Справа № 203/4545/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2025 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

слідчого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участі прокурора - ОСОБА_3

адвоката - ОСОБА_4

підозрюваної - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі клопотання старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_6 , погоджене прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт.Безлюдівка Харківської області,

громадянки України, з середньою-спеціальною освітою, розлученої, утриманців не маючої,

раніше не судимої, зареєстрованої за адресою:

АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, заявлене у рамках кримінального провадження №0000939,-

ВСТАНОВИВ:

Третім слідчим відділом (з дислокацією у м.Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000939, відомості за яким внесено до ЄРДР 14.07.2023 року за ч.5 ст.407 КК України, за фактом неприбуття за місцем розташування підрозділу, , вчинене в умовах воєнного стану, військовослужбовцем ОСОБА_5

29.05.2024 року останній було повідомлено про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

Також 29.05.2023 року підозрювану було оголошено у розшук та досудове розслідування у кримінальному провадженні зупинено.

20.01.2025 року ОСОБА_5 було затримано на підставі ухвали слідчого судді.

В наданому до суду клопотанні слідчим поставлено питання про застосування до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на два місяці.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав.

Підозрювана та її захисник проти задоволення клопотання заперечували, посилаючись на недоведеність наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, дані про особу підозрюваної, фактичні обставини справи, зокрема, відсутність даних щодо її переховування від органів досудового розслідування, належного виклику, перебування тривалий час на лікуванні та самостійне прибуття до органів поліції для вирішення питання щодо подальшого проходження військової служби.

Заслухавши думку учасників, дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із видів останніх є запобіжні заходи.

Згідно ч.ч.1,3,6 ст.132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Мета та підстави застосування запобіжного заходу визначені ст.177 КПК України, а обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу - ст.178 КПК України.

Так, відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Частиною 1 ст.183 КПК України встановлено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Згідно ч.8 ст.176 КПК України передбачено, що під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405,407,408,429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

У рішенні Конституційного Суду України (Велика палата) від 25.06.2019 року №7-р/2019, у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення ч.5 ст.176 КПК України, акцентовано увагу на наступному.

«Конституційний Суд України виходячи з положень частин першої, другої статті 29 Основного Закону України та сформульованих ним юридичних позицій, а також беручи до уваги положення міжнародних правових актів щодо захисту права людини на свободу та особисту недоторканність, вважає, що право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, визначених законами України; обмеження конституційного права на свободу та особисту недоторканність має здійснюватися з дотриманням конституційних гарантій захисту прав і свобод людини і громадянина та виключно на підставі вмотивованого рішення суду (абзац тринадцятий підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 23.11.2017 року №1-р/2017)».

Під час розгляду клопотання встановлено, що Третім слідчим відділом (з дислокацією у м.Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000939, відомості за яким внесено до ЄРДР 14.07.2023 року за ч.5 ст.407 КК України, за фактом неприбуття за місцем розташування підрозділу, вчинене в умовах воєнного стану, військовослужбовцем ОСОБА_5 .

Згідно акту та матеріалів службового розслідування вбачається, що ОСОБА_5 проходила військову службу за контрактом на посаді медичної сестри лікувального відділення медичної роти Військової частини НОМЕР_1 . 23.09.2022 року остання вибула на лікування до КП «ДБКЛПД» ДОР, не була госпіталізована та по теперішній час перебуває у самовільному залишенні військової частини.

29.05.2024 року ОСОБА_5 за вказаних вище обставин повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, за фактом самовільного залишення місця несення служби.

В обгрунтування поданого клопотання слідчий посилався на наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, з огляду на тяжкість покарання, що загрожує підозрюваній, її негативну характеристику за місцем несення служби, можливість впливу на свідків, які проходять військову службу із підозрюваною в одній військовій частині.

Перевіряючи вказані доводи та заперечення сторони захисту, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_5 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично постійно проживала за адресою: АДРЕСА_2 .

Відомості по місцем проживання останньої та засоби зв`язку (номер мобільного телефону) були відомі командування військової частини та органу досудового розслідування, що вбачається із доповіді командира Військової частин НОМЕР_1 від 24.09.2022 року, що долучена до клопотання.

Також з доповіді вбачається, що ОСОБА_5 направлялась для лікування до психіатричного закладу КП «ДБКЛПД» ДОР.

Як зазначила ОСОБА_5 під час розгляду клопотання вона постійно проживала за адресою: АДРЕСА_2 , перебувала на зв`язку зі слідчим. За викликом з`явилась до слідчого та була направлена для проходження ВЛК.

Під час проходження ВЛК була направлена та госпіталізована до КП «ДБКЛПД» ДОР, де перебувала на стаціонарному лікуванні в період часу з 11.09.2023 року по 25.09.2023 року, що підтверджується довідкою та випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, що були надані підозрюваної до огляду під час розгляду клопотання.

Згідно виписки із медичної карти у ОСОБА_5 виявлено психічні розлади та розлади поведінки внаслідок комбінованого вживання наркотичних речовин та алкоголю, психотичний розлад, а також інші супутні хронічні захворювання.

Відповідно до характеристики Громадської організації «Там де життя» ОСОБА_5 проходила курс реабілітації у центрі психо-соціального відновлення особистості з причин вживання наркотичних речовин в період часу з 04.10.2023 року по 20.12.2024 року. Рекомендовано продовження лікування у психіатричній лікарні.

Таким чином, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_5 23.09.2022 року направлялась для лікування до психіатричного закладу з місця служби у Військовій частині НОМЕР_1 в зв`язку із наявними у неї психічними розладами.

Висновку ВЛК щодо її придатності до подальшого проходження військової служби за станом здоров`я до клопотання та під час його розгляду не долучено.

З моменту направлення на лікування підозрювана або проживала за місцем мешкання, адреса якого була відома командуванню військової частини та органу досудового розслідування, або перебувала на лікуванні, що підтверджено відповідними документами.

Контактні дані останньої (номер мобільного телефону) були відомі слідству. За викликом слідчого підозрювана з`являлась до останнього та направлялась для проходження ВЛК.

З моменту вчинення інкримінованого кримінального правопорушення минуло більше двох років, протягом яких підозрювана місце свого постійного проживання не змінювала, будь-яких дій, спрямованих на перешкоджання досудовому розслідуванню, у т.ч. впливу на свідків не вчиняла, жодних доказів її умисного переховування від органів досудового розслідування слідчим до клопотання не долучено та прокурором в судовому засіданні не наведено.

Крім того, ОСОБА_5 проходила військову службу за контрактом, укладеним 17.09.2020 року строком на три роки, тобто строк дії останнього сплив 17.09.2023 року.

Також під час розгляду клопотання ОСОБА_5 зазначила, що після проходження реабілітації в центрі та покращення стану, вона самостійно звернулась до відділу поліції за місцем проживання для з`ясування можливості звільнення від кримінальної відповідальності та за бажання продовжити проходження військової служби, де була затримана.

Сама по собі тяжкість покарання, що загрожує підозрюваній в разі визнання її винною у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, за вказаних вище обставин та даних про особу підозрюваної, не є достатньою підставою для застосування до неї виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, враховуючи вік та сімейний стан підозрюваної, наявність у неї постійного місця проживання, відсутність судимостей, а також фактичні обставини кримінального провадження, час, що минув з моменту вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає, що наведені слідчим та прокурором доводи та долучені до клопотання докази не свідчать про наявність визначених ст.177 КПК України ризиків такого ступеня, які б зумовлювали необхідність застосування відносно підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (із застосуванням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави чи без такої), натомість застосування будь-якого іншого більш м`якого запобіжного заходу не перебачено чинним кримінальним процесуальним законодавством України, в зв`язку із чим клопотання задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.131,132,176-178,183,188,199 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання слідчого відмовити.

Негайно звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти в залі суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1