Справа № 161/4766/25
Провадження № 1-кп/161/779/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 20 березня 2025 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань кримінальне провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000190 від 11.03.2025, про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася, зареєстрована у с.Борбин Млинівського району Рівненської області та проживає у АДРЕСА_1 , освіта середня, не працює, заміжня, має на утриманні двоє малолітніх дітей, несудима,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В

Обвинувачена ОСОБА_3 09 березня 2025 року, близько 17 години 00 хвилин, перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом, керуючись метою заподіяння тілесних ушкоджень іншій людині, усвідомлюючи значення та кримінально-протиправний характер своїх дій, в ході раптово виниклого словесного конфлікту із потерпілою ОСОБА_6 , яка є її свекрухою, з якою спільно проживають однією сім?єю, (в розумінні п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»), умисно стиснула долонею правої руки передпліччя правої руки ОСОБА_6 , чим спричинила потерпілій тілесні ушкодження у вигляді синців на задній поверхні правого передпліччя в середній та нижній третинах, які згідно висновку судово-медичного експерта №189 від 12.03.2025 за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_3 інкримінується нанесення умисних легких тілесних ушкоджень, тобто вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 вину в інкримінованому їй кримінальному проступку, передбаченому ч.1 ст.125 КК України, визнала повністю та не оспорюючи фактичних обставин, місця та часу події, про які зазначено в обвинувальному акті, показала, що в ході словесного конфлікту, дійсно наносила удари потерпілій ОСОБА_6 . Просила суд суворо її не карати, розкаялася, просила вибачення в потерпілої.

Допитана безпосередньо в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 підтвердила факт нанесення обвинуваченою ОСОБА_3 тілесних ушкоджень, наполягала на призначенні покарання у вигляді громадських робіт.

Суд, у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України, з`ясувавши правильність розуміння учасниками судового провадження зміст обставин, викладених в обвинувальному акті, які ніким не оспорюються, не маючи сумніву у добровільності їх позицій, а також роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 своїми умисними діями, які виразилися у нанесенні умисних легких тілесних ушкоджень, вчинила кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.125 КК України.

Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального проступку, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення кримінального правопорушення, тяжкості наслідків, що настали.

У відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, при призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, яке, відповідно до вимог ст.12 КК України, відноситься до категорії кримінального проступку, дані про особу винної та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої, у відповідності до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченої, у відповідності до ст.67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Обвинувачена ОСОБА_3 повністю визнала свою винуватість, несудима, має постійне місце проживання, на її утриманні перебуває двоє малолітніх дітей, інформація про негативну характеристику відсутня, на обліку в нарколога чи психіатра не перебуває.

На підставі викладеного, враховуючи обставини вчиненого кримінального проступку, наявність пом`якшуючої та обтяжуючих обставин покарання, позицію прокурора, який просив призначити покарання у вигляді громадських робіт, думку потерпілої щодо міри покарання, дані про особу обвинуваченої, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, з огляду на положення ч.2 ст.50 КК України, обираючи серед альтернативних видів покарань, передбачених санкцією закону, за яким визнав ОСОБА_3 винуватою, вважає за необхідне призначити останній покарання у виді громадських робіт, однак на мінімальний строк.

На думку суду, таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення й попередження вчинення як обвинуваченою, так і іншими особами, нових кримінальних правопорушень.

При цьому в суду відсутні законні підстави для призначення покарання у виді штрафу та виправних робіт, оскільки обвинувачена не працює та не має офіційного джерела доходу.

Враховуючи те, що кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_3 , пов`язане з домашнім насильством, оскільки вчинене відносно свекрухи, а тому суд приходить до висновку, що в інтересах потерпілої необхідно застосувати до обвинуваченої обмежувальний захід, поклавши на неї обов`язок, передбачений п.5 ч.1 ст.91-1КК України, на строк один місяць.

Суд вважає, що такий обмежувальний захід, із покладенням обов`язку, буде сприяти виправленню обвинуваченої, покращенню психологічного здоров`я потерпілої ОСОБА_6 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 Кримінального кодексу України, та призначити їй покарання у вигляді громадських робіт на строк 60 (шістдесят) годин.

На підставі п.5 ч.1 ст.91-1 КК України застосувати до ОСОБА_3 обмежувальний захід, поклавши на неї обов`язок пройти програму для кривдників на строк 1 (один) місяць.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений учасниками судового провадження до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий