Справа № 727/846/25
Провадження № 1-кп/727/185/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2024 року м. Чернівці

Шевченківський районний суд м. Чернівці

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Чернівці матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР №0000181 від 20.01.2025 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадя-нина України, уродженця м. Чернівці, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , з вищою освітою, не одруженого, військовослужбовця військової ча-стини НОМЕР_1 в званні "солдат", раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопору-шення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

15.07.2022 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 91 (по стройовій частині) солдата ОСОБА_4 призначено на посаду номера обслуги гранатометного відділення взводу вогневої підтримки роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 та на всі види забезпечення.

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, згідно ст. 1, 4 Дисциплінарного ста-туту Збройних Сил України зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, поводи-тися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Відповідно до положень п.9 ст.1, п.1 ч.2 ст.24 Закону України «Про військовий обо- в`язок і військову службу» військовослужбовцем є особа, яка проходить військову службу, а початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за призовом під час мобілізації, вважається день зарахування до списків особового складу вій-ськової частини.

Відтак, з моменту призову на військову службу за призовом під час мобілізації у вій-ськову частину НОМЕР_1 солдат ОСОБА_4 , набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби.

Будучи військовослужбовцем, солдат ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст.ст. 11, 16, 17, 30, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Ди-сциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний неухильно додержуватись Кон-ституції та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисци-плінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від не-гідних вчинків.

Згідно вимог п. 1 Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Ка-бінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992 (далі Положення), дозвільна система це особливий порядок виготовлення, придбання, зберігання, перевезення, обліку і використан-ня спеціально визначених предметів, матеріалів і речовин, а також відкриття та функціону-вання окремих підприємств, майстерень і лабораторій з метою охорони інтересів держави та безпеки громадян.

Відповідно до вимог п. 2 Положення до предметів, матеріалів і речовин, підприємств, майстерень і лабораторій, на які поширюється дозвільна система, належать: вогнепальна зброя (нарізна воєнних зразків, несучасна стрілецька, спортивна, навчальна, охолощена, ми-сливська нарізна і гладкоствольна), бойові припаси до неї, холодна зброя (арбалети, мислив-ські ножі тощо), пневматична зброя калібру понад 4,5 міліметра і швидкістю польоту кулі понад 100 метрів за секунду, пристрої вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, спо-ряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами не-смертельної дії, та зазначені патрони, вибухові матеріали і речовини, сильнодіючі отруйні речовини I - II класу безпечності, збудники інфекційних захворювань I - II групи патоген-ності і токсини, сховища, склади і бази, де вони зберігаються, стрілецькі тири і стрільбища, мисливсько-спортивні стенди, а також підприємства і майстерні по виготовленню і ремонту вогнепальної та холодної зброї, піротехнічні майстерні, пункти вивчення матеріальної час-тини зброї, спеціальних засобів, правил поводження з ними та їх застосування, магазини, в яких здійснюється продаж зброї та бойових припасів до неї, організації, що займаються збу-том сильнодіючих отруйних речовин, і лабораторії, що проводять аналізи цих засобів і речо-вин, працюють із збудниками інфекційних захворювань I-II групи патогенності і токсинами).

Згідно п. 4 та п. 15 Положення право на володіння вогнепальною зброєю посадовими особами та громадянами і умови її застосування визначаються в порядку, встановленому за-конодавством України, а посадові особи та громадяни, які порушили порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, охорони, перевезення і використання предметів, матеріалів і речовин, відкриття і функціонування підприємств, майстерень і лабораторій, на які поширю-ється дозвільна система, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України.

Також, згідно п.2 розділу X «Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України» затвердженої наказом Міністра оборони України від 29.06.2005 № 359 військовослужбовці отриману стрілецьку зброю та боєприпаси повинні постійно тримати при собі. У разі тимчасового виходу (виїзду) військо-вослужбовців до населених пунктів, у тому числі тих, що не належать до району відпові-дальності підрозділу, для вирішення особистих чи службових питань стрілецька зброя та боєприпаси здаються відповідальному за облік стрілецької зброї і боєприпасів підрозділу або черговому підрозділу з внесенням відповідних змін до опису зброї, яка зберігається у шафі (ящику).

Натомість, солдат ОСОБА_4 , у порушення вказаних нормативно-правових ак-тів, через власну недисциплінованість, усвідомлюючи протиправність своїх дій, вчинив кри-мінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, у невстановлений досудовим розслідуванням час, ОСОБА_4 , будучи в зоні ведення бойових дій, в одному із населених пунктів Донецької області, придбав шляхом знахідки гранату М-67, який останній поклав до своєї сумки.

Окрім цього, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці у ОСОБА_4 , який достовірно знаючи, що у його сумці зберігається граната М-67, та який він не здав відповідальному за облік стрілецької зброї і боєприпасів підрозділу, виник умисел на переве-зення цього предмету до свого місця проживання, а саме: АДРЕСА_1 .

У подальшому, 04.12.2024 в період часу з 06 год., 32 хв., по 08 год. 43 хв., праців-никами поліції за місцем проживання ОСОБА_4 , по АДРЕСА_1 , проведено санкціонований обшук на підставі ухвали Першотравневого район-ного суду м. Чернівці, в ході якого було виявлено та вилучено одну ручну осколкову гранату М-67 із запалом М-213, яка відноситься і до бойових припасів, і до вибухових пристроїв промислового виготовлення.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує, за ч.1 ст.263 КК України, як придбання, носіння та зберігання вогнепальної зброї та вибухових пристроїв без пе-редбаченого законом дозволу.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину визнав повністю та пояснив, що обставини викладені в обвинувальному акті відповідають дійсності. У вчине-ному щиро розкаюється і просить його суворо не карати. Просить врахувати той факт, що він є військовослужбовцем та учасником бойових дій.

Показання ОСОБА_4 відповідають фактичним обставинам обвинувачення і учасниками процесу не оспорюються.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд, за згодою всіх учасників судового роз-гляду, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому, судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

ОСОБА_4 погодився на скорочений порядок судового слідства, без дослід-ження будь-яких доказів, крім його особистого допиту та вивчення матеріалів криміналь-ного провадження, які характеризують його, як особу, пояснивши, що рішення його добро-вільне і наслідки, передбачені ч.3 ст.349 КПК України йому зрозумілі.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази треба до-слідити та порядок їх дослідження, визнавши недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, враховуючи, що учасниками судо-вого провадження не оспорюються доведеність вини обвинуваченого та кваліфікація його дій, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками кримінального провадження змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд вважає, що дії ОСОБА_4 органами досудового розслідування за ч.1 ст.263 КК України кваліфіковані правильно.

При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним за вказаною статтею КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , у відповідності зі ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Зокрема, суд враховує, що скоєний обвинуваченим злочин відповідно до ст.12 КК України належать до категорії тяжких злочинів.

Вивченням даних про особу обвинуваченого встановлено, що він раніше не суди-мий та до кримінальної відповідальності не притягувався; за місцем несення військової служби характеризується позитивн; на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебу-ває.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст.66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст.67 КК Укра-їни, - судом не встановлено.

Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути при-значене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових зло-чинів, а згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправ-лення засудженого.

За наведених обставин, суд вважає, що ОСОБА_4 слід призначити покаран-ня в межах санкції ч.1 ст.263 КК України, а саме у вигляді 3 років позбавлення волі.

При цьому, враховуючи той факт, що обвинувачений вчинив кримінальне правопо-рушення проти громадської безпеки в період запровадженого в державі воєнного стану, суд вважає, що підстав для застосування до ОСОБА_4 вимог ст. 69 КК України немає.

Разом з тим, враховуючи те, що обвинувачений раніше до кримінальної відповідаль-ності не притягувався, щиро розкаявся у вчиненому, за місцем несення військової служби характеризується позитивно, а також враховуючи той факт, що ОСОБА_4 приймав участь у бойових діях, суд вважає за можливе застосувати до обвинуваченого вимоги ст.ст. 75, 76 КК України та звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуван-ням.

Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та запобігання вчинення ним нових злочи-нів.

В порядку ст.100 КПК України підлягає вирішенню і доля речових доказів.

Питання про судові витрати судом вирішується відповідно до ст. 124 КПК України.

Керуючись ст.ст. 100, 124, 368 - 370, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати ви-нуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України і призначити йому покарання за даною статтею КК України у вигляді 3-х (трьох) років по-збавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до вимог ч.4 ст.76 Кримінального кодексу України, нагляд за ОСОБА_5 , як військовослужбовцем звільненим від відбуван-ня покарання з випробуванням, покласти на командира військової частини № НОМЕР_1 , за міс-цем служби ОСОБА_4 ..

У разі звільнення з військової служби ОСОБА_4 , контроль за виконанням вироку покласти на уповноважений орган з питань пробації, та на підставі п.1, п.2 ч.1 ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_4

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази по кримінальному провадженню, а саме:

-телефон мобільний марки "Айфон" (а.с.69 т.1) - повернути законному володільцю.

-металеві фрагменти (уламки) ручної осколкової гранати М67 (а.с.85-86 т.1), що упаковані до сейф-пакету №1572515, які згідно постанови слідчого від 19.12.2024 року ви-знані речовим доказом по кримінальному провадженню та згідно квитанції (а.с.87) пере-дані на зберігання до металевого сейфу чергової частини ЧРУП ГУНП в Чернівецькій об-ласті знищити.

-сейфпакети №6092047 та №6092046 (а.с.139 т.1) - залишити в матеріалах провад-ження.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення судових експертиз в загальній сумі 28 584 грн 11 коп.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Чернівецького апеляцій-ного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Чернівці.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1