ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2025 року

м. Київ

справа № 205/399/17

провадження № 51-2495км24

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального

суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового

засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора на вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 листопада 2023 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 6 лютого 2024 року у кримінальному провадженні за обвинуваченням,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки та жительки АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, частинами 1, 4 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК.

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Вироком районного суду ОСОБА_6 засуджено: до покарання у виді обмеження волі за ч. 1 ст. 185 КК - на строк 1 рік, за ч. 1 ст. 309 КК - на строк 1 рік 3 місяці; до покарання у виді позбавлення волі за ч. 1 ст. 121 КК - на строк 5 років, за ч. 4 ст. 185 КК із застосуванням ст. 69 КК - на строк 4 роки 11 місяців. На підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. Стягнуто з ОСОБА_6 в дохід держави витрати на залучення експерта при проведенні експертиз, а також вирішено питання щодо речових доказів.

Згідно з вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватою у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), у заподіяні умисного тяжкого тілесного ушкодження, у незаконному придбанні та зберіганні наркотичних засобів без мети збуту, а також у таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно та в умовах воєнного стану, за обставин, детально викладених у вироку.

Апеляційний суд задовольнив апеляційну скаргу прокурора, вирок суду щодо ОСОБА_6 в частині призначеного покарання за ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК скасував, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК, п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК звільнив ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК у зв`язку з закінченням строків давності та закрив кримінальне провадження в цій частині. Визначив вважати ОСОБА_6 засудженою до покарання у виді позбавлення волі: за ч. 1 ст. 121 КК - на строк 5 років; за ч. 4 ст. 185 КК із застосуванням ст. 69 КК - на строк 4 роки 11 місяців. На підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначив ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. В решті вирок суду залишив без зміни.

Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить змінити судові рішення та віднести процесуальні витрати за проведення експертиз на рахунок держави. Посилаючись на висновок об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, який сформульований у постанові від 12 вересня 2022 року (справа № 203/241/17), прокурор вважає, що суд апеляційної інстанції, звільнивши ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, мав віднести на рахунок держави відшкодування процесуальних витрат, понесених органом досудового розслідування за проведення судової експертизи наркотичних засобів (№ 1/8.6/3228 від 21 вересня 2017 року) і судової товарознавчої експертизи (№ 71 від 16 грудня 2016 року). Проте, в порушення вимог кримінального процесуального закону цього зроблено не було, а тому рішення підлягають зміні в цій частині.

Позиції учасників судового провадження

Прокурор підтримав касаційну скаргу та просив її задовольнити.

Мотиви Суду

Відповідно до вимог ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального й процесуального права при ухваленні судових рішень у тій частині, в якій їх було оскаржено.

Доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які її засуджено, правильність кваліфікації дій останньої, призначене покарання, а також звільнення засудженої від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 185 КК та ч. 1 ст. 309 КК на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК в касаційній скарзі не оспорюються.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК істотне порушення вимог кримінального процесуального закону є підставою для зміни судових рішень. За визначенням у ч. 1 ст. 412 цього Кодексу до істотних порушень належать такі, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Як визначено у висновку щодо застосування норми права, сформульованому в постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 12 вересня 2022 року у справі № 203/241/17 (№ 51-4251кмо21), якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.

В межах цього кримінального провадження було проведено товарознавчу експертизи № 71 від 16 грудня 2016 року (по епізоду викрадення майна потерпілої ОСОБА_7 від 5 липня 2016 року), а також експертизу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № 1/8.6/3228 від 21 вересня 2017 року (по епізоду незаконного придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту від 9 вересня 2017 року). Вказані експертизи були призначені на підставі постанов слідчих від 7 грудня 2016 року та 11 вересня 2017 року.

Отже, апеляційний суд скасовуючи вирок місцевого суду в частині засудження ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 185 КК та ч. 1 ст. 309 КК і закривши кримінальне провадження щодо неї в цій частині на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності, мав віднести на рахунок держави відшкодування процесуальних витрат, понесених органом досудового розслідування на проведення вищевказаних експертиз, чого не зробив.

За таких обставин, вирок та ухвала підлягають зміні в частині прийнятого рішення про стягнення з ОСОБА_8 процесуальних витрат за проведення вищевказаних експертиз, а касаційна скарга прокурора - задоволенню.

Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Суд

ухвалив:

Касаційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 листопада 2023 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 6 лютого 2024 року щодо ОСОБА_6 змінити.

Процесуальні витрати на проведення судової товарознавчої експертизи № 71 від 16 грудня 2016 року в розмірі 150 грн та судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № 1/8.6/3228 від 21 вересня 2017 року у розмірі 989, 60 грн віднести на рахунок держави.

В решті судові рішення залишити без зміни.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_9