Справа №295/4569/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2025 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003859 від 10.12.2024, про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Заньків, Заньківського району, Полтавської області, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, військовослужбовця, УБД, інваліда 3-ої групи звільненого у запас, зі слів неодруженого, який має малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 10.12.2024 о 17:52 годині, керуючи технічно справним автомобілем «ЗАЗ-DAEWOO LANOS», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 07.05.2024 належить ОСОБА_5 на праві приватної власності, здійснював рух у крайній лівій смузі проїзної частини дороги вул. Перемоги у м. Житомирі, яка має по дві смуги руху у кожному напрямку, з боку вул. Короленка у напрямку вул. Домбровського.

Під час руху у крайній лівій смузі проїзної частини дороги вул. Перемоги, наближаючись до регульованого автоматичними світлофорами пішохідного переходу, де також наявні дорожні знаки 5.38.1 та 5.38.2 розділу 33 «Дорожні знаки» Правил дорожнього руху України (далі - ПДР), водій автомобіля «ЗАЗ-DAEWOO LANOS», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , проявивши кримінальну протиправну самовпевненість і легковажно розраховуючи на відвернення суспільно-небезпечних наслідків, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя та здоров`я громадян, будучи неуважним до дорожньої обстановки та її змін, не маючи перешкод технічного і фізичного характеру для забезпечення безпечного руху, не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, маючи об`єктивну можливість спостерігати за сигналами транспортних світлофорів, встановлених по обидва боки від проїзної частини дороги вул. Перемоги, не надав перевагу у русі пішоходам ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які перетинали проїзну частину дороги вул. Перемоги справа наліво відносно напрямку його руху на дозволяючий (зелений) сигнал пішохідного світлофору, у порушення п. 8.7.3 е ПДР, продовжив рух на забороняючий (червоний) сигнал світлофору, у результаті чого 10.12.2024 о 17:52 год. на регульованому транспортному пішохідному переході по вул. Перемоги м. Житомира, перед перехрестям із вул. Лесі Українки, лівою передньою частиною керованого ним автомобіля «ЗAЗ-DAEWOO LANOS», реєстраційний номер НОМЕР_1 , допустив наїзд на пішоходів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Грубе порушення водієм ОСОБА_4 вимог пункту п. п. 1.3., 1.5., 2.3.б та 8.7.3.е ПДР перебуває у причинному зв`язку зі створенням аварійної обстановки, виникненням даної ДТП та її наслідками у виді заподіяння ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , тілесних ушкоджень, а саме: закритої черепно-мозкова травми у вигляді струсу головного мозку та закритих переломів кісток обох передплічь у нижній третині: правої променевої та лівої ліктьової кісток, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, як такі, що не є небезпечними для життя, але призвели до тривалого розладу здоров`я потерпілої.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

У судовому засіданні обвинувачий вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю та надав суду показання, які за своїм змістом відповідають викладеним в обвинувальному акті обставинам кримінального правопорушення, у вчиненому щиро розкаявся, просив суворо його не карати. ОСОБА_4 зазначив, що рухався того дня з госпіталя, перебував у напруженому стані, схвильований через повідомлення про загибель побратимів. На перехресті його засліпило, тому він не побачив сигнал світлофору, що у результаті призвело до ДТП, місце якої він не задишив, намагався надати допомогу потерпілим, щиро кається та критично ставиться до вчиненого, добровільно відшкодував заподіяну шкоду, активно сприяв розкриттю криміального правопорушення.

Показання обвинуваченого послідовні та логічні, а тому не викликають сумнівів у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, які ним не оспорювались, добровільності та істинності його позиції.

Законний представник малолітньої потерпілої ОСОБА_8 надала до суду заяву, в якій зазначила, що претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, оскільки завдана шкода ним відшкодована, щодо міри покарання покладається на розсуд суду.

При визначенні обсягу та порядку дослідження доказів, прокурор висловив думку про недоцільність дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, запропонував обмежитися допитом обвинуваченого, дослідженням окремих письмових документів, які характеризують особу ОСОБА_4 та матеріалів, які стосуються речових доказів і процесуальних витрат.

Обвинувачений підтримав думку прокурора щодо запропонованого порядку дослідження доказів.

Зважаючи на те, що фактичні обставини справи ніким із учасників судового провадження не оспорюються, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав їх встановленими у судовому засіданні та вважав недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням окремих письмових документів, які характеризують особу ОСОБА_4 та стосуються процесуальних витрат і речових доказів.

При цьому суд переконався у відсутності сумнівів щодо добровільності позиції учасників судового провадження, яким роз`яснено про позбавлення права на оскарження в апеляційному порядку визнаних ними фактичних обставини справи.

Допитавши обвинуваченого, дослідивши надані прокурором і обвинуваченим письмові документи, суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю поза розумним сумнівом та кваліфікує його умисні дії за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій ОСОБА_7 тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд керується положеннями статей 65 - 67 КК України, роз`ясненнями, викладеними у п. п. 1, 2, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до положень ст. 12 КК України є нетяжким злочином проти безпеки руху, дані про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд враховує молодий вік обвинуваченого, який раніше не судимий, зі слів неодружений, має малолітню дитину, військовослужбовець у запасі, учасник бойових дій, інвалід 3-ої групи, на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває, зі місцем служби характеризується позитивно.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданої потерпілій особі шкоди.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Також суд враховує думку законного представника малолітньої потерпілої, яка підтвердила, що завдана їй шкода відшкодована обвинуваченим, будь-яких претензій до якого вона не має, на суворості покарання не наполягала.

Враховуючи сукупність усіх обставин та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують покарання та відсутність таких, що його обтяжують, беручи до уваги позицію державного обвинувача та думку потерпілої, суд дійшов висновку, що покаранням, достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого, буде штраф у мінімальному розмірі, який передбачено санкцією ч. 1 ст. 286 КК України, що буде достатнім для запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Також враховуючи безальтернативний характер санкції ч. 1 ст. 286 КК України щодо додаткового покарання, суд призначає обвинуваченому обов`язкове додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на мінімальний строк.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні становлять 5 571 грн 30 коп., зокрема: за проведення експертизи технічного стану транспортного засобу № СЕ-19/106-24/18450-ІТ від 26.01.2025; судової інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/106-24/18454-ІТ від 27.01.2025; експертизи механізму та обставин ДТП № СЕ-19/106-24/18499-ІТ від 28.01.2025, які у відповідності до ст. 124 КПК України, підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 13.12.2024 на автомобіль «ЗAЗ-DAEWOO LANOS», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на підставі ст. 174 КПК України підлягає скасуванню.

Питання стосовно речових доказів суд вирішує згідно зі ст. 100 КПК України.

Беручи до уваги призначене покарання, підстав для обрання стосовно обвинуваченого запобіжного заходу суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 65 - 67, 75, 76, 286 КК України, ст. ст. 100, 124, 174, ч. 3 ст. 349, 368 - 374, 394 - 395 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 3 (трьох) тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 (п`ятдесят одну тисячу) гривень із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

До вступу вироку у законну силу запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 не обирати.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 13.12.2024 на автомобіль «ЗАЗ-DAEWOO LANOS», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 07.05.2024 належить ОСОБА_5 - скасувати, а вказаний речовий доказ (транспортний засіб) - повернути законному володільцю ОСОБА_4 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати на залучення експертів при проведенні експертиз у сумі 5 571 (п`ять тисяч п`ятсот сімдесят одну) гривні 30 копійок.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Апеляційна скарга на вирок суду в іншій частині може бути подана до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя