НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

Іменем України

12 грудня 2024 року ЄУ № 322/2140/24 (Провадження № 1-кс/322/259/24)

Слідчий суддя Новомиколаївського районного суду Запорізької області ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції),

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника - адвоката ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВн відділення поліції №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 (далі по тексту слідчий), погоджене прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_8 ,

в рамках досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.09.2024 за №0006452, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

встановив:

слідчий звернулась до слідчого судді із вказаним клопотанням зі змісту якого випливало, що 19.10.2023, в умовах воєнного стану розвідник-гранатометник 4 розвідувальної групи спеціального призначення 10 роти спеціального призначення 4 загону спеціального призначення військової частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_5 , з метою ухилення від військової служби, самовільно залишив місце служби поблизу с. Новосолошине Преображенської сільської територіальної громади Пологівського району Запорізької області та відсутній у місці служби по теперішній час.

16.10.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України.

Слідчий у клопотанні навела обставини, які вказують на обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, та обставини, які вказують на існування ризиків передбачених ст.177 КПК України, що є підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, також обґрунтувала неможливість застування більш м`якого запобіжного заходу для запобіганню вказаним ризикам (чого відповідно до положень ч.1 ст.183 КПК України не вимагається в провадженнях з кваліфікацією за ч.4 ст.408 КК України). Слідчий просила застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб без визначення розміру застави.

Вказане клопотання було подано одночасно з клопотанням про надання дозволу на затримання підозрюваного.

10.12.2024 ухвалою слідчого судді надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_5 з метою його приводу до суду для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Того ж дня судове засідання за вказаним клопотанням відкладено до моменту затримання підозрюваного або до закінчення строку дії згаданої ухвали.

В нинішньому судовому засіданні слідчий і прокурор підтримали клопотання з підстав неведених у ньому, просили застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляд тримання під вартою.

Захисник заперечував проти задоволення клопотання вказав, що стороною обвинувачення ризики не доведені.

Підозрюваний просив не застосовувати щодо нього згаданий запобіжний захід. Зазначив, що дійсно змінив номер телефону. Зробив це під враженням розмов з побратимами, які настращали його тим, що він на довгий термін буде позбавлений волі. Військову частину фактично покинув через те, що після отримання травми не міг продовжувати службу у штурмовому підрозділі, а переводити в іншу частину чи підрозділ його не хотіли, вивели поза штат, через що він не отримував грошового забезпечення, тому фактично задля утримання сім`ї (дружини і двох дітей) був змушений це зробити і влаштуватися на цивільну роботу. Запевнив, що за першим викликом буде з`являтися до слідчого прокурора і в суд. Переховуватися у нього не має ні бажання, ні можливості.

Вислухавши доводи слідчого і прокурора, підозрюваного і його захисника вивчивши копії матеріалів, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Клопотання відповідає вимогам ст.184 КПК України, погоджено старшим групи прокурорів, які здійснюють процесуальне керівництво у вказаному провадженні.

13.09.2024 відомості про самовільне залишення місця служби ОСОБА_5 , внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0006452 з правовою кваліфікацією ч.4 ст.408 КК України.

03.10.2024 слідчим у ОСОБА_5 були відібрані письмові пояснення.

15.10.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України (в порядку в порядку ст.135 КПК України) і направлені йому повістки на адреси проживання і реєстрації з викликами на 19.10.2024, 21.10.2024 і 22.10.2024.

17.10.2024 ОСОБА_5 оголошено у розшук і того ж дня йому призначено захисника.

21.11.2024 визначена підслідність кримінального провадження іншому органу досудового розслідування (ВнП №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області).

06.12.2024 слідчим винесено постанову про зупинення кримінального провадження.

Долучені до клопотання докази свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України.

Під час розгляду клопотання про надання дозволу з метою приводу слідчий суддя встановив наявність лише одного заявленого ризику, а саме ризику переховування.

З огляду на те, що обидва клопотання обґрунтовувались тими самими матеріалами і фактично тими самими доводами, підстави відходити від раніше зроблених висновків щодо існування лише одного ризику, відсутні.

Слідчий суддя не погоджується з доводами захисника в контексті не доведення ризику переховування, з огляду на те, що підозрюваний після того як був опитаний слідчим ТУ ДБР змінив номер телефону, з його власних пояснень зробив це через страх того, що буде позбавлений волі за вчинення інкримінованих йому дій, не отримував повістки і повідомлення про підозру надіслані йому засобами поштового зв`язку.

Водночас об`єктивних даних того, що ОСОБА_5 переховувався від органу досудового розслідування також не надано. Останній в судовому засіданні пояснив, що продовжив би військову службу, однак не в штурмовому підрозділі, і це обумовлено наявністю у нього травмою, тобто існують об`єктиві причини вважати, що підозрюваний за певних умов може бути звільнений від кримінальної відповідальності (на підставі ч.5 ст.401 КК України). Також за твердженням підозрюваного він мешкає зі співмешканкою і її двома неповнолітніми дітьми, тобто має міцні соціальні зв`язки. Ставити під сумнів цю інформацію у слідчого судді не має підстав, оскільки вона узгоджується з показаннями одного зі свідків (сусідкою ОСОБА_5 ). Крім цього слід зазначити, що ОСОБА_5 був затриманий через день після постановлення ухвали про дозвіл на його затримання (ухвала постановлена у другій половині дня 10.12.2024, а виконана зранку 12.12.2024) саме за адресою, за якою він проживав, згідно з матеріалами провадження. Перевірити, які ж саме розшукові дії проводились ТУ ДБР не має об`єктивної можливості. З пояснень слідчого випливало, що їй не відомо чи заводилась ОРС щодо ОСОБА_5 працівниками СКП ВнП №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області. Вказане дає підстави вважати про формальне відношення до розшуку підозрюваного до моменту постановлення згаданої ухвали.

Отже встановленні під час судового засідання обставини в своїй сукупності суттєво зменшують єдиний встановлений ризик.

На переконання слідчого судді у вказаному випадку найбільш дієвим було застосування буд-якого менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, втім приписами ч.8 ст.176 КПК України передбачено, що під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402 - 405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті (тримання під вартою) .

Отже слідчий суддя дійшов висновку, що конкретно у вказаному випадку застосування найбільш суворого запобіжного заходу щодо підозрюваного є недоцільним, а застосування менш суворого - фактично неможливим, тому у задоволенні клопотання слід відмовити.

Водночас є необхідним наголосити підозрюваному про необхідність дотримання ним процесуальних обов`язків, визначених ч.7 ст.42 КПК України і попередити, що в разі нез`явлення на виклики сторона обвинувачення вправі повторно звернутися із клопотанням про застосування згаданого запобіжного заходу.

Керуючись ст.ст.176 - 178, 183, 184, 192 - 194, 196, 197, 395 КПК України, слідчий суддя

ухвалив:

у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 , відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1