товар, який став об`єктом злочинного посягання та не маючи на меті його оплачувати, ОСОБА_3 пройшов через касову зону та вийшов із приміщення ТЦ «Епіцентр», а викраденим розпорядився на власний розсуд, завдавши матеріальної шкоди ТОВ «Епіцентр- К» на загальну суму 1998 грн. 34 коп. без ПДВ.

В подальшому, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , 16.04.2024 приблизно о 15 год. 10 хв. тобто під час дії воєнного стану, перебував в приміщенні торгового центру «Епіцентр К», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Дніпровська Набережна 13-В , де у нього виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану, повторно.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, з метою особистого протиправного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливих мотивів, ОСОБА_3 впевнившись, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає та вони є таємними для оточуючих направився до стелажів із представленим асортиментом продукції, а саме у відділ техніки.

У подальшому ОСОБА_3 підійшов до полиць із товаром, а саме у відділ техніки та обрав об`єктом свого злочинного посягання наступний товар: повербанк wozinsky ЗО 000 mAh LCD Display 2 Black у кількості 1 шт. вартістю 999 грн. 17 коп. без ПДВ, та діставши з упаковки один повербанк, поклав до вмісту своєї куртки, а порожню упаковку поклав на полицю між товарами. Утримуючи при собі товар, який став об`єктом злочинного посягання та не маючи на меті його оплачувати, ОСОБА_3 пройшов через касову зону та вийшов із приміщення ТЦ «Епіцентр», а викраденим розпорядився на власний розсуд, завдавши матеріальної шкоди ТОВ «Епіцентр-К» на загальну суму 999 грн. 17 коп. без ПДВ.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_3 17.04.2024 приблизно о 17 год. 07 хв. тобто під час дії воєнного стану, перебував в приміщенні торгового центру «Епіцентр К», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Дніпровська Набережна 13-В, де у нього виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану, повторно.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, з метою особистого протиправного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливих мотивів, ОСОБА_3 впевнившись, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає та вони є таємними для оточуючих направився до стелажів із представленим асортиментом продукції, а саме у відділ техніки.

У подальшому ОСОБА_3 підійшов до полиць із товаром, у відділ техніки та обрав об`єктом свого злочинного посягання наступний товар: повербанк verico power pro PD 20 000 mAh Black у кількості 1 шт. загальною вартістю без ПДВ 707 грн. 50 коп без ПДВ, та діставши з упаковки один повербанк, поклав до вмісту своєї куртки, а порожню упаковку поклав на полицю між товарами.

Утримуючи при собі товар, який став об`єктом злочинного посягання та не маючи на меті його оплачувати, ОСОБА_3 пройшов через касову зону та вийшов із приміщення ТЦ «Епіцентр», а викраденим розпорядився на власний розсуд, завдавши матеріальної шкоди ТОВ «Епіцентр-К» на загальну суму 707 грн. 50 коп. без ПДВ.

Окрім того, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Згідно Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» на території Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на ЗО діб.

Згідно Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про дродовження строку дії воєнного стану в Україні» на території України продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 14 травня 2024 року строком на 90 діб.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 16 травня 2024 року приблизно о 17 '"У год. 40 хв. ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проходив повз будинок АДРЕСА_3 , де на спортивному майданчику побачив малолітнього дотерпілого ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 який відпочивав зі своїм товаришем, малолітнім ОСОБА_14 . Так, ОСОБА_12 підійшов до малолітніх дітей та почав з ними грати в настільний теніс.

У цей час у ОСОБА_3 виник злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, а саме: мобільного телефона марки TECNO Spark 8с з абонентським номером НОМЕР_5 , дпеіі: НОМЕР_6 , ішеі2: НОМЕР_7 , який належить малолітньому дотерпілому ОСОБА_13 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне, таємне викрадення чужого майна (крадіжку) в умовах воєнного стану, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого протиправного збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи наслідки та бажаючи їх настання, скориставшись тим, дю за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає та його дії є таємними для дточуючих, в той час коли малолітні хлопці відволіклись, ОСОБА_3 відчинив наплічну сумку малолітнього потерпілого ОСОБА_13 , яка перебувала на настільному тенісному столі, взяв до рук мобільний телефон марки TECNO Spark 8с з абонентським номером НОМЕР_5 , imeil: НОМЕР_6 , ішеі2: НОМЕР_7 , який належить малолітньому потерпілому ОСОБА_13 , після чого пішов з місця вчинення кримінального правопорушення та в подальшому розпорядився мобільним телефоном на власний розсуд.

В результаті своїх умисних, протиправних дій, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 завдав малолітньому потерпілому ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 матеріальної шкоди на суму 3594 гривень 50 копійок.

Таким чином, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану.

Будучи допитаним в судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів) визнав повністю, надав детальні покази, якими підтвердив вищевикладені обставини їх скоєння, зокрема в частині часу, місця та способу вчинення, щиро розкаявся у вчиненому, не оспорює суму викраденого майна. Вказав, що намагався відшкодувати малолітньому потерпілому суму викраденого телефону, проте наразі через брак фінансових ресурсів, реалізувати вказаний намір не виявилося за можливе. Просив при призначенні покарання врахувати наявність хронічних захворювань, необхідність тривалого лікування. Крім того зазначив, що станом на дату розгляду кримінального провадження одружився, став на шлях виправлення та намагається ресоціалізуватися в суспільстві та припинити злочинну діяльність. Наразі активно намагається працювати та відшкодовувати завдані збитки.

Останній виразив готовність понести покарання за вчинене у межах своєї вини.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про закриття кримінального провадження стосовно обвинуваченого за ч. 4 ст. 185 КК України, а саме за епізодами від 16.01.2024, 22.02.2024, 16.04.2024 та 17.04.2024 року на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Обвинувачений проти задоволення клопотання прокурора не заперечував.

Обвинуваченому ОСОБА_3 роз`яснено, що зазначена ним підстава для закриття провадження у справі є нереабілітуючою, тому обвинувачений має право на продовження судового розгляду в загальному порядку. Обвинувачений ОСОБА_3 зазначив, що не бажає продовжувати судовий розгляд та просив закрити провадження в частині.

Представник малолітнього потерпілого ОСОБА_6 та потерпілі ОСОБА_11 та ОСОБА_8 належним чином повідомлені про день та час розгляду кримінального провадження, в судове засідання не з`явились, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч.3 ст. 479-2 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини 1 статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 не заперечує проти закриття кримінального провадження із зазначених підстав.

За загальним правилом, закріпленим у ч.2 ст. 4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Разом з тим, відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За приписами ч.1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ретроактивний аспект).

Відповідно до частин 1, 6 ст. 3 КК України законодавство України про кримінальну відповідальність становить Кримінальний кодекс України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. Зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Отже, відповідні зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення, зокрема, якими визначається максимальний поріг для кваліфікації діяння особи як адміністративного правопорушення, є зміною кримінального законодавства України із всіма наступними наслідками, зокрема в частині їх зворотної дії у часі.

Водночас, Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 № 3886-IX (далі - Закон №3886-ІХ), який набрав чинності 09.08.2024, встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст. 51 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Тобто, з 09.08.2024 змінився розмір вартості викраденого майна, який визначає кримінальну відповідальність за такі дії.

Отже, внесені законодавцем зміни до КУпАП є зміною кримінального законодавства України, які призвели до часткової декриміналізації діяння, і дія Закону №3886-ІХ має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння кримінальним правопорушенням меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Як зазначалось вище, згідно з обвинувальним актом ОСОБА_3 інкримінується вчинення в умовах воєнного стану 16.01.2024 року крадіжки на території ринку «Березняки» за адресою: м. Київ, вул. Миколайчука, 4 на загальну суму 1914 грн. 92 коп., 22.02.2024 року крадіжки в приміщенні магазину «Bottle» на загальну суму 500 гривень 28 копійок без ПДВ, 16.04.2024 року приблизно о 14 год. 10 хв. вчинення крадіжки в приміщенні торгового центру «Епіцентр К», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Дніпровська Набережна, 13В на загальну суму 1998 грн. 34 коп. без ПДВ, 16.04.2024 року приблизно о 15 год. 10 хв. за тією ж адресою вчинення крадіжки на загальну суму 999 грн. 17 коп. без ПДВ та 17.04.2024 року приблизно о 17 год. 07 хв. за тією ж адресою вчинення крадіжки на загальну суму 707 грн. 50 коп. без ПДВ.

Згідно з п.4-1 ч.1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Суд вважає, що оскільки Законом №3886-ІХ підвищилась межа, з якої настає кримінальна відповідальність за крадіжку, то вказані обставини є підставою для закриття кримінального провадження стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 185 КК України, а саме за епізодами від 16.01.2024 року, 22.02.2024 року, 16.04.2024 року та від 17.04.2024 року на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінальних правопорушень просив суд визнати недоцільним дослідження доказів в частині обставин вчинення даних злочинів (за епізодами від 07.04.2024 року та від 16.05.2024 року), так як повністю погоджується з встановленими обставинами.

Покази обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин, добровільності та істинності його позиції.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують його особу, тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження та інших з метою правильної кваліфікації дій обвинуваченого. Суд, у відповідності до положень Кримінального Кодексу України, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, а саме - у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, в умовах воєнного стану.

При цьому, з урахуванням, висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах відображеного у постанові Верховного Суду колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 22 березня 2018 року у справі № 521/11693/16-к, судом установлено, що обставини визнані судом у вироку як доведені, з числа регламентованих ст. 91 КПК України, у своїй сукупності підтверджуються процесуальними джерелами доказів, які передбачені ст. 84 того ж Кодексу, та містяться у матеріалах цього провадження, як наслідок, суд вважає, встановленими всі обставини, що мають значення для кримінального провадження шляхом обсягу та порядку дослідження доказів на їх підтвердження, у порядку ст. 349 КПК України.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

Судом при кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_3 враховано позицію, викладену у Постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 08.02.2021 року (справа № 390/235/19, провадження № 51-2177кмо20), згідно якої Законодавство про кримінальну відповідальність та кримінальне процесуальне законодавство не містять положень про те, що кримінальні правопорушення, які утворюють передбачену ч.1 ст.32 КК повторність та відповідають одному і тому самому складу кримінального правопорушення (тотожні кримінальні правопорушення), мають бути окремо кваліфіковані в резолютивній частині обвинувального вироку, і за кожне правопорушення, кваліфіковане за однією статтею або частиною статті, має бути призначене окреме покарання.

В даній постанові зазначено, що передбачені законом правила призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень (ст. 70 КК) застосовуються у випадках самостійної кваліфікації вчиненого як за різними статтями, так і за різними частинами однієї статті кримінального закону, якими передбачено відповідальність за окремі склади кримінальних правопорушень і які мають самостійні санкції.

Якщо вчинені кримінальні правопорушення, крім повторності, утворюють ще й сукупність, вони відповідно до частини другої статті 33 КК повинні отримувати окрему кваліфікацію (наприклад, крадіжка без кваліфікуючих ознак і крадіжка, вчинена повторно, або крадіжка, поєднана з проникненням у житло). Якщо ж кримінальні правопорушення, які утворюють повторність, відповідають одному і тому самому складу кримінального правопорушення (наприклад, три крадіжки, поєднані з проникненням у житло, п`ять розбоїв, вчинених організованою групою, тощо), їх кваліфікація здійснюється за однією статтею або частиною статті Особливої частини КК. У таких випадках повторність кримінальних правопорушень повинна зазначатись у процесуальних документах, які стосуються обвинувачення особи, як кваліфікуюча ознака відповідних кримінальних правопорушень.

Така правова позиція знайшла своє відображення в існуючій практиці Касаційного кримінального суду. Так, у постановах колегій суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 22 травня 2018 року (справа №187/1354/15, провадження № 51-1017км18), Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 29 листопада 2018 року (справа №541/715/17, провадження № 51-7898км18) та від 10 липня 2019 року (справа № 723/1538/16-к, провадження № 51-8625км18), Третьої судової палати Касаційного кримінального суду від 15 січня 2020 року (справа № 585/1603/17, провадження № 51-3290км19) та від 29 липня 2020 року (справа № 541/715/17, провадження № 51-7898км18) визнано, що за окремими епізодами злочинної діяльності або за окремими пунктами статті (частини статті) КК, які не мають самостійної санкції, покарання не призначається і правила призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ч. 4 ст. 70 КК не застосовуються.

При ухваленні вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , суд вважає за необхідне відповідно до положень ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Так, у рішеннях "Рінгвольд проти Норвегії" від 11 лютого 2003 року, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, "Абу Зубайда проти Литви" від 31.05.2018 року, а також "Ілашку та інші проти Молдови та Росії" від 08.07.2004 року, Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , у відповідності до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_3 , у відповідності до ст. 67 КК України суд визнає рецидив кримінальних правопорушень.

Також, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_3 на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше судимий, має ряд хронічних захворювань, проходить тривале лікування, не є інвалідом І чи ІІ групи, одружений, спосіб життя, повідомив, що офіційно не працює, проте має періодичні заробітки, позицію сторони обвинувачення щодо необхідної міри покарання; відношення обвинуваченого до вчиненого, а саме наявність у нього розуміння неприйнятності вчинених ним дій у цивілізованому суспільстві; ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), а саме: його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції частини четвертої статті 185 КК України, у виді позбавлення волі.

При цьому, призначаючи остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд вважає необхідним застосувати положення ст. 71 КК України та до покарання призначеного за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання призначеного вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 30.11.2022 року за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі.

Підстав для звільнення від кримінальної відповідальності (за відсутності вмотивованого клопотання), звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України, чи норм ст. 69-1 КК України до обвинуваченого, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані, та оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді позбавлення волі є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень) як ним самим так і іншими особами.

Дане остаточне покарання (позбавлення волі), на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09 червня 2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24 березня 2005 р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29 листопада 2007 р.).

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню.

Питання доцільності обрання запобіжного заходу суд не розглядає з огляду на відсутність з цього питання відповідного клопотання прокурора, та у світлі того, що відповідно до ст.ст. 22, 26 КПК України, суд розглядає тільки ті питання, які винесені на такий розгляд сторонами.

Цивільні позови у кримінальних провадженнях не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені, вирішено відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішено, згідно положень ст. 100 КПК України.

Відповідно до положень ст. 368 КПК України ухвалюючи вирок, суд повинен також вирішити питання щодо того, як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.

У зв`язку із внесенням застави відповідно до ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 11.11.2024 року, ОСОБА_3 13.11.2024 року було звільнено з-під варти і з того часу щодо нього діє запобіжний захід у вигляді застави.

Відповідно до ч. 11 ст. 182 КПК України застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу, з огляду на що, після набрання ухвалою законної сили, заставу в сумі 121 120 (сто двадцять одна тисяча сто двадцять) гривень, внесену за обвинуваченого, необхідно повернути заставодавцю.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора про закриття об`єднаного кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України на підставі п. 4-1 ч.1 ст.284 КПК України - задовольнити.

Об`єднані кримінальні провадження за № 0001705 від 17.05.2024 року та за № 0000217 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України (за епізодами від 16.01.2024, 22.02.2024, 16.04.2024 та 17.04.2024) - закрити на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України (за епізодами від 07.04.2024 року та від 16.05.2024 року) та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до покарання за даним вироком, частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 30.11.2022 року за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі та остаточно призначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відраховувати з моменту приведення вироку до виконання.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді застави залишити без змін, зарахувавши у строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі,з 13.06.2024 року по 13.11.2024 року,

Після набрання вироком законної сили, заставу в сумі 121 120 (сто двадцять одна тисяча сто двадцять) гривень, внесену за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - повернути заставодавцю.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи (висновок експерта №2392/24 від 09.05.2024 року) в сумі 360 (триста шістдесят) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи (висновок експерта №2863/24 від 11.06.2024 року) в сумі 320 (триста двадцять) грн. 00 коп.

Речові докази у кримінальних провадженнях:

- двухсторонню куртку чорного кольору, яку упаковано до спец. пакету № INZ 4040444 - залишити у володінні потерпілої ОСОБА_8 ;

- диск Videx DVD-R 16x, із записом з камер внутрішнього відеоспостереження, які встановлені в магазині «Ботл», за адресою: м. Київ, Русанівська Набережна, 4; DVD-R диск «HP» 4.7 Gb 120 min; ; DVD-R диск «HP» 4.7 Gb 120 min; DVD-R диск «HP» 4.7 Gb 120 min; компакт-диск DVD-R «Media», білого кольору ємністю 4.7 Gb 120 min, з відеозаписами з камери спостереження від 16.05.2024 року, що розташована в приміщенні кіоску № 6, за адресою: м. Київ, вул. Миколайчука, 4; - зберігати в матеріалах кримінального провадженні;

- гаманець коричневого кольору та ліхтарик чорного кольору, які було поміщено до спец. пакету EXPO 238525, передані на зберігання до камери схову Дніпровського УП ГУНП в м. Києві - залишити у володінні потерпілого ОСОБА_11 ;

- коробку від налобного фонарика ECHARGEABLE OOM HEADLIGHT BL-артикул: 5508-Т6, передану до камери схову речових доказів Дніпровського УП ГУНП в м. Києві - знищити;

- 4 коробки від повербанків, а саме: коробка від повербанка Power PD V2 20 000 mAh Black 4 PW-PFPBK1-NN; коробка від повербанк білого кольору, Wozinsky 30000 mAh Black Model WBP-001BK, High carity and 4 usb ports; коробка від повербанк білого кольору, Wozinsky 30000 mAh Black Model WBP-001BK, High carity and 4 usb ports; коробка від повербанк білого кольору, Wozinsky 30000 mAh Black Model WBP-001BK, High carity and 4 usb ports - знищити;

- павербанк Wozinsky 30000 mAh Black Model WBP-001BK - залишити у володінні ОСОБА_15 .

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, представнику потерпілого та прокурорам.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Учасникам кримінального провадження роз`яснюється право ознайомитись із журналом судового засідання.

Копію вироку скерувати до Дніпровського УП ГУНП в м. Києві для вирішення питання про притягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ст. 51 КУпАП (за епізодами від 16.01.2024, 22.02.2024, 16.04.2024 та 17.04.2024).

Суддя