Справа № 675/1858/24
Провадження № 1-в/675/140/2024
У Х В А Л А

"23" грудня 2024 р. м. Ізяслав

Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , засудженого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , представника закладу виконання покарання ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ізяслав Хмельницької області в режимі відеоконференції заяву (клопотання) засудженого ОСОБА_4 про приведення вироку у відповідність до нового закон,-

В С Т А Н О В И В:

До Ізяславського районного суду Хмельницької області надійшла заява (клопотання) засудженого ОСОБА_4 (далі по тексту ухвали ОСОБА_4 , засуджений) про приведення вироку у відповідність до нового закону.

За покликанням засудженого з огляду на набуття чинності Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким були внесені зміни до ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення (дрібне викрадення чужого майна) є підстави для приведення вироку за яким відбуває покарання у відповідність до нового закону та звільнення його від покарання, призначеного за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

У судовому засіданні засуджений та його захисник заяву (клопотання) підтримали та просили її задовольнити.

Представник закладу виконання покарання та прокурор не вбачали підстав для задоволення заяви засудженого, оскільки останній вчинив крадіжку на суму, що складає 1995, 65 грн, що більша двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день скоєння кримінального правопорушення, караність вказаного діяння не усунена.

Заслухавши пояснення засудженого та його захисника, представника закладу виконання покарання, з`ясувавши думку прокурора, дослідивши матеріали особової справи засудженого, суд вважає, що заява (клопотання) не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч.2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч.ч. 2 і 3 ст. 74 КК України.

Клопотання (подання) про вирішення питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч.ч. 2 і 3 ст. 74 КК України, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок (п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України).

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України від 18 липня 2024 року №3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі по тексту ухвали - Закон № 3886-IX), яким були внесені зміни до ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення (дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 статті 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0, 5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, з наведеного вбачається, що на даний час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжку) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, встановлених на дату вчинення відповідного правопорушення.

За загальним правилом, закріпленим у ч. 2 ст. 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК України раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

За змістом ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Це положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Дія Закону України № 3886-IX має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

При цьому, враховано наступні висновки, які зробила об`єднана палата Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду за результатами розгляду справи №278/1566/21.

Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП.

Зміни, внесені Законом № 3886?IX, мають зворотну дію в часі.

У ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений ст. 51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозд. 1 розд. ХХ та підпункту 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розд. IV Податкового кодексу України.

Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом № 3886?IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами, оглянутої в судовому засіданні, особової справи засудженого ОСОБА_4 , його засуджено вироком Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 10 грудня 2019 року, залишеним без змін ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 30 листопада 2020 року за ч. 1 ст. 162; ч. 3 ст. 185; ч. 2 ст. 289 КК України, та призначено покарання:

за ч. 1 ст. 162 КК України - у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки;

за ч. 3 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки;

за ч. 2 ст. 289 КК України - у виді позбавлення волін а строк 6 (шість) років без конфіскації майна.

ОСОБА_4 на підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим остаточне покарання за сукупністю злочинів призначено у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років без конфіскації майна.

За обставинами кримінального провадження засуджений ОСОБА_4 вчинив декілька епізодів таємного викрадення чужого майна, зокрема у середині 2019 року - на суму 485, 65 грн., 25 квітня 2019 року на суму 1510, 00 грн.

Згідно з ч. 5 підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2019 рік» прожитковий мінімум для працездатної особи станом на 1 січня 2019 року становив 1921,00 грн, а 50 % від його розміру становили 960, 50 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону №3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становив 1921,00 грн.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Отже, враховуючи те, що ОСОБА_4 за вироком Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 10 грудня 2019 року вчинив крадіжки на суму, що складає 1995, 65 грн, що більша двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день скоєння кримінального правопорушення, караність вказаного діяння відповідно до вимог Закону України № 3886-ІХ не усунена, а відтак відсутні підстави для звільнення засудженого від призначеного покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, і, відповідно відсутні підстави дляприведення вироку у відповідність до нового закону.

На підставі викладеного, керуючись ст. 74 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви (клопотання) засудженого ОСОБА_4 про приведення вироку у відповідність до нового закону - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду через Ізяславський районний суд в строк 7 днів з моменту її оголошення, а засудженим протягом семи днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_7