Справа № 1-98/2011
Провадження №: 1/755/3/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ "06" лютого 2025 р.

Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у судовому засіданні кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Заріччя, Корсунь Шевченківського району, Черкаської області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, військовослужбовця ЗСУ, стрільця 2-го стрілецького взводу стрілецької роти(з КЕОП) в/ч № НОМЕР_1 Західного ОТО, раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_4 та обвинувачений заявили клопотанням про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 365 КК України у зв`язку із спливом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, та закриття кримінальної справи на підставі ст. 49 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що відповідно до статті 12 КК України злочин передбачений частиною 2 ст. 367 є тяжким злочином, п. 4 ч.1 статтею 49 КК передбачено, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею тяжкого злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло десять років. Частиною 2 ст. 49 КК визначено перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років. Так, на даний час відносно ОСОБА_5 відсутній будь-який вирок в кримінальному провадженні, яким його визнано винним у вчиненні злочину а за часу вчинення злочину минуло більше 15 років.

Прокурор ОСОБА_3 не заперечував проти закриття кримінальної справи, зазначивши що строки притягнення до кримінальної відповідальності сплинули і для закриття справи є законні підстави.

Підсудний ОСОБА_5 , підтримав клопотання просив його задовольнити, зазначив, що всі роки мешкав за адресою зазначеною в обвинувальному висновку, офіційно працював в м. Києві, що підтверджується долученими документами, а щойно дізнався про розшук з`явився до суду. На даний час мобілізований за контрактом та є військовослужбовцем, захищає державу.

Суд, вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали кримінальної справи, суд прийшов до наступного.

Згідно обвинувального висновку ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 365 КК України, а саме в перевищення влади, що супроводжувалось насильством та застосуванням зброї (редакція КК України станом на 2006 р.).

Кримінальна справа з обвинувальним висновком надійшла до Дніпровського районного суду міста Києва 31.03.2008 для розгляду по суті.

Згідно постанови суду від 10.03.2010 вищевказана кримінальна справа була повернута прокурору Дніпровського районну м. Києва для проведення додаткового розслідування.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 13.09.2010 року справа була направлена на новий судовий розгляд.

Постановою суду від 27.09.2010 ОСОБА_5 оголошено в розшук, запобіжний захід змінено з підписки про невиїзд на взяття під варту, а провадження у справі зупинено.

05.02.2025 до суду надійшло клопотання захисника ОСОБА_5 -адвоката ОСОБА_4 щодо відновлення судового розгляду, оскільки підсудний ОСОБА_5 щойно дізнався що перебуває у розшуку та має намір добровільно з`явитись до суду.

Постановою від 05.02.2025 Дніпровського районного суду провадження у кримінальній справі відновлено.

Відповідно до пункту 11 розділу ХІ перехідних положень КПК України, кримінальні справи, які до дня набрання чинності цим Кодексом надійшли до суду від прокурорів з обвинувальним висновком, постановою про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, постановою про направлення справи до суду для вирішення питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, розглядаються судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом, з урахуванням положень, передбачених § 3 розділу 4 Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів".

Згідно обвинувального висновку ОСОБА_5 інкриміновано вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 365 КК України подія якого мала місце 11.04.2006 року.

Санкція ч. 2 ст. 365 КК України передбачала покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади та займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Відповідно до ст. 12 КК України до тяжких злочинів відносять злочини за які передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк не більше десяти років.

Згідно ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; 3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини; 4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; 5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Згідно з ч. 2 ст. 49 КК України перебіг строків давності зупиняється, якщо особа, яка вчинила кримінальне правопорушення ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або з її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло 15 років.

Відповідно, строк притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_5 закінчився 11.04.2021.

Так, з моменту вчинення ОСОБА_5 інкримінованого йому злочину станом на 06.02.2025 року минуло 18 років і 10 місяців.

Таким чином, станом на 06.02.2025 термін притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України сплив. Дані про вчинення ним будь якого іншого кримінального правопорушення у суду відсутні та учасниками кримінальної справи, суду не надано.

Кримінально-правовий зміст презумпції невинуватості, закріплений у частині першій статті 62 Конституції України і уточнений в Рішенні КСУ від 27 жовтня 1999 р. у справі про депутатську недоторканність, передбачає: особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення до тих пір, поки її винуватість у кримінальному правопорушенні не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Встановлена чинним КПК України процесуальна форма звільнення від кримінальної відповідальності передбачає звільнення особи на підставі ухвали суду - обвинувальний вирок в цьому разі не постановляється.

Відповідно до положень ст. 63 Конституції України жодну особу не може бути примушено визнати свою вину у вчиненні кримінального правопорушення або примушено давати пояснення чи показання, які можуть стати підставою для її обвинувачення у вчиненні злочину.

Крім того, у постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 29.05.2019 у справі № 287/359/14-к, суд прийшов до висновку, що у нормах КПК не вбачається, що при вирішенні питання про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України необхідно враховувати позицію обвинуваченого щодо визнання чи невизнання ним вини у пред`явленому обвинуваченні.

В мотивувальній частині постанови Верховного Суду від 12.11.2019 у справі № 566/554/16-к вказується про те, що у випадку встановлення передбачених у ст. 49 КПК України підстав та відсутності заперечень з боку обвинуваченого, закривається кримінальне провадження та звільняється особа від кримінальної відповідальності. Визнання винуватості не є умовою для звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК України.

Виходячи з положень ст. 11-1 КПК України суд у судовому засіданні за наявності підстав, передбачених частиною першою статті 49 Кримінального кодексу України, закриває кримінальну справу у зв`язку із закінченням строків давності у випадках коли справа надійшла з обвинувальним висновком.

Частиною1 ст. 282 КПК України передбачено, якщо під час судового розгляду справи будуть установлені підстави для закриття справи передбачені зокрема ст. 11-1 КПК України, суд постановою закриває справу.

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться у п.1 постанови «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» №12 від 23.12.2005, звільнення особи від кримінальної відповідальності із закриттям провадження у справі можливе на будь-яких стадіях судового розгляду кримінального провадження.

Відповідно до ст.203 КПК України, після закриття кримінального провадження в порядку, передбаченого цим Кодексом, припиняється дія застосованого запобіжного заходу.

За таких обставин, клопотання захисника ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_4 про звільнення підсудного ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України підлягає задоволенню, а кримінальна справа -закриттю. Обраний постановою Дніпровського районного суду від 27.09.2010 запобіжний захід у виді взяття під варту підлягає скасуванню.

Щодо судових витрат понесених досудовим розслідуванням, суд виходить з наступного. Відповідно до висновку об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 12 вересня 2022року у справі № 203/241/17, якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.

Питання речових доказів суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.5, 12, 49 КК України, п. 11 перехідних положень ст.ст. 42, 49, 131, 132, ст.ст.284 - 288, 314, 372 КПК України , суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_4 та обвинуваченого ОСОБА_5 - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за обвинуваченням у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.365 КК України, кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 , - закрити на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Обраний постановою Дніпровського районного суду від 27.09.2010 запобіжний захід відносно ОСОБА_5 у виді взяття під варту- скасувати.

Постанову Дніпровського районного суду від 27.09.2010 про оголошення ОСОБА_5 в розшук - скасувати.

Процесуальні витрати, пов`язані з проведенням експертиз, стороною обвинувачення віднести на рахунок держави.

Речові докази: -залишити при матеріалах кримінальної справи;

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом семи діб з дня її оголошення через Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя