Справа № 350/412/25
Номер провадження 1-кс/350/147/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про застосування запобіжного заходу - тримання під вартою

15 березня 2025 року селище Рожнятів

Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області

в складі

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000064 від 14.03.2025, відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Новиця, Калуського району, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, п.5 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263, ст.126-1 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

слідчого ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_6 ,

суд,-

в с т а н о в и в:

Слідчий-заступник начальника СВ відділення поліції №2 (смт.Рожнятів) Калуського РВП ГУ НП в Івано-Франківській області майор поліції ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді із клопотанням у даному кримінальному провадженні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_3 , яке погоджено з прокурором Рожнятівського відділу Калуської окружної прокуратури ОСОБА_5 .

Клопотання мотивовано тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_3 , перебуваючи на профілактичному обліку у секторі превенції Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області як «кривдник», будучи звільнений ухвалою Рожнятівського районного суду від 18.12.2024 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України на підставі ст. 45 КК України, в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», умисно та безпричинно, протягом тривалого часу вчиняв по відношенню до своєї дружини ОСОБА_7 психологічне насильство.

Так, 30.11.2024 близько 12:30 год. ОСОБА_3 , перебуваючи за місцем спільного проживання, що в АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство відносно своєї дружини ОСОБА_7 , яке виразилось у висловлюваннях нецензурною лайкою та образливими словами в її бік, у зв`язку із чим 02.12.2024 Рожнятівським районним судом його притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170 гривень.

Окрім цього, 02.12.2024 близько 20:50 год. ОСОБА_3 , перебуваючи за місцем їхнього проживання, що в АДРЕСА_2 , знову вчинив домашнє насильство відносно своєї дружини ОСОБА_7 , яке виразилось у образах нецензурними словами, внаслідок чого останній могла бути завдана шкода психологічного характеру, у зв`язку з чим 06.12.2024 Рожнятівським районним судом його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170 гривень.

Незважаючи на вжиті заходи реагування щодо недопущення вчинення домашнього насильства, ОСОБА_3 правильних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, а продовжив свою протиправну поведінку.

Так, 23.01.2025 близько 17 год. ОСОБА_3 , перебуваючи за місцем проживання що в АДРЕСА_2 , знову вчинив домашнє насильство відносно своєї дружини ОСОБА_7 , яке виразилось у образах нецензурними словами, внаслідок чого останній могла бути завдана шкода психологічного характеру, у зв`язку з чим 13.03.2025 Рожнятівським районним судом його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1200 гривень.

02.03.2025 близько 07:00 год. ОСОБА_3 , в порушення вимог ст. 28 Конституції України та Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», будучи за місцем проживання у АДРЕСА_2 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки щодо фізичного здоров`я потерпілої та бажаючи їх настання, умисно, вчинив домашнє насильство відносно своєї дружини ОСОБА_7 , в ході якого криком та нецензурною лайкою ображав останню, словесно погрожував їй фізичною розправою.

Крім цього, 14.03.2025 близько 02:00 год. ОСОБА_3 , в порушення вимог ст. 28 Конституції України та Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», будучи в стані алкогольного сп`яніння за місцем проживання у АДРЕСА_2 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки щодо фізичного здоров`я потерпілої та бажаючи їх настання, умисно, вчинив домашнє насильство відносно своєї дружини ОСОБА_7 , в ході якого порушив її спокій у нічний час стукаючи по дверях та вікнах будинку вимагаючи його впустити всередину, криком та нецензурною лайкою ображав останню, словесно погрожував їй та її матері ОСОБА_8 фізичною розправою.

Таким чином, ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні домашнього насильства, тобто в умисному систематичному вчиненні психологічного та фізичного насильства щодо дружини, що призводить до її психологічних страждань, погіршення якості її життя, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст 126-1 КК України.

Досудовим розслідуванням також встановлено, що ОСОБА_3 при невстановлених слідством часі та обставинах у невідомому місці придбав і зберігав гранату DМ51 та запал дистанційної дії УЗРГМ, що є бойовими припасами.

Усвідомлюючи, що вказані боєприпаси є придатними до використання за призначенням, зберігання, без передбаченого «Положенням про дозвільну систему», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992, та «Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також, боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998, дозволу, ОСОБА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, 14.03.2025 близько 02.00 год. перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння приніс боєприпаси до будинку АДРЕСА_2 , які в подальшому застосував стосовно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

За таких обставин ОСОБА_3 підозрюється у придбанні, носінні та зберіганні боєприпасів без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Не припиняючи своїх злочинних дій ОСОБА_3 14.03.2025 о 02:06 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, зайшов у приміщення будинку будинку АДРЕСА_2 . Маючи заздалегідь обдуманий злочинний умисел, спрямований на умисне вбивство своєї дружини ОСОБА_7 , в порушення вимог ст. 28 Конституції України та Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки у виді заподіяння смерті вказаній особі, бажаючи її настання, діючи умисно, на ґрунті особистих неприязних відносин, тримаючи в руках ручну гранату DМ51 з якої вийняв чеку та почав погрожувати їй гранатою.

ОСОБА_7 , реально сприймаючи погрозу вбивством вибігла з будинку на вулицю. Після чого ОСОБА_3 , з метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на умисне вбивство вибіг вслід за нею, діючи умисно, усвідомлюючи, що знаходиться в громадському місці біля житлових будинків в селі та що його дії можуть бути небезпечним для життя багатьох осіб кинув гранату DМ51 в напрямку ОСОБА_7 , яка намагалась втекти, тим самим виконав всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, однак злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки ОСОБА_7 вдалось втекти.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_3 повернувся в житловий будинок, де на ґрунті тривалих неприязних відносин, в порушення вимог ст. 28 Конституції України та Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», діючи умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , яка є матір`ю дружини кинув до ніг запал до гранати УЗРГМ.

В результаті вибуху гранати DМ51 ОСОБА_3 заподіяв ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді множинних вогнепальних сліпих осколкових поранень м`яких тканин грудної клітки, живота, таза та лівої гомілки, а в результаті вибуху запалу дистанційної дії УЗРГМ ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження у вигляді забійних саден голови та нижніх кінцівок.

За таких обставин ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні замаху на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині - умисному вбивсті ОСОБА_7 , вчинене способом, небезпечним для життя багатьох осіб, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2. ст. 15, п. 5 ч. 2 ст. 115 КК України.

14.03.2025 року о 09 год. 06 хв. ОСОБА_3 було затримано в порядку ст.208 КПК України.

14.03.2025 року ОСОБА_3 оголошено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.15, п.5 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263, ст.126-1 КК України.

Указана підозра обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколом огляду місця події, протоколами допиту потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , протокол огляду відеозапису, іншими матеріалами кримінального провадження.

Згідно пункту 4 частини 2 статті 183 Кримінального процесуального кодексу України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Злочин, передбачений п. 5 ч. 2 ст. 115 КК України в учиненні якого підозрюється ОСОБА_3 , відповідно до частини 4 статті 12 Кримінального кодексу України є особливо тяжким злочином, за вчинення якого передбачено покарання позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі.

З метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, запобігання продовженню злочинної діяльності та визначеним законодавством ризикам виникла необхідність в обранні підозрюваному ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Метою обрання запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спроб: переховуватися від органу досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжити кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється.

Така потреба обумовлена наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного покладається необхідність запобігання спробам:

- переховуватися від органу досудового розслідування та суду,

що підтверджується, тим що ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину за який, передбачено понесення винною особою покарання у вигляді позбавлення волі строком від 10 до 15 років, або довічним позбавленням волі у зв`язку із чим, розуміючи тяжкість понесення покарання у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення понесення покарання.

Крім цього, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

- незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні, що підтверджується тим, що підозрюваний може вплинути на свідків та потерпілих, з якими разом проживає, у тому числі шляхом залякування та здійснення стосовно останніх насильницьких дій.

Слід зазначити, що ризик незаконного впливу на свідків та потерпілих залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст. 23 КПК України. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України.

Тобто, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й в подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом;

- вчиняти інші кримінальні правопорушення підтверджується тим, що обвинувачений вчинив ряд кримінальних правопорушень, в тому числі систематично вчиняє домашнє насильство та насильницькі дії стосовно своєю дружини та її матері, що вказує на схильність останнього до вчинення кримінальних правопорушень, у тому числі триваючих.

Окрім того, відповідно до положень ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

- вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним кримінального правопорушення - покази потерпілих, огляд місця події та інші матеріали кримінального провадження.

- тяжкість покарання, що загрожує винній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні - у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, ОСОБА_3 загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років, або довічним позбавленням волі,

Враховуючи наведені вище обставини, вважаю що є цілком обґрунтовані підстави вважати, що перебуваючи серед суспільства, тобто за умови застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, підозрюваний ОСОБА_3 не виконає покладені на нього процесуальні обов`язки.

З викладеного вище вбачається неможливість запобігання цих ризиків шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Таким чином, відносно підозрюваного ОСОБА_3 в рамках даного кримінального провадження , необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під варту, оскільки заявлені ризики, перераховані вище, виправдовують застосування до підозрюваного запобіжного заходу та не можуть бути попереджені шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав, з підстав викладених в ньому обставин, просив задоволити без визначення застави.

Прокурор в судовому засіданні підтримала подане слідчим клопотання про застосуваннязапобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні підозрюваний просив застосувати до нього запобіжний захід в вигляді особистого зобов`язання.

Захисник в судовому засіданні підтримав думку підозрюваного.

Заслухавши слідчого, прокурора, підозрюваного та захисника, дослідивши матеріали клопотання, вважаю наступне.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу. .

Ч. 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Окрім того у відповідності до п.1 ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

14 березня 2025 року за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.15, п.5 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263, ст.126-1 КК України, у порядку ст. 208 КПК України, затримано ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

14 березня 2025 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, уродженцю с.Новиця, Калуського району, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , жителю АДРЕСА_2 , одруженому, не депутату, не працюючому, інваліду ІІІ групи, з середньо-спеціальною освітою, раніше не судимому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. ч.2 ст.15, п.5 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263, ст.126-1 КК України.

ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого п.5 ч.2 ст.115 КК України є особливо тяжким та за яке передбачено покарання позбавленням волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років.

Відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті ст. 5, а саме захисту особи від свавілля.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

В справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) Суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Отже враховуючи, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю матеріалів кримінального провадження, детальний перелік яких міститься у клопотанні та досліджений в судовому засіданні, а слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, наявні всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_3 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, п.5 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263, ст.126-1 КК України.

Крім цього, слідчим доведено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вирішуючи дане клопотання враховую також вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_3 вказаних кримінальних правопорушень, характеризуючі особу підозрюваного дані, його вік, стан здоров`я та майновий стан, та те, що він раніше не судимий.

Отже, враховуючи вищенаведене, вважаю, що в судовому засіданні поза розумним сумнівом доведено відсутність можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, тому клопотання слід задоволити та застосувати щодо ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави і саме такий запобіжний захід буде достатнім для забезпечення дієвості даного кримінального провадження.

Керуючись ст.ст.177, 178, 183, 186, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання слідчого-заступника начальника СВ ВП №2 (сел.Рожнятів) Калуського РВП ГУ НП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задоволити.

Застосувати до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, п.5 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263, ст.126-1 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів - до 13 травня 2025 року включно.

Строк тримання під вартою обчислювати з моменту його фактичного затримання - з 09:06 години 14 березня 2025 року.

Тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 здійснювати в Державній установі "Івано-Франківська установа виконання покарань № 12".

У задоволені клопотання підозрюваного ОСОБА_3 та його захисника про обрання йому запобіжного заходу у вигляді особистого забов`язання - відмовити.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Рожнятівський відділ Калуської окружної прокуратури Івано-Франківської області.

Копію ухвали вручити підозрюваному та прокурору і направити начальнику ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань № 12» Міністерства юстиції України для виконання.

Ухвала підлягає негайному виконанню органом досудового розслідування.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1