Справа № 442/2001/25
Провадження № 1-кп/442/207/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2025 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі:

головуючої судді: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000137 від 08.02.2025 відносно

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, розлученого, не військовозобов`язаного, раніше судимого 28.10.2024 Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 17000 гривень, 30.01.2025 Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області за ч. 1 ст. 164, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у виді 1 року 6 місяців пробаційного нагляду та штрафу в розмірі 17000 гривень,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 389-2 КК України,-

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_2 ,

в с т а н о в и в :

Судом визнано доведеним, що постановою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 24.04.2024, яка набрала законної сили 03.05.2024, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з несплатою аліментів на утримання сина, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді сто двадцять (120) годин суспільно корисних робіт.

13.06.2024 до Дрогобицького РВ філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області надійшла на виконання постанова Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 24.04.2024 та на підставі п. 13.6 Розділу XIII Порядку виконання адміністративних стягнень у виді громадських робіт, виправних робіт та суспільно корисних робіт, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України №474/5 від 19.03.2013 (далі-Порядок) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , поставлений на облік та заведено особову справу.

На виконання п. 3.11 Порядку, ОСОБА_2 викликано до Дрогобицького РВ філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області, що за адресою м. Дрогобич, вул. Стрийська, 22, за яким він прибув 23.07.2024 приблизно у дообідній час, де в службовому кабінеті інспектором ОСОБА_5 , ОСОБА_2 роз`яснено про порядок та умови відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, необхідності сумлінно ставитися до праці, працювати на визначених об`єктах, відпрацювати встановлений судом строк суспільно корисних робіт та попереджено, що у разі ухилення від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, він може бути притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 183-2 КУпАП, а в разі злісного ухилення від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт до кримінальної відповідальності за ст. 389-2 КК України.

Водночас, в цей же час, провідним інспектором ОСОБА_5 ОСОБА_2 наручно вручено направлення за вихідним номером №2894/36/5/1-24 від 23.07.2024 в КП «Служба муніципального управління» Дрогобицької міської ради, для відбування призначеного стягнення у виді суспільно корисних робіт, відповідно до якого засуджений повинен був приступити з 25.07.2024 по 14.08.2024.

09.09.2024 провідним інспектором відділу Дрогобицької РВ філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_5 , у зв`язку з ухиленням ОСОБА_2 від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, складено адміністративний протокол за ст. 183-2 КУпАП, який скеровано з матеріалами про адміністративне правопорушення в Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області.

26.09.2024 постановою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області, яка набрала законної сили 07.10.2024, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з неявкою до КП «Служба муніципального управління» Дрогобицької міської ради для відпрацювання суспільно корисних робіт згідно графіку від 26.07.2024 без поважних причин, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту строком на 10 (десять) діб, яке ОСОБА_2 відбуто в період часу з 28.11.2024 по 08.12.2024.

Незважаючи на це, ОСОБА_2 до КП «Служба муніципального управління» Дрогобицької міської ради для відбування призначеного стягнення у виді суспільно корисних робіт, до кінця 2024 року жодного разу не з`явився, до виконання покарання не приступив і документів, які б фактично унеможливлювали відбування ним суспільно корисних робіт не пред`явив.

03.01.2025 провідним інспектором ОСОБА_5 ОСОБА_2 повторно наручно вручено направлення від 03.01.2025 в КП «Служба муніципального управління» Дрогобицької міської ради, для відбування призначеного стягнення у виді суспільно корисних робіт, відповідно до якого засуджений повинен був приступити з 06.01.2025.

Незважаючи на те, ОСОБА_2 до КП «Служба муніципального управління» Дрогобицької міської ради прибув лише 08.01.2025 під час чого, було складено новий графік виходу на роботу особи, до якої застосовано адміністративне стягнення у вигляді суспільно корисних робіт, відповідно до якого, порушник мав приступити з 09.01.2025 по 29.01.2025. У зазначений проміжок часу ОСОБА_2 до КП «Служба муніципального управління» Дрогобицької міської ради не з`явився для відбування суспільно-корисних робіт, у зв`язку з чим було складено новий графік виходу на роботу особи, відповідно до якого, ОСОБА_2 мав приступити з 30.01.2025 по 19.02.2025.

За період з 30.01.2025 по 19.02.2025 ОСОБА_2 прибув до КП «Служба муніципального управління» Дрогобицької міської ради лише 30.01.2025, 31.01.2025, 03.02.2025, 04.02.2025 та 06.02.2025 та відбув лише 40 годин суспільно корисних робіт зі 120 годин призначених йому постановою Дрогобицького міськрайонного суду від 24.04.2024.

Таким чином, ОСОБА_2 , злісно ухилився від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 389-2 КК України

Обвинувачений ОСОБА_2 свою винуватість у вчиненому визнав повністю і суду пояснив, що знав про необхідність відбуття адміністративного стягнення у виді суспільно-корисних робіт, викликався інспектором, який роз`яснила йому порядок відбуття зазначеного стягнення та вручила направлення для їх відбуття, проте, він для відбуття стягнення не з`являвся. Отримавши третє направлення, відбув 40 годин суспільно-корисних робіт. Поважні причин для їх відбуття у нього відсутні.

У вчиненому щиросердечно розкаюється, просить суворо не карати.

Крім повного визнання своєї винності обвинуваченим ОСОБА_2 , його винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена зібраними органом досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, які учасники судового провадження не оспорювали та вважали їх дослідження в судовому засіданні недоцільним. Судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності та істинності їх позицій відсутні.

Заслухавши думку учасників судового провадження, роз`яснивши їм зміст ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин і визнає фактичні обставини доведеними.

При таких обставинах суд вважає, що дії ОСОБА_2 вірно кваліфіковано за ст. 389-2 КК України, оскільки він злісно ухилився від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт.

При призначенні покарання обвинуваченому суду слід суворо дотримуватись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що покарання засудженого є його виправлення, перевиховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Загальні засади призначення покарання (стаття 65 КК) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

При цьому, обставиною, яка пом`якшує покарання відповідно до ст. 66 КК України, щире каяття та повне визнання своєї винуватості.

Обставин, які обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, - не встановлено.

При обранні виду і розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_2 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який визнав себе винним повністю, щиросердечно розкаявся.

Враховуючи вищенаведене, особу винного, думку прокурора, який вважає, що виправлення ОСОБА_6 можливе лише в місцях позбавлення волі, суд вважає, що виправлення і перевиховання ОСОБА_2 можливе при застосуванні покарання у виді позбавлення волі, яке є необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Крім цього, відповідно до вимог ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Отже, за сукупністю вироків (ст. 71 КК України) покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили.

Згідно із ч. 4 ст. 71 КК України, остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 30.01.2025 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначено йому остаточне покарання, з врахуванням вироку Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28.10.2024 у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік 6 місяців та виконанням покладених обов`язків передбачених п.п. 1-3 ч.2, п.4 ч.3 ст. 59-1 КК України та зі сплатою штрафу у розмірі 17000,00 грн., який з врахуванням вимог ч. 3 ст. 72 КК України виконувати самостійно.

Дане кримінальне правопорушення ОСОБА_2 вчинено в період з 23.07.2024 до 06.02.2025 і таке є продовжуваним, оскільки складається з кількох тотожних діянь, що об`єднані єдиним злочинним наміром; дані діяння містять у собі ознаки одного й того самого складу злочину, тобто є юридично тотожними; ці діяння віддалені одне від одного проміжком часу, усі діяння спрямовані на один і той самий об`єкт; спричиняють єдиний суспільно небезпечний наслідок і об`єднані єдиним злочинним наміром, тобто мають єдиний умисел і спільну мету, а отже, з огляду на це є частинами одного цілого - ухилитися від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно-корисних робіт.

Початком вчинення ОСОБА_2 продовжуваного кримінального правопорушення є вчинення першого із декількох юридично тотожних діянь, а закінченням - момент вчинення останньої із запланованих злочинних дій, а відтак початком злісного ухилення слід вважати 23.07.2024 (коли ОСОБА_2 роз`яснено про порядок та умови відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт), а закінченням 06.02.2025 (коли ОСОБА_2 відбув лише 40 годин суспільно корисних робіт зі 120 годин призначених йому постановою Дрогобицького міськрайонного суду від 24.04.2024).

Таким чином, дане кримінальне правопорушення вчинено ОСОБА_2 після постановлення вироку Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 30.01.2025.

Враховуючи, що ОСОБА_2 вчинив даний злочин під час відбуття покарання, суд приходить до висновку, що остаточне покарання ОСОБА_2 слід призначити відповідно до ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного за новим вироком, невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Беручи до уваги, що попереднє покарання, визначене у вироку Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 30.01.2025 у виді пробаційного нагляду, а нове покарання у даному вироку призначено у виді позбавлення волі, для потреб застосування ст. 71 КК України покарання у виді пробаційного нагляду підлягає переведенню у позбавлення волі з урахуванням співвідношення, визначеного у пп. а-1 п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України, згідно якого одному дню позбавлення волі відповідає два дні пробаційного нагляду.

З урахуванням встановленого, суд вважає за необхідне частково приєднати ОСОБА_2 до даного покарання невідбуте покарання у виді двох місяців пробаційного нагляду, що з урахуванням положень ст. 72 КК України становить один місяць позбавлення волі.

При цьому, остаточне покарання у такому випадку, визначене на підставі ст. 71 КК України, становить 1 рік 1 місяць позбавлення волі зі сплатою штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн., який з врахуванням ч. 3 ст. 72 КК України виконувати самостійно.

Вказане покращання, на переконання суду відповідає вимогам ч. 4 ст. 71 КК України, адже таке покарання є більшим від призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Відбуття покарання засудженому слід рахувати з часу його затримання.

Запобіжний захід ОСОБА_2 не обирався, а відтак, підстав для його обрання до набрання вироком законної сили не встановлено.

З речовими доказами необхідно поступити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження не вживались.

Цивільній позов у кримінальному провадженні не заявлено. Процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_2 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ст. 389-2 КК України та обрати йому покарання один рік позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71, пп. а-1 п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України, за сукупністю вироків, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 30.01.2025 та остаточно визначити ОСОБА_2 до відбуття покарання - 1 рік 1 місяць позбавлення волі зі сплатою штрафу в дохід держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн., який з врахуванням ч. 3 ст. 72 КК України виконувати самостійно.

Речові докази матеріали особової справи №04/24 від 13.06.2024 на ОСОБА_2 , зберігати при матеріалах кримінального провадження, які залишились у прокурора.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Засудженому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті.

Суддя ОСОБА_1