ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.12.2024 Справа №607/21087/24 Провадження №1-кп/607/2015/2024

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі с/з ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0001553 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, із вищою освітою, безробітного, інваліда 3 групи, одруженого, на утриманні 1 малолітня дитина, раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Так, 28 червня 2024 року близько 11:35 год., в період дії на території України воєнного стану, в обвинуваченого ОСОБА_3 , коли він перебував в приміщенні магазину «Сім-23», що по вул.Миру, 5, у м.Тернополі, де побачив гаманець, який на стійці самообслуговування без нагляду залишив потерпілий ОСОБА_5 , виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна в умовах введеного воєнного стану, реалізовуючи який він тоді ж і там же, переконавшись у тому, що за ним ніхто не спостерігає та, що його дії не будуть помічені сторонніми особами, умисно, з корисливих мотивів, таємно, шляхом вільного доступу, викрав вищевказаний гаманець, чорного кольору, всередині якого були: паспорт громадянина Україна, посвідчення водія та медична довідка, видані на ім`я ОСОБА_5 , а також свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та дисконтні карти, які для потерпілого матеріальної цінності не становлять, а також грошові кошти у сумі 10 000 грн., після чого місце вчинення даного кримінального правопорушення покинув, чим спричинив вищенаведеному потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 10 000 грн.

Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, визнав повністю за обставин, що вказані в обвинувальному акті, щиро розкаявся. На даний час про вчинене він, обвинувачений, щиро шкодує.

Обвинувачений ОСОБА_3 , визнавши свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, за обставин, викладених в обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Зважаючи на наведене, суд приходить до переконання про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжких злочинів, фактичні обставини кримінального провадження, особу винуватого, його середній вік, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, негативно не характеризується за місцем проживання, являється інвалідом 3 групи, виховує малолітню дитину, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, зокрема, до обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а також часткове добровільне відшкодування заподіяної кримінальним правопорушенням шкоди.

Таким чином, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання в межах санкції статті обвинувачення, а саме у виді позбавлення волі на певний строк ближче до нижчої межі санкції.

Водночас, з урахуванням пом`якшуючих покарання обвинуваченого ОСОБА_3 обставин, відсутності обтяжуючих його, загалом позитивних даних про особу, думки потерпілого, який не настоював на суворому покаранні для обвинуваченого, суд вважає за можливе на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку та покладенням передбачених п.п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України обов`язків, що буде необхідним та достатнім для виправлення даного обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень, оскільки за вищенаведеного виправлення та перевиховання вказаного обвинуваченого можливе без ізоляції останнього від суспільства.

У кримінальному провадженні потерпілим ОСОБА_5 заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_3 про стягнення з останнього матеріальної шкоди, завданої унаслідок кримінального правопорушення на суму 5 929 грн., рішення з приводу якого слід прийняти наступне.

Згідно ст.129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

За ч.1 ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Враховуючи наведене, а також повне визнання обвинуваченим ОСОБА_3 цивільного позову потерпілого ОСОБА_5 , суд вважає, що наведений цивільний позов є обґрунтованим та таким, що підлягає до повного задоволення шляхом стягнення з ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_5 5 929 грн. на відшкодування завданої кримінальними правопорушеннями матеріальної шкоди.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити йому за даним кримінальним правопорушенням покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на 1 (один) рік.

Згідно п.п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

1). періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2). повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 задовольнити повністю та стягнути із ОСОБА_3 на користь даного потерпілого 5 929 грн. на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддяОСОБА_1