Справа № 585/4920/24
Номер провадження 1-кп/585/201/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 січня 2025 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Ромни матеріали кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000935 від 05.11.2024 року, відносно :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Хустянка, Роменського р-ну, Сумської області, РНОКПП НОМЕР_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, удівця, утриманців не має, працюючого водієм у ТОВ «Мілкон», зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

по обвинуваченню у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В :

05.11.2024 близько 06 год. 35 хв. ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки "ГАЗ" моделі "3302" р.н. НОМЕР_2 , зупинив його на проїзній частині дороги навпроти господарства розташований за адресою: АДРЕСА_2.

Далі 05.11.2024 близько 06 год. 45 хв. в порушення вимог п.п. 10.1, 10.9 Правил дорожнього руху України, маючи конструктивні особливості автомобіля, які обмежують можливість своєчасно виявити інших учасників руху не впевнившись в безпеці початку виконання маневру та в тому, що позаду автомобіля може перебувати пішохід, не вжив заходів для того щоб переконатися, що своїми діями не створить небезпеки іншим учасникам дорожнього руху для цього не скористався допомогою сторонніх осіб та розпочав рух вищевказаного транспортного засобу заднім ходом в наслідок чого допустив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка рухалася позаду автомобіля в протилежному напрямку від нього.

В наслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження з якими доставлений до КНП «Роменської ЦРЛ» РМР.

Відповідно до висновку експерта (судово-медичної експертизи) № 550 від 27.11.2024, ОСОБА_6 в результаті дорожньо-транспортної пригоди отримала тілесні ушкодження у вигляді відкритого уламкового перелому лівої великогомілкової кістки, що кваліфікуються як тяжке тілесне ушкодження.

Відповідно до висновку експерта (судової експертизи дослідження обставин та механізму дорожньо-транспортних пригод) № 368 від 24.11.2024, в даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля, ОСОБА_3 , повинен був діяти у відповідності з вимогами п.п. 10.1, 10.9 Правил дорожнього руху України, де зазначено:

п. 10.1 Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

п. 10.9 Під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

В даній дорожній ситуації, водій автомобіля ОСОБА_3 , мав технічну можливість попередити наїзд на пішохода.

Дії водія автомобіля, ОСОБА_3 , не відповідали вимогам п.п. 10.1, 10.9 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору, знаходяться в прямому причинному зв`язку з виникненням ДТП та наслідками, що настали.

Дії водія автомобіля, ОСОБА_3 , по порушенню Правил дорожнього руху України умисні, форма вини до наслідків, що настали - необережна (злочинна самовпевненість).

У судовому засіданні обвинувачений свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 2 ст. 286 КК України визнав повністю, просив суд обмежити обсяг дослідження доказів та фактичних обставин справи його допитом та дослідженням характеризуючих матеріалів щодо його особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів по даному кримінальному провадженню за злочином, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 щодо часу, місця, способу, мотиву та мети, форми вини за кримінальними правопорушеннями та наслідками, що було встановлено у ході досудового розслідування, які учасниками судового розгляду не оспорюються, визнано недоцільним, у зв`язку із відсутністю сумнівів правильного розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, надав суду показання про те, що дійсно 05.11.2024 близько 06 год. 45 хв. не впевнився в безпеці початку виконання маневру та в тому, що позаду автомобіля може перебувати пішохід, не вжив заходів для того щоб переконатися, що своїми діями не створить небезпеки іншим учасникам дорожнього руху для цього не скористався допомогою сторонніх осіб та розпочав рух вищевказаного транспортного засобу заднім ходом, в наслідок чого допустив наїзд на пішохода ОСОБА_6 яка рухалася позаду автомобіля в протилежному напрямку від нього, що спричинило потерпілій тяжке тілесне ушкодження. У вчиненому розкаюється.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Обираючи обвинуваченому вид та міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який за кваліфікацією ст. 12 КК України є тяжким злочином, обставини його вчинення, характер діяння, форму й ступінь вини обвинуваченого, мотивацію такого злочину, тобто необережний протиправний характер дій особи внаслідок злочинної самовпевненості та дані про особу обвинуваченого, який працює, під наглядом у лікаря - нарколога або психіатра не перебуває, раніше не притягувався до адміністративної або кримінальної відповідальності, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно.

У відповідності до ст. 66 КК України обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого згідно ст. 67 КК України - судом не встановлено.

Беручи до уваги викладене, зважаючи на конкретні обставини по справі, з урахуванням вищезазначених фактів і даних про особу обвинуваченого, суд дійшов висновку про можливість та доцільність виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 , без ізоляції від суспільства із застосуванням ст. 75 КК України, тобто із звільненням його від відбування основного покарання з випробуванням із покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Згідно санкції ч. 2 ст. 286 КК України, зазначене у цій частині статті діяння, карається позбавленням волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Відповідно доПостанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 і ст. 287 КК України, необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.

Питання про доцільність призначення факультативного додаткового покарання вирішується за розсудом суду з врахуванням обставин конкретної справи і з обов`язковим мотивуванням прийнятого рішення.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому додаткового покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 286 КК України, зважаючи на обставини та характер вчиненого кримінального правопорушення та на особу обвинуваченого, який веде спосіб життя, що позитивно характеризується у суспільстві, його ставлення до вчиненого правопорушення, яке виражається в тому, що ОСОБА_3 , усвідомив неправомірність своїх дій, щиро розкаявся, а також враховуючи добровільне відшкодування завданого збитку, суд приходить до висновку за можливе не призначати обвинуваченому додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Цивільний позов по даному кримінальному провадженню не заявлено, запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався і відповідних клопотань представником сторони обвинувачення не заявлено. Питання про речові докази суд вирішує відповідно дост. 100 КПК України, а питання про судові витрати судом вирішується відповідно до ст. 124 КПК України.

Питання про скасування арешту на майно накладеного на підставі ухвали слідчого судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 07.11.2024 року вирішити в порядку ч. 4 ст. 174 КПК України.

Керуючись ст. ст. 349, 369-371, 374, 395, 615 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням - іспитовим строком, тривалістю 1 (один) рік, якщо протягом указаного строку він не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ч.1 ст. 76 КК України, покласти на засудженого такі обов`язки:

1. періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2. повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Відповідно до п.2 ч.3 ст. 76 КК України, покласти на засудженого обов`язок не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Арешт, із забороною відчуження та розпорядження, накладений ухвалою слідчого судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 07.11.2024 року (справа №585/4625/24, провадження №1-кс/585/1688/24) на автомобіль марки «ГАЗ» моделі «3302», р.н. НОМЕР_2 - скасувати.

Речовий доказ, приєднаний до матеріалів кримінального провадження постановою слідчого від 05.11.2024 року, а саме: автомобіль марки «ГАЗ» моделі «3302», р.н. НОМЕР_2 - залишити у володінні власника, іншого законного володільця.

Судові витрати у кримінальному провадженні відшкодовано, запобіжні заходи відсутні, цивільний позов не заявлялвся.

Вирок Роменського міськрайонного суду Сумської області, в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, оскарженню не підлягає. В іншій частині, може бути оскаржено учасниками процесу, протягом 30-ти днів з моменту його проголошення, до Сумського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги до Роменського міськрайонного суду Сумської області.

Вирок суду набирає законної чинності після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО

МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ ОСОБА_1