Справа № 302/1803/24
Провадження № 1-кп/302/40/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2025 рокуселище Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника адвокат ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань в селищі Міжгір`я кримінальне провадження, відомості про яке внесені 19 листопада 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000220 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт Міжгір`я, Міжгірського району Закарпатської області, мешканця буд. АДРЕСА_1 , громадянина України, не одруженого, без освіти, не працюючого, раніше судимого:

- згідно вироку Хустського райсуду Закарпатської області від 02.06.2021 за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі; ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 31.10.2022 замінено відповідно до ст.82 КК України невідбуту частину покарання один рік чотири місяці три дні більш м`яким видом покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік 4 місяці 3 дні. Звільнений 04.03.2024 з ДУ «Городоцький виправний центр» (№131) по відбуттю терміну покарання;

- згідно вироку Міжгірського райсуду Закарпатської області від 04.06.2021 за ч.2 ст.15 ч.3 ст.185, ч.3 ст. 185, ст.395 КК України із застосуванням ч.1 ст.70 КК України, до позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць відповідно до ухвали Закарпатського апеляційного суду від 18.11.2024 вирок змінено, перекваліфіковані дії ОСОБА_4 з ч.2 ст.15 ч.3 ст.185, ч.3 ст.185 КК України на ч.1 ст.162 КК України, призначено покарання 3 роки обмеження волі. На підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України звільнено від призначеного покарання за ч.1 ст.162 КК України та ст. 395 КК України на підставі ст. 49 КК України

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи засудженим вироком Хустського районного суду від 02.06.2021 за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений у зв`язку із повним відбуттям покарання на шлях виправлення не став, а вчинив новий умисний злочин за наступних обставин.

03.10.2024, в період часу з 15.00 по 21:00 год., ОСОБА_4 , з метою заволодіння чужим майном, шляхом вільного доступу, проник на охоронювану територію по АДРЕСА_1 , яка на праві приватної власності належить ФОП ОСОБА_6 , звідки умисно, таємно, повторно викрав товарно-матеріальні цінності: заготовки для піддонів розміром 17х75х1200 мм. в кількості 207 шт., вартість яких відповідно до акту ревізії та довідки про вартість ФОП ОСОБА_6 становить 10.89 грн. за 1 шт., загальною вартістю 2254.23 грн. ; заготовки для піддонів розміром 22x97x1200 мм. в кількості 153 шт., вартістю 18.59 грн. за 1 шт., загальною вартістю 2844,27 грн.; брус дерев`яний розміром 75х150х6000 мм. в кількості 2 шт., вартістю 472 грн. за 1 шт., загальною вартістю 944 грн. на загальну суму 6042.50 грн., які використав для власних потреб.

У результаті своїх протиправних дій ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 6042,50 гривень.

Отже, своїми умисними діями ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 6042 гривень 50 копійок.

Дії ОСОБА_4 кваліфікуються як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у інше сховище, в умовах воєнного стану, тобто злочин, передбачений частиною четвертою статті 185 Кримінального кодексу України.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчиненому злочині визнав повністю.

Вирішуючи питання щодо обсягу дослідження доказів суд установив, що фактичні обставини справи повністю визнаються учасниками справи, відповідно до їх викладу в обвинувальному акті та не оспорюються ними. При цьому суд з`ясував чи правильно розуміють учасники зміст цих обставин та перевірив добровільність їх позицій.

Суд роз`яснив учасникам справи, що у випадку визнання ними обставин провадження, може бути визнано недоцільним дослідження доказів на підтвердження таких обставин, в такому випадку сторони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

На підставі частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу України, за згодою учасників справи, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, які підтверджують подію кримінального правопорушення і вину ОСОБА_4 у його вчиненні та ніким не оспорюються.

Відповідно до частин третьої й четвертої статті 349 КПК України суд обмежив обсяг дослідження доказів допитом обвинуваченого ОСОБА_4 та дослідженням даних, які характеризують його особу.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 Кримінального кодексу України визнав повністю, надав показання в яких підтвердив, що проник на територію по АДРЕСА_1 , яка належить ФОП ОСОБА_6 , звідки викрав товарно-матеріальні цінності, а саме: заготовки для піддонів та брус дерев`яний. Пояснив, що здійснив крадіжку тому, що не міг ніде працевлаштуватись і не мав доходів, а заготовки викрав для власних потреб, а саме для опалення своєї оселі у зв`язку з значним похолоданням. Зазначив, що відшкодував заподіяну шкоду особистою працею. Підтвердив фактичні обставин, викладені в обвинувальному акті, з кваліфікацією вказаного кримінального правопорушення згідний, у вчиненому щиро розкаюється, засудив свою поведінку, висловив щирий жаль і попросив вибачення й обіцяв подібного не вчиняти в майбутньому, просить суд суворо не карати та повідомив про готовність понести призначене йому покарання. Запевнив суд, що належні висновки для себе він зробив та подібного більше не повториться. Крім того повідомив, що 30.01.2025 з підозрою на захворювання на туберкульоз його направлено на обстеження й у випадку підтвердження такого він потребуватиме тривалого лікування, що підтверджується електронним направленням від 30.01.2025 № 1066-5009-34878676. Крім того інформував суд, що нещодавно його помешкання було пошкоджено пожежею.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні повідомив, що примирився з обвинуваченим ОСОБА_4 , претензій фінансового характеру до нього не має та просив суворо ОСОБА_4 не карати.

Суд, розглядаючи кримінальне провадження в межах пред`явленого обвинувачення, належним чином проаналізувавши та оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану. Суд установив, що злочин було вчинено з прямим умислом, з корисливого мотиву, тобто задоволення особистих потреб матеріального характеру за рахунок чужого майна. Водночас суд встановив, що метою такого не була особиста нажива, а натомість обігрів свого помешкання при сезонному пониженні температури навколишнього природного середовища, за відсутності інших ресурсів для цього, тобто збереження власного здоров`я.

Виходячи з загальних засад призначення покарання, принципу його законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації, при призначенні покарання ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України класифікується за ч. 4 ст. 185 КК України як тяжкий злочин, дані про особу винного.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, в ході судового розгляду кримінального провадження активно сприяв встановленню істини по даному кримінальному провадженню, що суд відносить до обставин, які пом`якшують його покарання.

До обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , суд відносить рецидив злочину.

З досудової доповіді Хустського районного сектору філії ДУ "Центр пробації" в Закарпатській області від 30.01.2025 ОСОБА_4 вбачається, що ризик вчинення повторно кримінального правопорушення, як і ризик небезпеки обвинуваченого для суспільства чи окремих осіб оцінюється як високий, що, на думку органу пробації, свідчить про можливість виправлення його без ізоляції від суспільства за умови здійснення нагляду з боку органу пробації.

Обираючи обвинуваченому ОСОБА_4 вид і міру покарання у межах, установлених у санкції частини 4 статті 185 Кримінального кодексу України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, мотиви й мету вчинення кримінального правопорушення і його обставини, особу винуватого та стан його здоров`я, фактичні обставини справи, наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання та наявність обставини, яка обтяжує покарання, враховуючи думку прокурора ОСОБА_3 , яка просила суд призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років й звільнити його від відбування покарання з випробуванням, враховуючи думку потерпілого ОСОБА_6 , який повідомив про примирення з обвинуваченим та просив суд суворо ОСОБА_4 не карати, з врахуванням загальних засад призначення покарання, регламентованих ст. 65 КК України, суд уважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання в межах санкції статті ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі та, з врахуванням усіх обставин справи в сукупності, доходить висновку про можливість виправлення й перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства і вважає за доцільне, на підставі статті 75 КК України, звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, з установленням йому іспитового строку та покладенням на нього обов`язків, передбачених частиною 1 статті 76 КК України

Підстав для застосування положень статі 69 КК України суд не вбачає.

Цивільний позов в кримінальному провадженні потерпілим ОСОБА_6 не заявлявся.

Долю речових доказів суд вважає за необхідне вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Запобіжний захід, обраний ОСОБА_4 , згідно ухвали слідчого судді Міжгірського районного суду Закарпатської області від 03.12.2024 у виді домашнього арешту, суд вважає за необхідне залишити без змін, до набрання даним вироком законної сили.

Керуючись статтями 368, 369-371, 373-374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 185 КК України та призначити йому покарання у виді п`ять років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 і 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття призначеного покарання з випробуванням з установленням іспитового строку тривалістю три роки, зобов`язавши засудженого ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання.

Речові докази, а саме оптичний диск марки Verbatim DVD+R 4.7 GB сірого кольору, на якому містяться відео файли з камер спостереження з місця події за 03.10.2024 зберігається у матеріалах кримінального провадження № 0000220, залишити в матеріалах кримінального провадження № 0000220.

Вирок може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду в 30-денний строк з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1