Справа № 346/5175/24
Провадження № 1-кс/346/1181/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2024 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

Слідчий суддя ОСОБА_1

з участю: секретаря с/з ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5

розглянувши клопотання старшого лейтенанта поліції СВ Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 за погодженням з прокурором Коломийської окружної прокуратури у кримінальному провадженні № 0000587, внесеному до ЄРДР 16.08.2024 року, про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , одруженого, працює вчителем трудового навчання,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий, звернувшись до суду із вказаним клопотанням посилається на те, що ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та свідомо бажаючи їх настання, за попередньою змовою із ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителем АДРЕСА_2 , достовірно знаючи, що на території України із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, строк дії якого продовжено по даний час, у зв`язку з чим почали діяти обмеження на виїзд за кордон чоловіків віком від 18 до 60 років, організували незаконне переправлення осіб через державний кордон України за грошову винагороду.

З цією метою, ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, спільно з ОСОБА_6 , діючи спільно та з єдиною метою, підшукували осіб з числа громадян України, яким було відомо про тимчасові обмеження щодо виїзду чоловіків віком від 18 до 60 років з України, та які бажали незаконно перетнути державний кордон України. Зокрема, жителя міста Коломия, Івано-Франківської області ОСОБА_7 , який на виконання порад та вказівок ОСОБА_6 23.09.2024 о 21 год. 00 хв. прибув на вулицю Івана Франка, що в м. Коломия. Під час особистої зустрічі ОСОБА_6 з громадянином ОСОБА_7 обумовлювали порядок незаконного переправлення його через державний кордон України поза пунктами пропуску, а також ОСОБА_6 за організацію ним незаконного переправлення через державний кордон України, керівництво такими діями, сприяння їх вчиненню порадами, вказівками і наданням ОСОБА_5 засобів для такого переправлення, отримав від ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 10000 (десять тисяч) доларів США.

Після чого, за вказівкою ОСОБА_6 , останні наступного дня, тобто 24 вересня 2024 року біля 04.30 год. мали повторно зустрітися в м. Коломия та виїжджати на автомобілі під його керуванням у прикордонну зону, а саме у Вижницький район, Чернівецької області, на місце, яке 23.09.2024 року ОСОБА_6 вказав ОСОБА_5 , а також куди ОСОБА_5 , не знаючи про затримання ОСОБА_6 працівниками правоохоронних органів в порядку ст. 208 КПК України, реалізуючи їхній спільний умисел, спрямований на незаконне переправлення особи через державний кордон України за грошову винагороду, 24.09.2024 надав засіб для незаконного переправлення (мотоцикл), на якому громадянина ОСОБА_7 мали доставити до місця, звідки ОСОБА_7 в пішому порядку, на виконання вказівок ОСОБА_5 , повинен був незаконно перетнути державний кордон України поза пунктами пропуску, за що ОСОБА_5 мав отримати від ОСОБА_6 частину грошових коштів в сумі 8000 доларів США.

Слідчий вказує, що ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України незаконному переправленні осіб через державний кордон України, а саме: організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями та сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів та усунення перешкод, за попередньою змовою групою осіб, вчинені з корисливих мотивів.

18 жовтня 2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні №0000587 завершувався 24 листопада 2024 року, однак закінчити досудове розслідування у вказаний строк було неможливо внаслідок особливої складності провадження та потреби в проведенні деяких слідчих дій. Тому ухвалою слідчого судді від 22 листопада 2024 року строк досудового розслідування продовжено до 24 січня 2025 року.

Ухвалою слідчого судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 23 жовтня 2024 року підозрюваному ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту на строк 60 днів, а саме по 21 грудня 2024 року включно.

Слідчий вказує, що в ході досудового розслідування встановлено ризики, передбачені ст. 177 ч. 1 пп. 1, 3 КПК України, які були підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу та не зменшилися на даний час. Вважає, що ОСОБА_5 усвідомлюючи тяжкість вчинення кримінального правопорушення та покарання, передбачене за вчинення ним кримінального правопорушення в якому підозрюється, з метою ухилення від притягнення до кримінальної відповідальності, ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності; з урахуванням відомих йому обставин кримінального правопорушення та матеріалів кримінального провадження зможе незаконно впливати на свідків та іншого підозрюваного у даному кримінальному провадженні з метою схиляння їх до зміни раніше наданих свідчень та зможе впливати на них шляхом залякування, погроз або іншим чином, з метою зміни показань чи схиляти свідків і підозрюваного щодо надання недостовірних показань з приводу події вчиненого злочину.

Слідчий вказує, що оскільки строк дії вказаної ухвали закінчується, а ризики, які встановлені слідчим суддею на час застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту, залишаються актуальними, запобігти яким шляхом застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів неможливо, зокрема застосування запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, особистого зобов`язання, а також застави, є неможливим через невідповідність характеру вчиненого кримінального правопорушення та особи підозрюваної даним запобіжним заходам. Тому просить продовжити застосування до ОСОБА_5 вказаного запобіжного заходу.

В судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали із вказаних підстав.

Підозрюваний ОСОБА_8 в судовому засіданні проти задоволення клопотання про продовження строку запобіжного ходу у вигляді домашнього арешту не заперечує.

Заслухавши учасників кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст.ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до положень ч.6 ст.199 КПК України у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження.

Як вбачається із матеріалів долучених до клопотання, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України незаконному переправленні осіб через державний кордон України, а саме: організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями та сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів та усунення перешкод, за попередньою змовою групою осіб, вчинені з корисливих мотивів.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обгрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

«Обґрунтована підозра» у скоєнні кримінального правопорушення передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити злочин (Ilgar Mammadov проти Азербайджану, п.88; Erdagoz проти Туреччини, п. 51; Fox, Campbell і Hartley проти Сполученого Королівства, п 32).

Згідно із ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

При вирішенні даного клопотання слідчий суддя враховує, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, є не судимий, одружений, працевлаштований, що свідчить про його міцні соціальні зв`язки.

Оцінюючи зазначені у клопотанні обставини підозри ОСОБА_5 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення слідчий суддя оцінює, як такі, що мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, наведених у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах, є переконливими, в достатній мірі вказують на можливість вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.

При цьому необхідно відзначити, що на даній стадії досудового розслідування слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього заходу забезпечення кримінального провадження, одним із яких є запобіжний захід, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (рішення № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року) суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

На підставі наданих стороною обвинувачення матеріалів слідчий суддя вважає, що підозра у інкримінованому злочині є достатньо обгрунтованою.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Враховуючи обґрунтованість підозри, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено також продовжують існувати ризики, про які зазначив слідчий.

Так, про існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, свідчить та обставина, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк до дев`яти років з конфіскацією майна та він усвідомлює про можливість призначення такого покарання у разі доведення його вини у суді.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Про існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить та обставина, що підозрюваний ОСОБА_5 з урахуванням відомих йому обставин кримінального правопорушення та матеріалів кримінального провадження зможе незаконно впливати на свідків та іншого підозрюваного у даному кримінальному провадженні з метою схиляння їх до зміни раніше наданих свідчень та зможе впливати на них шляхом залякування, погроз або іншим чином, з метою зміни показань чи схиляти свідків і підозрюваного щодо надання недостовірних показань з приводу події вчиненого злочину.

Про існування ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, свідчить та обставина, що підозрюваний ОСОБА_5 фактично проживає на території Чернівецької області, а тому може не являтись на слідчі, процесуальні дії, що слугуватиме затягуванню досудового розслідування, а в подальшому судового розгляду.

Викладене свідчить про неможливість запобігання вказаним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів у вигляді особистого зобов`язання чи особистої поруки, тому застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби є співмірним і доцільним задля забезпечення дієвості даного кримінального провадження, а також в повній мірі забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_5 .

Вирішуючи дане клопотання враховую також вагомість наявних доказів про причетність ОСОБА_5 до вказаного злочину, особу підозрюваного, умови його життя, вік, стан здоров`я.

Враховуючи зазначене, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слід задовольнити та продовжити відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, оскільки судове провадження у даному кримінальному провадженні не завершено та ризики, котрі були підставами для застосування запобіжного заходу не відпали, а тому є достатньо підстав вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти даним ризикам та не сприятиме в повній мірі дієвості кримінального провадження.

У відповідності до ч.6 ст. 181 КПК України передбачено, що строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 176-179, 181, 184, 193, 194, 196, 198 КПК України,-

У Х В А Л И В :

клопотання задовольнити.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та жителю АДРЕСА_1 запобіжний захід у виді домашнього арешту на строк до 24 січня 2025 року.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 на строк до 24 січня 2025 року наступні обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора та суду у провадженні чи на розгляді вякого знаходиться дане кримінальне провадження в якому він підозрюється, за кожною вимогою;

2) не відлучатися з місця проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 з 22.00 год. до 06.00 год. кожної доби, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) утримуватися від спілкування із свідками та іншим підозрюваним у даному кримінальному провадженні.

Роз`яснити підозрюваному, що в разі невиконання таких обов`язків до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід чи накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Виконання ухвали доручити відповідному органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_5 , а контроль за її виконанням покласти на прокурора Коломийської окружної прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1