Номер провадження:1-кс/521/101/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2025 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4

адвоката ОСОБА_5

Слідчий суддя, розглянувши клопотання ОСОБА_6 про бездіяльність прокурора та слідчого в рамках кримінального провадження №0000540 від 20.02.2020 року

ВСТАНОВИВ:

З матеріалів клопотання вбачається, що в провадженні слідчого Слідчого Відділення ВП №1 Одеського РУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 знаходилося кримінальне провадження №0000540 від 20.02.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

Процесуальне керівництво за цим кримінальним провадженням здійснює старший групи прокурорів прокурор Малиновської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_3 .

З дати реєстрації кримінального провадження № 0000540 у Єдиному реєстрі досудових розслідувань від 20.02.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, пройшов значний період часу, чим було порушені розумні строки досудового розслідування та права потерпілої громадянки ОСОБА_6 , передбачені ст.ст.56,220 КПК України.

Згідно постанови прокурора Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_7 від 30.05.2024 року після передачі цього кримінального провадження №1 000540 зі Слідчого Відділу Одеського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Одеській області (Київського райвідділу поліції в м. Одесі адреси: вул. Ак. Філатова, 15а м. Одеса 65080) до Слідчого Відділення ВП №1 Одеського РУП №1 ГУНП в Одеській області (Малиновського (Хаджибіївського) райвідділу поліції в м. Одесі за адресою: 65080 м. Одеса, вул. Ак. Філатова, 23-В) вже більш 5 місяців тривалий час ніяких слідчих дій не проводилося та взагалі не проводиться.

Незважаючи на те, що заступником начальника слідчого управління ОСОБА_8 за результатами проведеної перевірки за заявою ОСОБА_6 від 08.08.2024 року було повідомлено 27.08.2024 року за вих.№4/1-Л-1087, що 26.08.2024 року стан досудового розслідування було заслухувано на оперативній нараді при керівництві ОРУП №1 ГУНП в Одеській області, під час якої визначено додатковий обсяг слідчих (розшукових) дій, спрямованих на всебічне, повне та неупереджене дослідження усіх обставин скоєного правопорушення.

Окрім цього, з даної відповіді слід, що керівництво зазначеного підрозділу поліції зобов`язано забезпечити дієвий контроль за проведенням подальшого розслідування у кримінальному провадженні № 0000540 та прийняти законне рішення, згідно з чинним законодавством України.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Тобто кримінально-процесуальним законом передбачений чіткий алгоритм дій для посадових осіб органу досудового розслідування, але цій визначений порядок не виконується.

Проте, внаслідок бездіяльності посадових осіб органу досудового розслідування та неналежного нагляду за вказаним кримінальним провадженням №0000540, який повинен здійснювати процесуальний керівник старший групи прокурорів прокурор Малиновської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_3 , дане правопорушення залишилося безкарним, а особа, яка його вчинила не понесла кримінальну відповідальність за вчинені протиправні дії і продовжує здійснити свою протиправну діяльність.

Всі клопотання скаржниці до слідчого та начальника Слідчого Відділення ВП №1 Одеського РУП №1 ГУНП в Одеській області залишаються не розглянутими, як і останнє від 06.11.2024 року, ніякої відповіді щодо суті викладених її доводів, вона так і не отримала.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, неодноразових заяв та судових рішень за позовами органів місцевого самоврядування та владних повноважень, ОСОБА_9 , представившись посадовою особою директором СК «Фамільний», шляхом обману, зловживаючи довірою ОСОБА_6 , маючи корисну мету на привласнення її грошових коштів, без наміру виконувати свої зобов`язання, 05.08.2015 року уклав зі ОСОБА_6 договір №30 купівлі-продажу майнових прав на об?єкт нерухомості, частину домоволодіння квартиру, яка розташована в об?єкті будівництва за адресою: АДРЕСА_1 , із наступними характеристиками: кімната (квартира) «30», площа «32,30 кв. м.», площа балкону «0,75 кв. м», поверх «3». За умовами складеного договору ОСОБА_6 була сплачена повністю грошова сума у розмірі 568 909 (п`ятсот шістсот вісім тисяч дев`ятсот дев`ять) грн. 42 коп., що еквівалентно 26 200 доларів США за курсом НБУ на день укладення договору. Проте, даний договір купівлі-продажу майнових прав, в порушення ст.657 ЦК України, не був посвідчений нотаріально. В наступному виявилося, що ОСОБА_6 були продані майнові права на об`єкт нерухомості, який на той час належав іншої особі. 07.07.2017 року ОСОБА_6 отримала у власність від забудовника ОСОБА_9 квартиру АДРЕСА_2 , яка не відповідала умовам договору, з неякісно виконаними роботами та невідповідності їх реальної вартості, не завершеного будівництва будинку. У зв?язку з чим, ОСОБА_6 змушена була нести значні додаткові витрати на придбання будівельних матеріалів, проведення необхідних будівельних робіт та благоустрій наданої квартири для придатності її для проживання, у тому числі витрати на дообладнання будинку, які не були виконані забудовником.

Як потім було встановлено, що ОСОБА_9 на підставі Договору купівлі продажу №562 від 17.07.2014 р., посвідченого нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_10 , належить на праві власності земельна ділянка по АДРЕСА_1 , загальною площею 0,0799 га. Будинок в якому скаржниці була надана квартира не був введений в експлуатацію належним чином, оскільки не було необхідних дозвільних документів на будівництво. Більш того, будівництво багатоповерхового житлового будинку суперечить цільовому призначенню земельної ділянки і Генеральному плану міста, оскільки земельна ділянка була визначена лише для здійснення індивідуальної житлової забудови. Будівництво будинку за адресою: АДРЕСА_1 здійснювалося ОСОБА_9 без належним чином розробленої документації, без одержання технічних умов, які є обов?язковою складовою вихідних даних на проектування, з відхиленням від наявного проекту та з порушенням містобудівних умов та обмежень, будівельних норм, протипожежних та санітарних норм, що становило суттєву загрозу життю та здоров`ю мешканців сусідніх будинків та їх майну та порушило, як її так і їх права. А реєстрація права власності на нерухоме майно в будинку по АДРЕСА_3 ) було проведено всупереч судових рішень, якими прямо заборонено проведення будь-яких реєстраційних дій та якими визнано вказаний об`єкт самочинним будівництвом і вказані дії було вчинено виключно з метою ухилення від відповідальності за здійснення самочинного будівництва. Вказане підтверджується Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 29.02.2016 року по справі № 815/6834/15 та ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 26.04.2016 року по справі №6834/15, відповідно до якої адміністративний позов ДАБІ України був задоволений, яким зобов`язано ОСОБА_9 знести за власний рахунок самочинно збудований будинок за адресою: АДРЕСА_4 (попередня адреса: АДРЕСА_1 ). При цьому, судом було встановлено, що згідно проектної документації повинен був будуватися індивідуальний житловий будинок та відкритий басейн за цією адресою. Разом із тим, сам робочий проект був чомусь виготовлений на багатоквартирний житловий будинок. При цьому, Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 13.02.2017 року по справі №815/6834/15 заява ОСОБА_9 про перегляд постанови Одеського окружного адміністративного суду від 29.02.2016 року за нововиявленими обставинами було задоволено. Скасовано постанову Одеського окружного адміністративного суду від 29.02.2016 року та прийнято нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовлено. Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 18 вересня 2017 року апеляційні скарги ДАБІ України та ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 задоволено, постанову Одеського окружного адміністративного суду від 13.02.2017 року скасовано, заяву ОСОБА_9 про перегляд за нововиявленими обставинами Постанови Одеського окружного адміністративного суду від 29.02.2016 року залишено без задоволення. Постановою Верховного суду у складі суддів Касаційного адміністративного суду по справі №815/6834/15 від 20.02.2020 року ухвала Одеського апеляційного суду адміністративного суду від 18 вересня 2017 року залишена без змін.

Вказане судове рішення набрало законної сили 26 квітня 2016 року. 19 травня 2016 року Одеським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист по справі №815/6834/15. Ухвалою від 19.10.2017 року за заявою представника Державної архітектурно-будівельної інспекції України, видано дублікат виконавчого листа по даній справі. 26.09.2017 року до суду надійшла заява ОСОБА_9 про визнання виконавчого листа по справі №815/6834/15 таким, що не підлягає виконанню.

Однак, ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 19.10.2017 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 14.12.2017 року, відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_9 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 10.06.2020 року залишеною без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04.11.2020 року, відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_9 про визнання виконавчого листа від 12.03.2020 року по справі №815/6834/15 таким, що не підлягає виконанню, зупинення виконання за виконавчим листом №815/6834/15, виданим 12.03.2020 року, до набрання законної сили ухвалою суду за результатами розгляду заяви ОСОБА_9 .

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2021 року по справі №6834/15 апеляційна скарга ОСОБА_9 - залишена без задоволення, а ухвала Одеського окружного адміністративного суду від 21 липня 2021 року - без змін. Дана постанова суду набрала законну силу. Фактично виконавчим комітетом Одеської міської ради на теперішній час приймаються реальні заходи про знос самочинно збудованого будинку за адресою: АДРЕСА_4 .

На об`єкт нерухомого майна, а саме житловий будинок, розташований за адресою АДРЕСА_1 був накладений арешт ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 26 квітня 2016 року, що перешкоджає ОСОБА_6 розпоряджатися, користуватися та володіти своїм нерухомим майном - квартирою АДРЕСА_5 у цьому будинку, порушує її конституційне право на власність, передбачене ст.41 Конституції України.

Більш того, Постановою колегії по цивільним справам Одеського апеляційного суду від 17 жовтня 2024 року по справі №520/11330 /17 скасована власність на квартири у цьому будинку АДРЕСА_4 дороги, в тому числі і на квартиру АДРЕСА_5 .

Наразі будинок, в якому ОСОБА_6 проживає підлягає зносу на підставі вищевказаної Постанови Одеського окружного адміністративного суду від 29.02.2016 року по справі №815/6834/15 та ухвали Одеського апеляційного суду адміністративного суду від 26.04.2016 року по справі №6834/15, ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 грудня 2016 року, тобто внаслідок умисних протиправних дій забудовника ОСОБА_9 , який обманним шляхом позбавив її коштів, житла та прав на власність. Відповідно до ст. 28 КПК України, визначено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняти в розумні строки.

Дотримання розумних строків є основоположним завданням оперативного розслідування будь-якого злочину, закріпленим у ст. 2 КПК України, що відображає вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Разом із тим, слідчим ОСОБА_4 , в порушення вимог ст. 219 КПК України, суттєво порушені строки досудового розслідування і проігноровані вимоги кримінально-процесуального Закону.

Ст. 40 КПК України, визначено, що слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.

Під час проведення слідчим невиконані основні першочергові слідчі дії:

- неоглянуте місце події, будинок, який враховується за адресою: АДРЕСА_4 ,

- недопитані свідки - власники згідно державного реєстру речових прав на нерухоме майно - на квартири АДРЕСА_6 за якими зареєстровано право власності: ОСОБА_14 (кв. АДРЕСА_7 , ОСОБА_15 (кв. АДРЕСА_8 реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна - 101), ОСОБА_16 , ОСОБА_17 (кв. АДРЕСА_9 реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна - 101), ОСОБА_18 (кв. 5 РНОНОНМ - НОМЕР_1 ), ОСОБА_19 (кв. АДРЕСА_10 ), ОСОБА_20 (кв. АДРЕСА_11 ), ОСОБА_21 (кв. 8 РНОНОНМ - НОМЕР_2 ), ОСОБА_22 (кв. АДРЕСА_12 ), ОСОБА_23 ( АДРЕСА_13 ), ОСОБА_24 (кв. АДРЕСА_14 ), ОСОБА_25 (кв. АДРЕСА_15 ), ОСОБА_26 - НОМЕР_3 ), ОСОБА_27 (кв. АДРЕСА_16 ), ОСОБА_28 (кв. АДРЕСА_17 ), ОСОБА_29 (кв. 13 РНОНОНМ - НОМЕР_4 ), ОСОБА_30 (кв. АДРЕСА_18 ), ОСОБА_31 (кв. АДРЕСА_19 ), ОСОБА_32 (кв. АДРЕСА_20 ), ОСОБА_33 (кв. АДРЕСА_21 ), ОСОБА_6 (кв. АДРЕСА_22 ), ОСОБА_34 (кв. АДРЕСА_23 ), ОСОБА_35 (кв. 26 РНОНОНМ - 101).

-недопитаний державний реєстратор Одеської філії державного підприємства «Державного інституту судових економіко-правових та технічних експертних досліджень» ОСОБА_36 щодо державної реєстрації прав на власність на квартири АДРЕСА_24 та на підставі яких документів і яким чином ним була здійснена ця реєстрація 11.10.2016 року при відсутності присвоєння виконавчими органами Одеської міської ради вказаної адреси.

Незважаючи на те, що об?єкту нерухомого майна (самочинного будівництва) фактично розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , незаконно присвоєно нову адресу, а саме: АДРЕСА_4 .

Також, недопитаний державний реєстратор Одеської філії державного підприємства «Державного інституту судових економіко-правових та технічних експертних досліджень» ОСОБА_37 за аналогічними питаннями, якою 11.10.2016 року було прийнято рішення державної реєстрації прав на власність на квартири АДРЕСА_25 .

-не витребувані у державних реєстраторів Одеської філії державного підприємства «Державного інституту судових економіко-правових та технічних експертних досліджень» ОСОБА_38 , ОСОБА_39 їх рішення, згідно з якими до Державного реєстру речових прав внесені записи про державну реєстрацію права власності на кв. АДРЕСА_26 та відповідні документи на підставі яких була здійснена реєстрація.

-невитребувана у ОСОБА_9 проектна документація на підставі якої був забудований багатоквартирний житловий будинок та правовстановлюючі документи на земельну дільницю за адресою: буд. АДРЕСА_27 (попередня адреса: АДРЕСА_1 ), а також проектну документацію на індивідуальний житловий будинок та відкритий басейн за цією ж адресою;

- невстановлені та недопитана особа на ім?я ОСОБА_40 , який був заступником ОСОБА_9 щодо обставин вчиненого кримінального правопорушення останнім;

- недопитані суміжні власники ОСОБА_11 (адреса: АДРЕСА_28 ), ОСОБА_12 ( АДРЕСА_29 ), ОСОБА_13 у якості свідків щодо обставин, які пов`язані з порушеннями, які були допущені під час будівництва багатоквартирного житлового будинку та реєстрації прав власності.

- Не витребувані та не залучені до матеріалів кримінального провадження необхідні документи, а саме:

1.Із КП «Бюро технічної інвентаризації» (адреса: 65048, м. Одеса, вул. Троїцька, 25, тел.: ) копії документів інвентаризаційної справи на будинок за адресом: АДРЕСА_4 та за адресом: м. Одеса, вул. Костанді, 127.

2.Із відділу адресного реєстру міста Одеси КП «Право» (адреса: 65004, м. Одеса, вул. Ланжеронівська, 5 тел. 722-31-17) про присвоєння адресу об?єкту нерухомого майна - будинку за адресом: АДРЕСА_4 , а також за адресом: м. Одеса, вул. Костанді, 127.

Не залучені до матеріалів кримінального провадження зі складанням протоколу огляду цих документів, в якості доказів, а саме:

1)копія Постанови Одеського окружного адміністративного суду від 29.02.2016 року по справі № 815/6834/15 та ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду від 26.04.2016 року по цієї ж справі якими зобов`язано ОСОБА_9 знести за власний рахунок самочинно збудований будинок за адресою: АДРЕСА_4 (попередня адреса: м. Одеса, вул. Костанді, 127).

2)копія ухвали Київського районного суду м. Одеси від 26 квітня 2016 року, якою був накладений арешт на житловий будинок, розташований за адресою АДРЕСА_1 ;

3)копія ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 грудня 2016 року по справі № 815/6834/15;

4)копія ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду від 18 вересня 2017 року, якою апеляційні скарги ДАБІ України задоволено, постанову Одеського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2017 року скасовано, заяву ОСОБА_9 про перегляд за нововиявленими обставинами Постанови Одеського окружного адміністративного суду від 29.02.2016 року залишено без задоволення;

5)копія Постанови Верховного суду у складі суддів Касаційного адміністративного суду по справі №6834/15 від 20.02.2020 року, якою ухвала Одеського апеляційного суду адміністративного суду від 18 вересня 2017 року залишена без змін.

6)копія ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 19.10.2017 року;

7)копія Одеського апеляційного адміністративного суду від 14.12.2017 року;

8)копія ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 10.06.2020 року;

9)копія постанови П?ятого апеляційного адміністративного суду від 04.11.2020 року по справі №815/6834/15;

10)копія Постанови П?ятого апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2021 року по справі №6834/15, яким апеляційна скарга ОСОБА_9 - залишена без задоволення, а ухвала Одеського окружного адміністративного суду від 21 липня 2021 року - без змін.

Більш того, слідчий умисно обійшов своєю увагою те, що потерпілою були надані під час проведення розслідування докази протиправності дій ОСОБА_9 з відповідними рішеннями судів, які набрали законну силу, але вони умисно взагалі не прийняти до уваги.

Скаржниця вважає, що після виконання необхідних дій і витребування всіх документів слідчий повинен був призначити і провести судово-будівельну технічну експертизу щодо встановлення відповідності збудованого даного об?єкту нерухомого майна - будинку за адресом: м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 139/1 проекту і вимогам будівельних норм і правил (БНіП) спеціалістам Харківського НДІСЕ (м. Харків, вул. Золочівська, 8-а) на вирішення якої поставити питання:

-Чи відповідає будинок проекту і вимогам будівельних норм і правил (БНіП) ? Якщо не відповідає, то які є відступи від вимог БНіП?

Проте, при наявних підстав ознак тяжкого правопорушення шахрайства так і не пред`явлена до теперішнього часу підозра правопорушнику ОСОБА_9 . ОСОБА_6 не визнана цивільним позивачем і неприйняті негайно заходи для забезпечення її позовних вимог потерпілої внаслідок вчиненого кримінального правопорушення, яким спричинена суттєва шкода, але цього вже тривалий час не зроблено.

Крім того, не пред`явлена підозра правопорушнику ОСОБА_9 за умисне невиконання вищевказаних судових рішень, що набрали законної сили, при наявності ознак кримінального правопорушення, передбаченого 4.3 ст.382 КК України. Незважаючи на те, що торкнулися інтереси правосуддя в частині забезпечення повного і своєчасного виконання вищевказаних судових рішень, підірваний авторитет судових і правоохоронних органів, а також ці протиправні дії заподіяли істотну шкоду охоронюваним законом конституційним правам і законним інтересам громадян суміжних користувачів.

Наразі будинок, в якому проживає ОСОБА_6 підлягає зносу на підставі вищевказаної Постанови Одеського окружного адміністративного суду від 29.02.2016 року по справі № 815/6834/15 та ухвали Одеського апеляційного суду адміністративного суду від 26.04.2016 року по справі №6834/15, ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 грудня 2016 року, а також те, що виконавчим комітетом Одеської міської ради на теперішній час приймаються реальні заходи про знос самочинно збудованого будинку за адресою: АДРЕСА_4 та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на її квартиру АДРЕСА_5 у цьому будинку, внаслідок протиправних дій забудовника ОСОБА_9 , залишається без єдиного мого житла та прав на власність.

Всі копії доказів - висновок судової комісійної будівельно-технічної експертизи від 29.12.2015 р. №31/08-2015 із супровідної апеляційного суду Одеської області від 28.10.2015 р. та ухвала цього ж суду від 29.07.2015 р. про призначення повторної судової комісійної будівельно-технічної експертизи на «30» арк., копії рішень та постанов суду були надані раніше слідчому і повинні знаходитися у матеріалах цього кримінального провадження.

Проте, слідчий та прокурори не вивчали і не аналізували ці докази протиправної діяльності правопорушника ОСОБА_9 .

Сам ОСОБА_9 не допитаний за довідками з підписами в них по датам: 5.08.2015 р., 10.09.2015 р., 07.10.2015 р., 11.11.2015 р., 09.02.2016 р., 12.07.2016 р., 22.09.2016 р. про часткову сплату ОСОБА_6 коштів, а також складання довідки про повну сплату за договором 27.09.2016 р. потерпілої ОСОБА_6 , не з`ясовано питання щодо сплати податків з внесених платежів до бюджету, не прийнято правове рішення щодо ухилення цього правопорушника від сплати податків в бюджет держави і по іншим договорам інвесторів, які здійснили плату за квартири в цьому будинку, невважаючи на те, що спричинена шкода не тільки ОСОБА_6 , але і державі.

Не прийняти заходи щодо виїмки документації із СК «Фамільний», не призначена відповідна аудиторська перевірка по даному факту. Слідство проводиться безпланово.

Невважаючи на те, що кримінальне провадження не є складним, не здійснюється щодо великої кількості епізодів кримінальних правопорушень, не мається великого обсягу та складної специфіки процесуальних дій, не потребує значного часу для завершення досудового розслідування, а також відсутні обставини, які перешкоджали б здійснити необхідні процесуальні першочергові дії, проте досудове слідство за даним кримінальним провадженням №0000540 затягнене без будь-яких вагомих причин, тобто фактично проявлена відкрита посадова бездіяльність.

Пройшов значний час, однак слідством при наявності доказів протиправної діяльності не прийнято належних заходів для викриття у скоєнні правопорушення особи, яка вчинила вказане правопорушення, ОСОБА_9 так і не пред`явлена підозра і не обраний запобіжний захід цьому правопорушнику.

Все це свідчить про те, що слідчий ОСОБА_4 не вживав і не вживає всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин правопорушення, а процесуальний керівник за цим кримінальним провадженням №0000540 старший групи прокурорів прокурор Малиновської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_3 здійснює не здійснює належний нагляд за проведенням досудового розслідування.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 38 КПК України, орган досудового розслідування зобов?язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Ст. 40 КПК України визначено, що слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про Національну поліцію», поліція у своїй діяльності повинна керуватися принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст. 28 КПК України, визначено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняти в розумні строки.

У справі «Мащенко проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що розслідування кримінальної справи протягом тривалого часу, яке є неефективним, поверхневим у зв?язку з недостатністю вжитих слідчим заходів, труднощами заявника в отриманні інформації про хід розслідування та участі у прийнятті процесуальних рішень, є порушенням статті 2 Конвенції.

Безпідставне затягування досудового розслідування по кримінальному провадженню, скаржниця вважає неприпустимим, оскільки порушує розпорядок її особистого життя, порушення конституційних прав громадянки України, що в майбутньому може бути приводом для неї звернення до Європейських організацій і негативним наслідком для держави України.

На думку скаржниці це відкрита бездіяльність, байдужість до громадянки України, якій спричинено лихо правопорушником і безвідповідальність уповноважених посадових осіб органів досудового розслідування дозволяють зробити висновок, що в даний час досудове розслідування згорнуто, відсутній відповідний план розслідування кримінального провадження і контроль за його виконанням, тим самим створені всі умови для знищення доказів та незаконному звільненню від кримінальної відповідальності особи, яка вчинила дане кримінальне правопорушення своїми протиправними діями спричинила їй суттєву матеріальну та моральну шкоду.

Дотримання розумних строків є основоположним завданням оперативного розслідування будь-якого злочину, закріпленим у ст. 2 КПК України, що відображає вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Попередні клопотання ОСОБА_6 до слідчого за цим кримінальним провадженням №0000540 ОСОБА_4 і начальника Слідчого відділення відділу поліції №1 Одеського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Одеській області капітану поліції ОСОБА_41 не розглянуті та не вирішені по суті, досудове розслідування як не проводилося, так і не проводиться.

У зв?язку з бездіяльністю слідчого ОСОБА_4 і начальника Слідчого відділення відділу поліції №1 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_42 18 листопада 2024 року я вимушена була звернутися до процесуального керівника за досудовим розслідуванням кримінального провадження №0000540 прокурора Малиновської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_3 , та керівника Малиновської окружної прокуратури міста Одеси щодо прийняття дієвих заходів для захисту її порушених прав потерпілої і притягнути до кримінальної відповідальності правопорушника ОСОБА_9 , який своїми протиправними діями спричинив суттєву матеріальну та моральну шкоду, проте до теперішнього часу ніяких реальних заходів щодо прийняття невідкладних заходів по швидкому та неупередженому дослідженню обставин кримінального правопорушення та реальному притягненню до кримінальної відповідальності правопорушників так і не проведено.

Досудове розслідування та процесуальне керівництво за кримінальним провадженням не взято на особливий контроль, не вирішено питання щодо притягнення винних посадових осіб органу досудового розслідування та прокуратури за порушення розумних строків досудового розслідування та кримінального-процесуального законодавства.

Безпідставне затягування досудового розслідування по кримінальному провадженню, ОСОБА_6 вважає неприпустимим, оскільки порушує розпорядок її особистого життя, порушення її конституційних прав громадянки України, що в майбутньому може бути приводом для мене звернення до Європейських організацій і негативним наслідком для держави України.

Прокурор вищого рівня зобов`язаний розглянути скаргу протягом трьох днів після її подання і в разі наявності підстав для її задоволення надати відповідному прокурору обов`язкові для виконання вказівки щодо строків вчинення певних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень. Особа, яка подала скаргу, невідкладно письмово повідомляється про результати її розгляду.

Службові особи, винні в недотриманні розумних строків, можуть бути притягнуті до відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст. 220 КПК України, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Ст. 55 Конституції України, кожному громадянину, або об`єднанню громадян гарантує «право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади посадових і службових осіб».

Оскільки заява до керівника Малиновської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_43 та старшим групи прокурорів прокурором Малиновської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_3 від 18.11.2024 року не розглянута по суті, не прийнято ніяких реальних заходів щодо поліпшення досудового розслідування, правопорушник ОСОБА_9 не притягнутий до кримінальної відповідальності, тому десятиденний строк на оскарження бездіяльності уповноважених відповідальних посадових осіб органів досудового розслідування та прокуратури повинен враховуватися з вказаної дати.

Відповідно до ч.1 ст. 304 КПК України: «скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого і прокурора можуть бути подані протягом 10 днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності».

У зв?язку з чим, ОСОБА_6 вимушена звернутися зі скаргою на відкриту бездіяльність уповноважених посадових осіб правоохоронних органів Малиновської окружної прокуратури міста Одеси - старшого групи прокурорів прокурора Малиновської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_3 , керівника Малиновської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_43 щодо невиконання і відкритого ігнорування ними кримінального-процесуального законодавства та порушення розумних строків проведення досудового розслідування до Малиновського районного суду м. Одеси. Оскільки клопотання не вирішені по суті, ніяких реальних дієвих заходів для поліпшення досудового розслідування не прийнято, досудове розслідування кримінального провадження і виконання письмових вказівок не взято на контроль, що підтверджується відсутністю результатів досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні.

Адвокат ОСОБА_5 підтримав скаргу ОСОБА_6 , зазначив, що надав суду доповнення до скарги, просив встановити строк в два місяці з моменту ухвалення даного судового рішення для проведення процесуальних дій, необхідних та достатніх для закінчення досудового розслідування кримінального провадження №0000540, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.02.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України

Прокурор та слідчий не заперечували щодо клопотання ОСОБА_6 , просив встановити строк в три місяці.

Вислухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду є одними із завдань кримінального провадження (ст. 2 КПК України).

Процесуальні строки це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії (ч. 1 ст. 113 КПК України).

Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням КПК України (ч. 2 ст. 113 КПК України).

Для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку, зокрема слідчий суддя має право встановлювати процесуальні строки у межах граничного строку, передбаченого КПК України, з урахуванням обставин, встановлених під час відповідного кримінального провадження (ч. 1 ст. 114 КПК України).

Будь-які строки, що встановлюються прокурором, слідчим суддею або судом, не можуть перевищувати меж граничного строку, передбаченого цим Кодексом, та мають бути такими, що дають достатньо часу для вчинення відповідних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень та не перешкоджають реалізації права на захист (ч. 2 ст. 114 КПК України).

Під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень (ч. 1 ст. 28 КПК України).

Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження суд (ч. 2 ст. 28 КПК України).

Кожен має право, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк або стало предметом судового розгляду, або щоб відповідне кримінальне провадження щодо нього було закрите (ч. 5 ст. 28 КПК України).

Підозрюваний, обвинувачений, потерпілий, інші особи, права чи інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, мають право на звернення до прокурора, слідчого судді або суду з клопотанням, в якому викладаються обставини, що обумовлюють необхідність здійснення кримінального провадження (або окремих процесуальних дій) у більш короткі строки, ніж ті, що передбачені цим Кодексом (ч. 6 ст. 28 КПК України).

Строк досудового розслідування є одним з видів процесуальних строків.

У постанові Касаційного кримінального суду від 18 жовтня 2019 р. по справі № 757/37346/18-к зазначено, що ч. 6 ст. 28 КПК України містить спеціальну норму, за якою підозрюваний, обвинувачений, потерпілий, інші особи, права чи інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, мають право на звернення до прокурора, слідчого судді або суду з клопотанням, в якому викладаються обставини, що обумовлюють необхідність здійснення кримінального провадження (або окремих процесуальних дій) у більш короткі строки, ніж ті, що передбачені цим Кодексом. Ця норма кореспондує із положеннями частин 1, 2 ст. 114 КПК України, які передбачають, що для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку слідчий суддя, суд має право встановлювати процесуальні строки у межах граничного строку, передбаченого цим Кодексом, з урахуванням обставин, встановлених під час відповідного кримінального провадження. Будь-які строки, що встановлюються прокурором, слідчим суддею або судом, не можуть перевищувати меж граничного строку, передбаченого цим Кодексом, та мають бути такими, що дають достатньо часу для вчинення відповідних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень та не перешкоджають реалізації права на захист. Отже, передбачений ч. 2 ст. 28 КПК України обов`язок слідчого судді стежити за дотриманням розумного строку при розгляді питань, віднесених до його компетенції, не виключає можливості розгляду ним клопотань, поданих на підставі ч. 6 ст. 28 КПК України, та встановлення для сторін кримінального провадження процесуальних строків відповідно до положень ст. 114 КПК України. Тому, доводи прокурора про те, що слідчий суддя постановив ухвалу не передбачену законом, не заслуговують на увагу.

При цьому, формулювання «слідчий суддя, суд має право» свідчить про те, що в даному питанні слідчий суддя, суд може здійснювати вибір варіанта рішення відповідно до власних міркувань, не обмежуючись одним чітко визначеним варіантом вирішення для конкретної ситуації, тобто має дискреційне повноваження.

Отже, з огляду на зазначене, слідчий суддя має повноваження встановлювати строк досудового розслідування (зокрема необхідний для завершення досудового розслідування) за клопотанням, як підозрюваного, обвинуваченого, потерпілого, так і іншої особи, права чи інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, в якому викладаються обставини, що обумовлюють необхідність здійснення кримінального провадження (або окремих процесуальних дій) у більш короткі строки, ніж ті, що передбачені цим Кодексом.

Слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні (ч. 1 ст. 223 КПК України).

Слідчим суддею у судовому засіданні встановлено, що в у провадженні слідчого Слідчого Відділення ВП №1 Одеського РУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 знаходиться кримінальне провадження №0000540 від 20.02.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

Процесуальне керівництво за цим кримінальним провадженням здійснює старший групи прокурорів прокурор Малиновської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_3 .

З дати реєстрації кримінального провадження № 000540 у Єдиному реєстрі досудових розслідувань від 20.02.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, пройшов значний період часу, біля 5 років, чим було порушені розумні строки досудового розслідування та суттєво права потерпілої громадянки ОСОБА_6 , передбачені ст. ст. 56,220 КПК України.

З наданих до суду матеріалів кримінального провадження правопорушнику так і не повідомлено про підозру за вчинені ним кримінального правопорушення з обранням запобіжного заходу, жодні дії на закінчення досудового розслідування не здійснюються.

Отже, як було встановлено раніше, слідчий суддя має повноваження встановлювати строк досудового розслідування (зокрема необхідний для завершення досудового розслідування) за клопотанням іншої особи, права чи інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування.

Слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому КПК, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні (п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК).

Аналіз положень ст. 28, ч. 2 ст. 113, ч. ч. 1, 2 ст. 114 КПК дає підстави для висновку, що при розгляді клопотання про встановлення строку досудового розслідування слідчий суддя зобов`язаний встановити такі обставини:

встановлені під час кримінального провадження (ч. 1 ст. 114 КПК України), а саме:

складність кримінального провадження, яка визначається з урахуванням кількості підозрюваних, обвинувачених та кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється провадження, обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування тощо (п. 1 ч. 3 ст. 28 КПК України);

поведінка учасників кримінального провадження (п. 2 ч. 3 ст. 28 КПК України);

спосіб здійснення слідчим, прокурором і судом своїх повноважень (ч. 3 ст. 28 КПК України), зокрема:

неухильне додержання під час кримінального провадження прокурором, керівником органу досудового розслідування, слідчим, іншими службовими особами органів державної влади вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства (ч. 1 ст. 9 КПК України);

виконання процесуальних дій або сукупності процесуальних дій без невиправданої затримки (ч. 2 ст. 113 КПК України);

обставини, що обумовлюють необхідність здійснення кримінального провадження (досудового розслідування) у більш короткий строк, ніж той, що передбачений КПК України;

обставини, що обумовлюють строк, необхідний і достатній для проведення процесуальних дій для завершення досудового розслідування кримінального провадження, зокрема:

найкоротший строк для передачі кримінального провадження в суд або його закриття (ч. 5 ст. 28 КПК України);

дотримання меж граничних строків, передбачених КПК України (недопустимість перевищення таких меж) (ч. 1 ст. 28, ч.ч. 1, 2 ст. 114 КПК України);

достатність часу для вчинення відповідних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень (ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 114 КПК України);

відсутність перешкоджання реалізації права на захист (ч. 2 ст. 114 КПК України).

Складність кримінального провадження визначається з урахуванням кількості підозрюваних, обвинувачуваних та кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється провадження, обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування (п. 1 ч. 3 ст. 28 КПК України).

На даний момент за вказаним кримінальним провадженням жодній особі не повідомлено про підозру. Вказане кримінальне провадження здійснюється щодо одного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

В жодному з процесуальних документів кримінального провадження не зазначено відомості про складність цього кримінального провадження.

Проведення «великого обсягу слідчих дій» за цим кримінальним провадженням заперечується матеріалами досудового розслідування кримінального провадження в кількості 3 томів за 5 років проведено лише декілька слідчих дій.

Інші процесуальні дії не є слідчими, носять формальний («шаблонний») характер і не можуть бути охарактеризовані, як складні.

Відсутня будь-яка складності у досудовому розслідуванні цього кримінального провадження через «велику» кількість слідчих або процесуальних дій.

З моменту внесення відомостей до ЄРДР (20.02.2020 року) доказів вчинення будь-якого кримінального правопорушення - не зібрано, жодній особі так і не було повідомлено про підозру у вчиненні вказаного чи будь-якого іншого кримінального правопорушення.

Внесенням відомостей до ЄРДР послужили лише формальні підстави, які за час проведення досудового розслідування, незважаючи навіть на зібрання великої кількості матеріалів досудового розслідування - так і не знайшли свого підтвердження.

Не було проведено слідчих (розшукових) та процесуальних дій, результати яких б мали суттєве значення для судового розгляду, жодних доказів вчинення злочину - зібрано не було, жодній особі так і не було повідомлено про підозру.

Разом з тим, відсутня інформація про те, що стороною обвинувачення заплановано або проводяться наразі будь-які процесуальні, слідчі дії.

Строки проведення досудового розслідування встановлені ст. 219 КПК України та залежать від часу пред`явленні особі підозри у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України зазначено, що головним обов`язком слідчого судді є здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженню.

Матеріали досудового розслідування кримінального провадження вказують на те, що сторона обвинувачення впродовж усього досудового розслідування, протягом більш ніж п`яти років, мала у своєму розпорядженні необхідні ресурси для ефективного розслідування.

З моменту внесення відомостей до ЄРДР досудове розслідування проводилося різними слідчими та прокурорами, які змінювались, у яких було достатньо ресурсів для здійснення ефективного досудового розслідування за цим кримінальним провадженням.

Інша особа, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, особа, стосовно якої (в тому числі щодо її майна) здійснюються процесуальні дії, визначені цим Кодексом (п.16-1, ч. 1 ст. 3 КПК України).

Відповідно до ч.1 ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд.

Одним із критеріїв для визначення розумності строків кримінального провадження є спосіб здійснення слідчим, прокурором і судом своїх повноважень.

Кожен має право, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк або стало предметом судового розгляду, або щоб відповідне кримінальне провадження щодо нього було закрите.

Підозрюваний, обвинувачений, потерпілий, інші особи, права чи інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, мають право на звернення до прокурора, слідчого судді або суду з клопотанням, в якому викладаються обставини, що обумовлюють необхідність здійснення кримінального провадження (або окремих процесуальних дій) у більш короткі строки, ніж ті, що передбачені цим Кодексом. (ч.ч. 1, 2, 3, 5, 6 ст. 28 КПК України).

Дотримання розумних строків є основоположним завданням оперативного розслідування будь-якого злочину, закріпленим у ст. 2 КПК України, що відображає вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

У рішенні ЄСПЛ «Фридлендер (Frydlender) проти Франції» зазначено, що «розумність» строку провадження по справі повинна оцінюватися в світлі обставин справи і з посиланням на наступні критерії: складність справи, дії заявника і відповідних державних органів, а також значущості спору для заявника.

Відповідно до позиції ЄСПЛ, у кримінальних справах «розумний строк», про який йдеться у ч. 1 ст. 6, може починати відлік не тільки з моменту висунення офіційного обвинувачення. Це може відбутися раніше, ніж справа потрапить до суду (справа «Девеєр проти Бельгії» від 27.02.1980 р.); з дня, коли виписано ордер на арешт; з дати, коли зацікавлену особу було офіційно повідомлено, що проти неї порушено кримінальну справу; з дати, коли було почато досудове слідство (справи «Вемхов проти ФРН» від 25.06.1968 р., «Ноймастер проти Австрії» від 27.06.1968 р., «Рингейзен проти Австрії» від 16.07.1971 р.).

Відповідно до практики ЄСПЛ обчислення строку провадження у кримінальній справі може розпочинається навіть з моменту допиту особи як свідка, якщо з протоколу допиту вбачається, що на момент допиту слідчий вже підозрював допитуваного у причетності до конкретного злочину, залежно від того, яка із зазначених подій сталася раніше, і закінчується винесенням остаточного рішення у кримінальній справі. У п. 253 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі "Нечипорук і Йонкало проти України" зазначено, що "момент, з якого ст. 6 Конвенції починає застосовуватись до "кримінальних" питань, залежить від обставин справи. Провідне місце, яке займає в демократичному суспільстві право на справедливий судовий розгляд, спонукає Суд віддавати перевагу "сутнісній", а не "формальній" концепції "обвинувачення", про яке йдеться у п. 1 ст. 6 (п. 62 рішення ЄСПЛ від 18.01.2007 у справі "Шубінський проти Словенії" Subinski v. Slovenia))".

У рішенні по справі ЄСПЛ "Меріт проти України" (Merit v. Ukraine)" Суд зазначив, що стаття 13 гарантує ефективний засіб правового захисту у відповідному національному органі в разі порушення положень статті 6 параграфа 1 щодо розгляду справи упродовж розумного строку (див. рішення у справі "Кудла проти Польщі" [ВП], N 30210/96, з 156, ECHR 2000-XI). Суд повторює, що засіб є "ефективним", якщо він може бути використаний або для прискорення винесення судом рішення у справі, або для забезпечення заявника відповідним відшкодуванням за затримку, яка вже допущена (див. вказане вище рішення у справі "Кудла проти Польщі", параграфи 157-159).

У п. 97 рішення ЄСПЛ від 16.09.2010 у справі "Вітрук проти України" зазначено, що "в кримінальних справах "розумний строк", передбачений п. 1 ст. 6 Конвенції, починається з того часу, коли особі було "пред`явлено обвинувачення", тобто, іншими словами, з моменту офіційного повідомлення заявника компетентним органом про те, що він обвинувачується у вчиненні злочину. Це визначення також застосовується до питання, чи мало місце "суттєве погіршення становища [підозрюваного]", чи ні. Щодо закінчення "відповідного строку", то в кримінальних справах період, передбачений п. 1 ст. 6 Конвенції, включає весь строк провадження у справі, у тому числі перегляд рішення в апеляції (п. 70 рішення ЄСПЛ у справі "Меріт проти України" (Merit v. Ukraine))".

Справу ЄСПЛ "Меріт проти України" (Merit v. Ukraine))", В ній заявник скаржився на порушення статті 6 параграфа 1 та статті 13 Конвенції щодо тривалості розгляду кримінальної справи відносно нього.

За твердженнями заявника, тривалість провадження порушила вимогу "розумного строку", закріплену статтею 6 параграфа 1 Конвенції, якою передбачено: "Кожний при вирішенні питання... щодо обгрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на ... розгляд упродовж розумного строку... судом..."

Суд у відповідному рішенні зазначив, що стаття 13 гарантує ефективний засіб правового захисту у відповідному національному органі в разі порушення положень статті 6 параграфа 1 щодо розгляду справи упродовж розумного строку (див. рішення у справі "Кудла проти Польщі" [ВП], N 30210/96, з 156, ECHR 2000-XI). Суд повторює, що засіб є "ефективним", якщо він може бути використаний або для прискорення винесення судом рішення у справі, або для забезпечення заявника відповідним відшкодуванням за затримку, яка вже допущена (див. вказане вище рішення у справі "Кудла проти Польщі", параграфи 157-159).

Згідно ч. ч. 1,2 ст. 113 КПК України, процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії.

Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 114 КПК України, для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку слідчий суддя, суд має право встановлювати процесуальні строки у межах граничного строку, передбаченого цим Кодексом, з урахуванням обставин, встановлених під час відповідного кримінального провадження.

Будь-які строки, що встановлюються прокурором, слідчим суддею або судом, не можуть перевищувати меж граничного строку, передбаченого цим Кодексом, та мають бути такими, що дають достатньо часу для вчинення відповідних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень та не перешкоджають реалізації права на захист.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 КПК України, особа має право на розгляд обвинувачення проти неї в суді в найкоротший строк або на його припинення шляхом закриття провадження.

Отже, беручи до уваги вказані обставини - вважаю, що принцип розумність дотримання строків, в рамках вказаного кримінального провадження був порушений і існують об`єктивні підстави для встановлення розумного строку для проведення процесуальних дій, необхідних та достатніх для закінчення досудового розслідування кримінального провадження №0000540 від 20.02.2020.

Отже, беручи до уваги тривалий строк досудового розслідування, вважаю за необхідне встановити розумний строк для проведення процесуальних дій, необхідних та достатніх для прийняття дій та процесуальних рішень в порядку закінчення досудового розслідування вказаного кримінального провадження, тобто строк в три місяці з моменту ухвалення даного рішення

Викладені вище обставини свідчать про необхідність встановлення органу досудового розслідування процесуальних строків для вчинення всіх необхідних слідчих (розшукових) дій, оскільки досудове розслідування здійснюється повільно без достатньо вагомих аргументів, що може призвести до порушення прав сторони кримінального провадження.

В той же час, беручи до уваги тривалий строк досудового розслідування, слідчий суддя зважає можливим встановити розумний строк для проведення всіх процесуальних дій, необхідних та достатніх для закінчення досудового розслідування (в порядку ст. 114 КПК України), по кримінальному провадженню, встановивши строк в три місяці з моменту отримання органом досудового розслідування даного рішення.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 3, 28, 113, 114 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_6 про бездіяльність прокурора та слідчого в рамках кримінального провадження №0000540 від 20.02.2020 - задовольнити частково.

Встановити строк в три місяці з моменту ухвалення даного судового рішення для проведення процесуальних дій, необхідних та достатніх для закінчення досудового розслідування кримінального провадження №0000540, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.02.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1