Справа № 740/4/25
Провадження № 1-кп/740/198/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 січня 2025 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження за відсутності учасників судового провадження в приміщенні Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області кримінальне провадження, зареєстроване 01.10.2024 у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000265, за обвинуваченням

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця м. Ніжин Чернігівської області, громадянин України, не одружений, непрацює, з середньою освітою, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , перебуває в Державній установі «Бердичівський виправний центр (№108)», раніше судимий:

- 17.11.2023 вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області за ст.126-1 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання, зі встановленням іспитового строку тривалістю 1 (один) рік, ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 16.09.2024 звільнення від відбування покарання скасовано в порядку ст.78 КК України,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 390-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 19 серпня 2024 року у цивільній справі № 740/4916/24 видано обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 та визначено заходи тимчасового обмеження його прав з покладенням обов`язків у виді: заборони перебувати в місці проживання (перебування) у будинку АДРЕСА_2 з ОСОБА_3 на строк на шість місяців, а також заборони наближатися до місця проживання (перебування) ОСОБА_3 - будинку АДРЕСА_2 на відстань ближче 300 м на строк шість місяців.

Нехтуючи обов`язковими приписами та обмеженнями встановленими рішенням суду, ОСОБА_2 діючи умисно, всупереч вимог ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України, відповідно до яких рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання, в період з 19 серпня 2024 року по 01 жовтня 2024 року продовжив спільне проживання зі своєю тіткою ОСОБА_3 в домоволодінні за адресою: буд. АДРЕСА_2 , в ході чого 01 жовтня 2024 року близько 14 години 48 хвилин ОСОБА_2 , перебуваючи в житловому будинку за вказаною адресою влаштував конфлікт із своєю тіткою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в ході якого ображав останню нецензурною лайкою та розкидав речі. Унаслідок таких дій заподіяно шкоду суспільним відносинам, що забезпечують нормальну, регламентовану законодавством діяльність суду і органів, які йому сприяють щодо реалізації завдань та цілей у сфері здійснення правосуддя, державній політиці в сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямований на захист прав і інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Дії ОСОБА_2 кваліфіковані за ст. 390-1 КК України, як умисне невиконання обмежувального припису.

Частиною 2 ст. 381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Прокурор звернувся з клопотанням про розгляд кримінального проступку у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.

До обвинувального акта долучена письмова заява обвинуваченого ОСОБА_2 , складена у присутності захисника ОСОБА_4 , відповідно до якої обвинувачений беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 390-1 КК України, не оспорює встановлені під час дізнання обставини, згоден на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні та без його участі, ознайомлений з обмеженнями права апеляційного оскарження, передбаченими ч. 1 ст. 394 Кримінального процесуального кодексу України.

Потерпіла ОСОБА_3 у поданій нею заяві також не заперечує проти розгляду обвинувального акта за обвинуваченням ОСОБА_2 у спрощеному провадженні.

З урахуванням наведеного, вивчивши обвинувальний акт та матеріали кримінального провадження, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що подія кримінального правопорушення мала місце, вина обвинуваченого ОСОБА_2 у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ст. 390-1 КК України, знайшла своє підтвердження і доведена повністю поза розумним сумнівом. Дії обвинуваченого ОСОБА_2 вірно кваліфіковані за ст.390-1 КК України, як умисне невиконання обмежувального припису.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є кримінальним проступком, особу винного, який є чоловіком працездатного віку, раніше судимий, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, обставиною, що пом`якшує покарання є щире каяття, обставинами, що обтяжують покарання є вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, та щодо особи похилого віку, і дійшов висновку, що досягнення мети визначеної у ст. 50 КК України, а саме виправлення ОСОБА_2 та попередження вчинення, як ним, так і іншими особами нових кримінальних правопорушень можливе при призначенні покарання за ст. 390-1 КК України у виді обмеження волі.

Обвинувачений ОСОБА_2 вчинив кримінальне правопорушення після ухвалення стосовно нього вироку Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 17.11.2023. За таких умов, при призначенні міри покарання слід керуватися положеннями ч.1 ст. 71 КК України та призначити ОСОБА_2 остаточне покарання за сукупністю вироків у виді обмеження волі, приєднавши до покарання за цим вироком частково невідбуту частину покарання за вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 17.11.2023. Строк відбуття покарання слід обраховувати з дня прибуття ОСОБА_2 до Державної установи «Бердичівський виправний центр (№108)» - з 25.12.2024.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися. Речові докази та витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні відсутні, цивільні позови не заявлялися.

Керуючись ст. 374, 381-382, 394, 424, 473, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 390-1 КК України, та призначити покарання у виді обмеження волі строком 1 (один) рік.

На підставі ч.1 ст.71 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 17.11.2023 та призначити ОСОБА_2 остаточне покарання за сукупністю вироків у виді 1 (одного) року 1 (одного) місяця обмеження волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_2 обчислювати з 25 грудня 2024 року.

На вирок учасниками кримінального провадження протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку, ухваленого за результатами спрощеного провадження, може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України, а саме, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1