Провадження №1-кп/523/886/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2025 року м.Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора Суворовської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого (підсудного) ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0001353 від 01.09.2024 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Пархар Пархарського району Кулябської області республіки Таджикистан, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, розлученого, працюючого водієм ТОВ «Турист», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

24 серпня 2024 року близько 00 години 30 хвилин (більш точний час в ході досудового розслідування встановити не вдалося), підсудний ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп?яніння та знаходячись за місцем проживання своєї колишньої дружини потерпілої ОСОБА_4 , в квартирі АДРЕСА_3 , де безпідставно спровокував з останньою словесний конфлікт, в ході якого, діючи умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з метою скоєння домашнього насильства та спричинення потерпілій моральних страждань і болю, вчинив відносно останньої психологічне насильство, яке виражалось в словесних образах, погрозах фізичною розправою та принижуванні її гідності.

Наведені незаконні дії підсудного ОСОБА_5 мали систематичний характер, оскільки останній діючи умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з метою вчинення психологічного насильства, неодноразово вчиняв відносно потерпілої ОСОБА_4 домашнє насильство, внаслідок чого притягувався до адміністративної відповідальності, а саме:

- 04.03.2024 за вчинення 03.02.2024 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП (вчинення домашнього насильства) до адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень;

- 27.03.2024 за вчинення 05.02.2024 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП (вчинення домашнього насильства) до адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 170 гривень;

- 13.05.2024 за вчинення 11.04.2024 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП (вчинення домашнього насильства) до адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень.

Підсудний ОСОБА_5 повністю визнав свою провину по пред`явленому й викладеному в обвинувальному акті обвинуваченню у кримінальному провадженні, а будучи допитаним в судовому засіданні, надав суду пояснення про час, місце, спосіб та мотиви вчиненого ним при вказаних вище обставинах, не оспорюючи при цьому докази, які містяться у матеріалах досудового розслідування та фактичні обставини скоєного кримінального правопорушення.

Так, підсудний ОСОБА_5 під час допиту в суді пояснив, що дійсно за викладених в обвинувальному акті обставинах, він у стані алкогольного сп`яніння вчинив домашнє насильство відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_4 , внаслідок чого завдав їй моральні страждання, розладу здоров`я і погіршення якості її життя. У скоєному кається, просить врахувати його вибачення перед потерпілою, його намагання виправити ситуацію і примиритися з нею, а також просить суд суворо не карати і не призначати йому програму для кривдників, оскільки це може призвести до втрати ним роботи.

Згідно з ч.3 ст.349 КПК України, суд за результатами попереднього обговорення з учасниками судового провадження змісту цієї норми закону та наслідків її застосування, визнав недоцільним за клопотанням прокурора дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, з`ясувавши, що учасники провадження правильно розуміють зміст цих положень закону, а також роз`яснивши їм про відсутність права оскарження фактичних обставин кримінального провадження в апеляційному порядку, суд упевнився в добровільності та істинності їх позиції.

За наведених підстав, суд вважає, що винність підсудного ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, фактичні обставини якого ним та ніким із учасників процесу не оспорюються, об`єктивно та повністю підтверджується наявними у матеріалах досудового розслідування доказами, дослідження яких не здійснювалось у повному обсязі, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України.

Приймаючи до уваги наведені обставини, судом встановлено, що підсудний ОСОБА_5 своїми умисними діями скоїв домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо колишнього подружжя, що призводить до психологічних страждань, розладів здоров`я та погіршення якості життя потерпілої особи, а відтак дії вказаного підсудного вірно кваліфіковані стороною обвинувачення за ст.126-1 КК України.

Положення ст.126-1 КК України регламентують, що кримінальна відповідальність за цією нормою настає за домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення фізичного, психологічного або економічного насильства щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах, що призводить до фізичних або психологічних страждань, розладів здоров`я, втрати працездатності, емоційної залежності або погіршення якості життя потерпілої особи, що карається громадськими роботами на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока година або апробаційними наглядом на строк до п`яти років, або обмеженням волі на той самий строк, або позбавленням волі на строк до двох років.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.65, ч.2 ст.50 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень, та при призначенні покарання суду слід врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також слід виходити з того, що покарання має бути призначене відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу й у межах санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, яке передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Внаслідок означених вимог закону, при призначенні покарання підсудному ОСОБА_5 у цьому кримінальному провадженні, суд окрім визнання підсудним своєї провини в обсязі висунутого обвинувачення приймає до уваги характер, обставини і наслідки вчиненого ним, системність і кількість кримінально-протиправних діянь, їх суспільну небезпечність і тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення, яке в силу ст.12 КК України відносяться до категорії нетяжких злочинів проти життя і здоров`я особи, а також судом ураховуються характеризуючі дані вказаного підсудного та стан його здоров`я.

Так, з матеріалів судового провадження вбачається, що підсудний ОСОБА_5 забезпечений місцем реєстрації на території України і протягом достатньо тривалого часу проживає в м.Одесі, де за місцем попереднього проживання характеризується незадовільно; на обліку в КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я ООР» не перебуває; працевлаштований та зі слів останнім часом працює водієм ТОВ «Турист», а за місцем попереднього працевлаштування в ТОВ «ПівнічТранс» характеризувався виключно позитивно; раніше не судимий і вперше притягається до кримінальної відповідальності, але раніше неодноразово притягався до адміністративної відповідальності.

За приписами ст.ст.66, 67 КК України, до обставин, що пом`якшують покарання підсудного ОСОБА_5 , як визначено у обвинувальному акті, слід віднести щире каяття, а до обставин, що обтяжують покарання вказаного підсудного, не встановлено.

Положення ст.59-1 КК України встановлюють, що покарання у виді пробаційного нагляду полягає в обмеженні прав і свобод засудженого, визначених законом і встановлених вироком суду, із застосування наглядових та соціально-виховних заходів без ізоляції від суспільства, з одночасним покладенням відповідних обов`язків (ч.ч.1, 2).

На підставі сукупності викладеного, при визначенні виду та міри покарання у даному кримінальному провадженні, приймаючи до уваги досліджені під час судового розгляду обставини інкримінованого підсудному ОСОБА_6 кримінального правопорушення, його характер і наслідки, ступінь тяжкості й суспільної небезпечності, наведені вище характеризуючі дані про особу підсудного, суд у контексті ст.ст.50, 65 КК України доходить висновку про те, що виправлення вказаного підсудного і недопущення вчинення ним нових кримінальних правопорушень можливо в умовах суспільства, із застосуванням наглядових і соціально-виховних заходів та з призначенням покарання у виді пробаційного нагляду в межах строків, встановлених санкцією ст.126-1 цього Кодексу, а також з покладенням на підсудного відповідних обов`язків в порядку ст.59-1 цього ж Кодексу.

Разом із тим, вирішуючи питання щодо застосування до підсудного ОСОБА_5 обмежувальних заходів в порядку ст.91-1 КК України, зокрема в частині проходження програми для кривдників, про що прокурор зазначав у своїй промові під час судових дебатів, суд виходить з такого.

Відповідно до ст.91-1 КК України, в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, відповідно до якого (яких) на засудженого можуть бути покладені поміж іншого обов`язок з направлення засудженого для проходження програми для кривдників, які можуть застосовуватися на строк від одного до трьох місяців і за потреби можуть бути продовжені на визначений судом строк, але не більше як на 12 місяців.

Програма для кривдника - комплекс заходів, що формується на основі результатів оцінки ризиків та спрямований на зміну насильницької поведінки кривдника, формування у нього нової, неагресивної психологічної моделі поведінки у приватних стосунках, відповідального ставлення до своїх вчинків та їх наслідків, у тому числі до виховання дітей, на викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обов`язки жінок і чоловіків (ст.1 Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству»).

Метою корекційної програми є допомога особі, яка вчинила насильство, в осмисленні власної насильницької поведінки, усвідомленні її витоків, проявів, наслідків для особистого життя та життя оточуючих, налагодженні гармонійного життя з родиною та в суспільстві, а також в усвідомленні того, що домашнє насильство - це порушення прав людини, яке карається відповідно до чинного законодавства.

Завданнями програми є: сприяння зміні насильницької поведінки кривдника; сприяння засвоєнню кривдником моделі сімейного життя на засадах гендерної рівності, взаєморозуміння; взаємоповаги і дотримання прав усіх членів родини, формування у кривдника конструктивної моделі поведінки у приватних стосунках; сприяння оволодінню кривдником знаннями про основні норми законодавства в сфері запобігання та протидії домашньому насильству та/або насильству за ознакою статі, а також про види відповідальності за його вчинення; формування у кривдника відповідального ставлення до власної поведінки та її наслідків для себе та оточуючих; сприяння розвитку у кривдника емоційного інтелекту та самосвідомості; розвиток навичок кривдника до конструктивного безконфліктного спілкування, ефективної та ненасильницької комунікації; розвиток здатності кривдника виявляти, аналізувати та усвідомлювати свої негативні думки, когнітивні фільтри, помилки, емоції, керувати ними, розуміти їх наслідки.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що застосування обмежувального заходу у виді направлення для проходження програми для кривдників щодо ОСОБА_5 , у розглядуваному кримінальному провадженні є обґрунтованим і доцільним, незважаючи на заперечувальну позицію з цього приводу потерпілої і підсудного.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 25.06.2024 року (справа №167/871/23) та від 07.08.2024 року (справа №161/17404/23), а також Одеський апеляційний суд по справі № 523/15614/24.

Керуючись ч.3 ст.349, ст.ст.369-371, 373-374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст.126-1 КК України, призначивши покарання у виді пробаційного нагляду строком на 3 роки.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.59-1 КК України, впродовж строку пробаційного нагляду покласти на засудженого ОСОБА_5 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти цей орган пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

На підставі ст.91-1 КК України, застосувати до ОСОБА_5 обмежувальний захід у вигляді направлення для проходження програми для кривдників, на строк 2 місяця.

Згідно зі ст.49-1 Кримінально-виконавчого кодексу України, виконання вироку і нагляд за засудженим ОСОБА_5 , покласти на Пересипський районний відділ філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області Міністерства юстиції України.

Копії вироку вручити під розписку прокуророві та ОСОБА_5 , а також надати для відома іншим заінтересованим особам та направити для виконання до Пересипського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області Міністерства юстиції України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження та подання апеляції через Суворовський районний суд міста Одеси до Одеського апеляційного суду, протягом 30 днів з дня проголошення.

С у д д я: ОСОБА_1