Провадження № 11-сс/811/1840/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2024 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі

головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу директора ТзОВ «ЯРКО і КО» ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 11 грудня 2024 року про накладення арешту на майно,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

представника власника майна адвоката ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:

старший слідчий Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова з клопотанням про накладення арешту на майно тимчасово вилучене у ході проведення 06 грудня 2024 року огляду місця події у кримінальному провадженні №0002404 від 05 грудня 2024 року.

В обґрунтування клопотання покликався на те, що в провадженні слідчих Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002404 від 05 грудня 2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 365, ч. 4 ст. 246 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 19 листопада 2024 року, близько 10 год. у відділення поліції №1 (м. Ківерці) поступило повідомлення про те, що на територію ПрАТ «ЦУМАНЬ», що за адресою: селище Цумань, вул. Грушевського, буд.7, заїхав вантажний автомобіль номерний знак НОМЕР_1 із причепом р.н. НОМЕР_2 , який був завантажений деревиною породи «дуб» без наявних маркувань та документів про його легальне походження. Додатково директор ПрАТ «Цумань» повідомив про те, що між ПрАТ «Цумань» та підприємством перевізника ТОВ «Ярко і Ко» ніяких узгоджень про перевезення деревини укладено не було. Проведеними пошуковими заходами встановлено, що організатором протиправної схеми рубок, перевезення, зберігання та збуту деревини породи «дуб» на території Закарпатської, Львівської та Волинської областей являється директор і засновник ТОВ «Ярко і Ко» ОСОБА_5 проживаючий у АДРЕСА_1 . При перевірці документів на деревину було встановлено, що деревина не відповідає наданим документам. У вантажному автомобілі в ході огляду виявлено 12 колод породи «дуб», загальною кубомасою 22,65 м.куб., попередньо клас якості деревини «А» орієнтовною вартістю приблизно 2 мільйонів гривень. Водій вказаного транспортного засобу ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель: АДРЕСА_2 , пояснив, що місце розвантаження повинно було бути у селищі Смига, Рівненької області, а на дану територію заїхав помилково. Фактично, після проведення формального огляду вказаний вантажний автомобіль було переміщено на АЗС «ВОГ», яка розташована неподалік вказаного підприємства, та згідно оперативних даних поліцейським була надана вказівка автомобіль та вантаж не затримувати. Без явних причин автомобіль та вантаж утримувались на вказаній АЗС «ВОГ» до 22 години та у зв`язку із перебуванням неподалік керівника ПрАТ «Цумань» була переміщена на територію філії «Ківерцівське лісове господарство» ДП «Ліси України» у місто Ківерці, без складання документів про передачу на відповідальне зберігання, де вказаний автомобіль та вантаж перебував до 06 грудня 2024 року. 20 листопада 2024 року працівниками відділення поліції №1 (Ківерці) були внесені відомості у ЄРДР №0001188 із завідомо невірною кримінально-правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 198 КК України (придбання, отримання, зберігання чи збут майна, здобутого злочинним шляхом), при необхідності кваліфікації вказаних дій за ч. 4 ст. 246 КК України. В подальшому, у зв`язку з перевищенням працівниками поліції своїх повноважень, 28 листопада 2024 року судом постановлено ухвалу про відмову в арешті вилученого автомобіля та деревини.

Так, 06 грудня 2024 року вантажний автомобіль номерний знак НОМЕР_1 із причепом р.н. НОМЕР_2 з завантаженою лісодеревиною породи «Дуб», виїхав з території філії «Ківерцівське лісове господарство» ДП «Ліси України», та на ділянці автодороги між населеними пунктами м. Ківерці та смт. Цумань, Луцького району, Волинської області, проведено огляд місця події, під час якого виявлено та вилучено речі, документи та майно, з клопотанням про накладення арешту на які звернувся слідчий.

Речі, документи та майно, вилучені в ході проведення огляду місця події постановою слідчого від 9 грудня 2024 року визнано речовими доказами по справі.

Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 11 грудня 2024 року задоволено клопотання старшого слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_10 ..

Накладено арешт на тимчасово вилучене майно у ході проведення 06 грудня 2024 року огляду місця події у кримінальному провадженні №0002404 від 05 грудня 2024 року, а саме:

- транспортний засіб марки «ВОЛЬВО» реєстраційний номер НОМЕР_3 ;

- причіп марки «КРОНЕ» реєстраційний номер НОМЕР_2 ;

- деревина породи дуб у кількості 12 колод різних довжин та діаметрів- (згідно ТТН об`ємом 19.680 метрів кубічних);

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 ;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 ;

- копія договору поставки номер 23/09 від 23 вересня 2024 року на 2 арк.;

- копія специфікації до вказаного договору поставки від 23 вересня 2024 року на 1 арк.;

- копія ТТН номер 25 від 18 листопада 2024 року на 1 арк.;

- копія видаткової накладної номер РН-00008 від 18 листопада 2024 року на 1 арк.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді директор ТзОВ «Ярко і Ко» ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу.

Вважає, що оскаржувана ухвала слідчого судді підлягає скасуванню у зв`язку із невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи.

Наголошує, що ТзОВ «Ярко і Ко» та ТОВ «Форест-Яр» здійснюють закупівлю деревини через аукціон необробленої деревини, є законним набувачем деревини, здійснює операції із закупівлі та продажу деревини.

Звертають увагу, що ПрАТ «Цумань» перебувають у неприязних стосунках із директором ОСОБА_5 та побачивши помилково доставлену деревину повідомили працівників поліції про це, зазначили що дана деревина без документів. Зазначає, що водій помилкова доставив деревину на територію ПрАТ «Цумань», оскілки відповідно до договору деревина повинна була бути доставлена іншому замовнику, а водій переплутав адресу.

Наголошує, що кількість деревини не відповідала товросупровідним документам, оскільки під час завантаження було допущено помилку, а транспортування здійснювалося двома автомобілями.

Зазначає, що судом не надано оцінки доказам долученим представником власника майна, окрім того арешт на дану деревину вже накладався Ківерецьким районним судом Волинської області.

Заслухавши доповідача, пояснення представника власника майна на підтримку доводів апеляційної скарги, виступ прокурора на заперечення аргументів апеляційної скарги, вивчивши матеріали судової справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 404 КПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, віднесено і засади недоторканості права власності. Згідно з вимогами ст.16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК України.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Відповідно до частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170, ч. 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З матеріалами клопотання встановлено, що в провадженні слідчих Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002404 від 05 грудня 2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 365, ч. 4 ст. 246 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 19 листопада 2024 року близько 10 год. у відділення поліції №1 (м. Ківерці) поступило повідомлення про те, що на територію ПрАТ «ЦУМАНЬ», що за адресою: селище Цумань, вул. Грушевського, буд.7, заїхав вантажний автомобіль номерний знак НОМЕР_1 із причіпом р.н. НОМЕР_2 , який був завантажений деревиною породи «дуб» без наявних маркувань та документів про його легальне походження. Додатково директор ПрАТ «Цумань» повідомив про те, що між ПрАТ «Цумань» та підприємством перевізника ТОВ «Ярко і Ко» ніяких узгоджень про перевезення деревини укладено не було. Проведеними пошуковими заходами встановлено, що організатором протиправної схеми рубок, перевезення, зберігання та збуту деревини породи «дуб» на території Закарпатської, Львівської та Волинської областей являється директор і засновник ТОВ «Ярко і Ко» ОСОБА_5 . При перевірці документів на деревину було встановлено, що деревина не відповідає наданим документам. У вантажному автомобілі в ході огляду виявлено 12 колод породи «дуб», загальною кубомасою 22,65 м.куб., попередньо клас якості деревини «А» орієнтовною вартістю приблизно 2 мільйонів гривень. Водій вказаного транспортного засобу ОСОБА_9 , пояснив, що місце розвантаження повинно було бути у селищі Смига, Рівненької області, а на дану територію заїхав помилково. Фактично, після проведення формального огляду вказаний вантажний автомобіль було переміщено на АЗС «ВОГ», яка розташована неподалік вказаного підприємства, та згідно оперативних даних поліцейським була надана вказівка автомобіль та вантаж не затримувати. Без явних причин автомобіль та вантаж утримувались на вказаній АЗС «ВОГ» до 22 години та у зв`язку із перебуванням неподалік керівника ПрАТ «Цумань» була переміщена на територію філії «Ківерцівське лісове господарство» ДП «Ліси України» у місто Ківерці, без складання документів про передачу на відповідальне зберігання, де вказаний автомобіль та вантаж перебував до 06 грудня 2024 року.

20 листопада 2024 року працівниками відділення поліції №1 (Ківерці) були внесені відомості у ЄРДР №0001188 із завідомо невірною кримінально-правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 198 КК України (придбання, отримання, зберігання чи збут майна, здобутого злочинним шляхом), при необхідності кваліфікації вказаних дій за ч. 4 ст. 246 КК України. В подальшому, у зв`язку з перевищенням працівниками поліції своїх повноважень, 28 листопада 2024 року судом постановлено ухвалу про відмову в арешті вилученого автомобіля та деревини.

06 грудня 2024 вантажний автомобіль номерний знак НОМЕР_1 із причепом р.н. НОМЕР_2 , з завантаженою лісодеревиною породи «Дуб», виїхав з території філії «Ківерцівське лісове господарство» ДП «Ліси України», та на ділянці автодороги між населеними пунктами м. Ківерці та смт. Цумань Луцького району Волинської області, проведено огляд місця події, під час якого виявлено та вилучено речі, документи та майно, а саме: транспортний засіб марки «ВОЛЬВО» реєстраційний номер НОМЕР_3 ; причіп марки «КРОНЕ» реєстраційний номер НОМЕР_2 ; деревина породи дуб у кількості 12 колод різних довжин та діаметрів - (згідно ТТН об`ємом 19.680 метрів кубічних); свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 ; копія договору поставки номер 23/09 від 23 вересня 2024 року на 2 арк.; копія специфікації до вказаного договору поставки від 23.09.2024 на 1 арк.; копія ТТН номер 25 від 18 листопада 2024 року на 1 арк.; копія видаткової накладної номер РН-00008 від 18 листопада 2024 року на 1 арк.

Факт проведення огляду місця події стверджується долученою до матеріалів клопотання копією протоколу огляду місця події від 06 грудня 2024 року.

Речі, документи та майно, вилучені в ході проведення огляду місця події постановою слідчого від 09 грудня 2024 року визнано речовими доказами по справі.

9 грудня 2024 року старший слідчий Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно тимчасово вилучене у ході проведення огляду місця події 06 грудня 2024 року.

11 грудня 2024 року слідчим суддею Личаківського районного суд м. Львова задоволено клопотання старшого слідчого про накладення арешту на майно.

Перевіривши матеріали клопотання, колегія суддів апеляційного суду вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання старшого слідчого і накладення арешту на майно. Кримінальне провадження внесено до ЄРДР за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 365, ч. 4 ст. 246 КК України, майно, на яке в клопотанні старший слідчий просить накласти арешт, відповідно до постанови старшого слідчого визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні, є речовими доказами в розумінні положень КПК України. З метою забезпечення збереження речових доказів, майно повинно арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні, тому у слідчого судді було достатньо підстав для накладання арешту на це майно.

Під час розгляду клопотання сторони обвинувачення, слідчий суддя вірно встановив, що є достатні підстави вважати, що майно, на яке старший слідчий просить накласти арешт, відповідає вимогам ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, а тому потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи власника майна, про які йдеться в клопотанні слідчого.

Таким чином, арешт майна з підстав, передбачених ч. 2,3 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів.

Доводи апелянта, що ТзОВ «Ярко і Ко» здійснє закупівлю деревини через аукціон необробленої деревини, є законним набувачем деревини, здійснює операції із закупівлі та продажу деревини, не заслуговують на увагу колегії суддів, оскільки мають формальний характер та не підтверджені належними та допустимими доказами.

Викладені в апеляційній скарзі доводи про те, що ПрАТ «Цумань» перебувають у неприязних стосунках із директором ОСОБА_5 , а деревина була помилково доставлена на це підприємство, оскілки відповідно до договору деревина повинна була бути доставлена іншому замовнику, колегія суддів розцінює критично.

Викладені в апеляційній скарзі доводи про те, що майно не відповідає критеріям речових доказів, та слідчим не доведено необхідність арешту такого майна, є безпідставними, оскільки встановлені фактичні обставини кримінальних правопорушень у даному кримінальному провадженні, містять сукупність підстав та розумних підозр вважати, що на даному етапі досудового розслідування є підстави для обґрунтованого припущення, що майно може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а отже відповідає ознакам речового доказу, зазначеним в ст. 98 КПК України, що згідно ч. 3 ст. 173 КПК України дає підстави для його арешту як речового доказу з метою збереження.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження (п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК).

«Обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (п. 175 рішення ЄСПЛ від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» /Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine, заява №42310/04).

Використане законодавцем у п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК формулювання «існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості», якщо його порівняти із формулюванням «наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення», яке наведено у ч. 2 ст. 177 КПК, вказує на те, що для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна достатньо, щоб сторона обвинувачення довела не факт повідомлення певній особі про підозру, а лише наявність відомостей, котрі можуть свідчити про сам факт вчинення кримінального правопорушення. Оскільки, на відміну від ч. 2 ст. 177 КПК, у п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК не зазначено про вчинення злочину особою, а лише вказано про його вчинення.

В оскаржуваній ухвалі та клопотанні про накладення арешту на майно, із посиланням на докази, наведено відомості, котрі, на думку колегії суддів, можуть переконати особу, яка не зацікавлена у результатах розгляду цієї справи (об`єктивний спостерігач) у тому, що могло бути вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 246 КК України.

У ході апеляційного розгляду колегією суддів не встановлено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування оскаржуваного рішення.

За таких обставин, колегія суддів приходить до переконання, що ухвала слідчого судді постановлена у відповідності до вимог чинного законодавства, із з`ясуванням усіх обставин, які мають значення для вирішення справи, оскільки надані слідчим матеріали доводять наявність правових підстав для накладення арешту на майно.

При винесенні ухвали слідчим суддею, у відповідності до вимог ст. 173 КПК України, було враховано наведені в клопотанні слідчого правові підстави для арешту, а тому обґрунтовано задоволено клопотання про арешт майна, з урахуванням наявних для цього підстав, передбачених ст.170 КПК України.

Інші доводи апеляційної скарги адвоката власника майна не спростовують висновків слідчого судді.

Ураховуючи вищезазначене, на переконання колегії суддів апеляційного суду, оскаржувана ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, тому підстав для задоволення апеляційних вимог та скасування ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 11 грудня 2024 року немає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 11 грудня 2024 року про накладення арешту на майно - залишити без змін, а апеляційну скаргу директора ТзОВ «ЯРКО і КО» ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4