Справа № 146/1045/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" лютого 2025 р. смт.Томашпіль

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника пробації ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Томашпіль клопотання виконуючого обов`язки начальника Тульчинського районного сектору № 3 філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області ОСОБА_5 про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого 12 січня 2022 року Томашпільським районним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України до покарання у виді 100 (ста) годин громадських робіт, -

В С Т А Н О В И В:

17 січня 2025 року виконуючого обов`язки начальника Тульчинського районного сектору № 3 філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням в порядку ст. 80 КК України для вирішення питання про звільнення від призначеного покарання ОСОБА_6 у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Клопотання обґрунтовано тим, що вироком Томашпільського районного суду від 12 січня 2022 року ОСОБА_6 було засуджено за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді 100 (ста) годин громадських робіт. Вирок набрав законної сили і був направлений на виконання 15 лютого 2022 року.

22 лютого 2022 року засудженого ОСОБА_6 було ознайомлено з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт.

24 лютого 2022 року у зв`язку із повномаштабним вторгненням рф, на територію України засуджений ОСОБА_6 був призваний в Збройні Сили України.

15 cічня 2025 року засуджений ОСОБА_6 з`явився до Тульчинського районного сектору № 3 філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області та надав копію віськового квитка відповідно до якого було встановлено, що він перебуває на службі в складі Збройних Сил України та займає посаду кулеметника. Крім того, вказав, що вході виконання бойових завдань зазнав поранення та перебуває на лікуванні.

За період проходження служби засуджений ОСОБА_6 до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався в зв`язку з чим просив на підставі ч. 1 ст. 80 КК України звільнити його від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

В судовому засіданні виконуючий обов`язки начальника Тульчинського районного сектору № 3 філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області ОСОБА_8 клопотання підтримав та просив задовольнити.

Прокурор Томашпільського відділу Тульчинської окружної прокуратури ОСОБА_3 у задоволенні даного клопотання не заперечувала.

Засуджений ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився у зв`язку з перебуванням на службі в Збройних Силах України.

Суд, заслухавши сторін, дослідивши матеріали провадження та клопотання, приходить до наступного висновку.

Судовим встановлено, що вироком Томашпільського районного суду від 12 січня 2022 року ОСОБА_6 було засуджено за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді 100 (ста) годин громадських робіт. Вирок набрав законної сили і був направлений на виконання 15 лютого 2022 року.

Засудженому ОСОБА_6 було видано направлення для відбування покарання у виді громадських робіт, з огляду на це засудженаий не ухиляється від відбування покарання, однак 24 лютого 2022 року у зв`язку із повномаштабним вторгненням рф, на територію України він був призваний в Збройні Сили України.

Як вбачається з матеріалів особової справи з моменту винесення вироку та в період проходження військової служби засуджений ОСОБА_6 до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався та інших правопорушень не вчиняв.

Згідно вимог ч. 1 ст. 80 КК України слідує, що особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки:

1) два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Згідно з ч. 3 ст. 80 КК України перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого від відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені п. п. 1-3 ч. 1 цієї статті, подвоюються.

Згідно з ч. 4 ст. 80 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у ч. 1 та ч. 3 цієї статті, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Отже, ст. 80 КК України застосовується у разі, якщо у встановлений законом строк вирок суду не був виконаний за умови, що засуджений не ухилявся від його відбування покарання, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності, та до закінчення строку виконання вироку не вчинив нового злочину, що є підставою для переривання строку давності.

Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Положення ст. 80 КК України свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

За таких обставин застосування ст. 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі N 5-324кс15 (постанова від 24 грудня 2015 року) ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку, є особливим юридичним фактом, який може бути підтверджений лише обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Редакція ч. 3 ст. 80 КК України певним чином співвідноситься зі статтями 389 та 390 цьогоКодексу, оскільки ухилення від відбування покарання, про яке йдеться у ч. 3 ст. 80 Загальної частини КК, у своєму конкретному прояві відповідає складу одного із злочинів, передбачених зазначеними статтями Особливої частини КК. Отже, роблячи висновок про ухилення особи від відбування покарання при застосуванні ч. 3 ст. 80 КК України, суд тим самим фактично визнає її винною у вчиненні нового злочину. Таке правозастосування суперечить ч. 1 ст. 62 Конституції України, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку та встановлено обвинувальним вироком суду. Таким чином, вирішувати питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду можливо лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Оскільки в матеріалах особової справи відсутні дані про ухилення засудженого від відбування покарання, зокрема притягнення його до кримінальної відповідальності та про вчинення ним нового злочину до закінчення строку давності, то немає підстав вважати, що перебіг строку давності зупинявся чи переривався.

Відповідно до приписів ст. 152 КВК України закінчення строків давності виконання обвинувального вироку є підставою для звільнення від відбування покарання.

Підстава для звільнення від відбування покарання у відповідності до положень ст. 80 КК України складається з трьох обов`язкових елементів:

1) закінчення (сплив) строків давності виконання обвинувального вироку;

2) не ухилення особи від відбування призначеного їй покарання;

3) не вчинення нею нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливого тяжкого.

Враховуючи вищенаведене та той факт, що на даний час закінчились строки давності виконання обвинувального вироку, факт ухилення від відбування покарання не встановлений вироком суду, суд вважає, що клопотання підлягає до задоволення, оскільки наявні підстави для звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання на підставі ст. 80 ч. 1 п. 1 КК України.

У зв`язку з викладеним, суд вважає, що клопотання про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку відносно ОСОБА_6 від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку, підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 80 КК України, ст. 539 КПК України ст. 152 КВК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання виконуючого обов`язки начальника Тульчинського районного сектору № 3 філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області ОСОБА_5 про про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку відносно ОСОБА_6 - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_6 від покарання, призначеного вироком Томашпільським районним судом Вінницької області від 12 січня 2022 року за ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України до покарання у виді 100 (ста) годин громадських робіт, у зв`язку з закінченням строку давності виконання обвинувального вироку.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали проголошнено о 14 год 00 хв 04 лютого 2025 року

Суддя: ОСОБА_1