справа № 361/7545/24
провадження № 1-кп/361/1073/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2024 м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий - суддя ОСОБА_1 ,

за участі : секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001595 від 18.06.2024, який надійшов з Дарницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону про обвинувачення:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_1 , освіта середня спеціальна, військовослужбовець військової служби за мобілізацією, перебуваючий на посаді гранатометника 3 десантно-штурмового відділення 2 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 , солдат, раніше неодноразово судимого, востаннє 24.12.2019 вироком Броварського міськрайонного суду Київської області за ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі, на підставі акту «Про помилування засуджених» від 04.03.2022 звільнений від відбування покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

18.06.2024 приблизно о 12 годині ОСОБА_4 , діючи в умовах воєнного стану, відповідно до Закону України від 24.02.2022 № № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» та указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», в подальшому дія воєнного стану в Україні неодноразово продовжувалася та діє до теперішнього часу, перебуваючи на території присадибної ділянки, належній ОСОБА_7 , що знаходиться за адресою : Київська область, Броварський район, с. Рожівка, вул. Броварська, б/н (координати НОМЕР_2 , 307707088), на території ФГ «Нектар», реалізуючи свій умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна шляхом проникнення в інше приміщення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-негативних наслідків та бажаючи їх настання, впевнившись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, шляхом пошкодження навісного замка проник до господарського приміщення, звідки викрав бензиновий генератор марки «ТЕМП» моделі «ОБГ-3000» синього кольору вартістю 6471,60 грн., належний ОСОБА_8 , після чого з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись ним на власний розсуд, завдавши потерпілій ОСОБА_8 майнової шкоди на суму 6471,60 грн., яка в подальшому була відшкодована шляхом повернення потерпілій викраденого майна.

В судовому засіданні під час допиту обвинувачений ОСОБА_4 у вчиненні крадіжки бензинового генератора марки «ТЕМП» за викладених обставин винуватим себе визнав в повному обсязі, повідомив суду, що він приїхав до своєї знайомої ОСОБА_8 та попросив у неї той генератор, вона відмовила, після чого він без її відома і дозволу забрав цей генератор, який знаходився в сараї, а наступного дня приїхали працівники поліції та він їм видав викрадений генератор. Зазначив, що шкодує та щиро кається у вчиненому, на даний час зробив для себе відповідні висновки та бажає виправитися.

Потерпіла в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце проведення судового розгляду була повідомлена належним чином, через прокурора передала суду заяву про розгляд справи без її участі.

Переконавшись у тому, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнає свою вину в скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, обвинувачений та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст обвинувачення, фактичні обставини справи, які ніхто не оспорює, погоджуються з кваліфікацією вчиненого діяння, а прокурор, не висловлює жодних заперечень щодо встановлених обставин, роз`яснивши цим особам, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, заслухавши думку учасників судового провадження, згідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, які характеризують його особу, що повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи щодо спрощеного кримінального правосуддя та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Згідно до ст. 337 КПК України суд діє лише в межах висунутого обвинувачення.

Виходячи з викладеного, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_4 доведеною повністю та кваліфікує його умисні дії за викладеними фактами за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше приміщення, вчинене повторно та в умовах воєнного стану.

Під час досудового розслідування та в суді ОСОБА_4 винним себе у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав стабільно, надав покази щодо обставин вчинення крадіжки, чим активно сприяв розкриттю злочину, щиро розкаявся, що на підставі ст. 66 КК України визнається пом`якшуючими покарання обставинами.

Обставиною, що обтяжує покарання, суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_4 покарання, суд виходить із встановленої ст. 50 КК України його мети не тільки кари, а й виправлення і запобігання вчиненню винними та іншими особами нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, співмірності та індивідуалізації - покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

При призначені покарання ОСОБА_4 суд враховує, що вчинене діяння кваліфікується як тяжкий злочин, громадську небезпеку вчиненого кримінального правопорушення діяння, вчинене обвинуваченим являється суспільно небезпечним, оскільки посягає на гарантоване Конституцією України право власності.

Крім тяжкості та суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, суд враховує особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який являється військовослужбовцем військової служби за мобілізацією; під наглядом у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває; одружений, має на утриманні трьох дітей : дочка ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , син ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дочка ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; за місцем проживання характеризується посередньо як особа, відносно якої компрометуючі дані відсутні, за місцем служби зарекомендував себе з посередньої сторони, за характером не агресивний, врівноважений, на зауваження реагує адекватно, але не завжди робить правильні висновки.

Окрім того, суд бере до уваги позицію прокурора, який в дебатах просить застосувати покарання у мінімальних межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України із застосуванням положень ст. 75 КК України, та позицію сторони захисту, які погодилися із запропонованим прокурором покаранням, враховує відсутність матеріальних претензій потерпілої, якій завдану майнову шкоду відшкодовано шляхом повернення викраденого майна, а також наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Вирішуючи питання про необхідність реального відбування обвинуваченим покарання у виді позбавлення волі за вчинений злочин, судом враховується Рішення Європейського суду з прав людини по справі «Бемер проти Німеччини» від 03.10.2002, в якому Суд зазначив, що «виконання вироку, який передбачає позбавлення свободи, призупиняють, якщо можна розраховувати, що вирок служитиме засудженому як попередження і що він не здійснюватиме нові злочини в майбутньому, навіть без впливу, спричиненого відбуванням покарання. Роблячи такий прогноз суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою».

Так, ч. 1 ст. 75 КК України встановлено, що якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Враховуючи, що ОСОБА_4 являється військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, перебуває на посаді гранатометника 3 десантно-штурмового відділення 2 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 , солдат, наявність у нього на утриманні трьох дітей, критичне ставлення обвинуваченого до скоєного, який як під час допиту, так і під час дебатів та останнього слова зазначив, що дуже шкодує про вчинене, бажає виправитися та має намір стати на захист Батьківщити, тому підстав очікувати продовження ОСОБА_4 вчинення кримінальних правопорушень суд не встановив та вбачає можливість його виправлення без відбування покарання із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України з покладанням обов`язків, вважаючи таке покарання необхідним і достатнім в якості кари за скоєне, для виправлення та попередження нових злочинів, застосування більшого розміру покарання або ізоляції від суспільства, за конкретних обставин справи і поведінки обвинуваченого в даному випадку є явно не справедливим і достатніх підстав для цього суд не вбачає.

Вирішуючи питання щодо тривалості іспитового строку, суд враховує наявність одного епізоду протиправної діяльності, та вважає за доцільне з метою виконання приписів статей 50 та 65 КК та забезпечення виправлення обвинуваченого встановити йому іспитовий строк тривалістю 1 рік.

Застосовуючи до обвинуваченого положення ч. 1 ст. 76 КК України, суд враховує, що останній є військовослужбовцем та проходить службу в лавах ЗСУ, у зв`язку з чим суд на підставі ч. 1 ст. 163 КВК України та Порядку здійснення командирами (начальниками) військових частин (установ) контролю за поведінкою військовослужбовців, звільнених від відбування покарання з випробуванням, затвердженого Наказом Міністерства оборони України №337 від 17.09.2020, покладає обов`язок нагляду за відбуттям ОСОБА_4 покарання з випробуванням під час іспитового строку, на командира військової частини, в якій ОСОБА_4 проходитиме військову службу.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, в строк відбування покарання ОСОБА_4 слід зарахувати строк попереднього ув`язнення, а саме строк затримання з 18.06.2024 по 20.06.2024 з розрахунку день за день.

Питання щодо речових доказів суд вирішує в поряду ст. 100 КПК України.

Витрати на залучення експерта відсутні. Цивільний позов не заявлявся.

На підставі ч. 4 ст. 174 КПК України накладений арешт на майно - скасувати.

Підстави для обрання запобіжного заходу обвинуваченому до набрання вироком законної сили відсутні.

Керуючись ст.ст. 100, 174, 369-378 КПК України, ч. 4 ст. 185 КК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п'ять) років.

Зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_6 строк попереднього ув'язнення з дня затримання 18.06.2024 по 20.06.2024 з розрахунку один день попереднього ув'язнення за один день позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік.

На підставі ч. 1, 4 ст. 76 КК України, ч. 1 ст. 163 КВК України та Порядку здійснення командирами (начальниками) військових частин (установ) контролю за поведінкою військовослужбовців, звільнених від відбування покарання з випробуванням, затвердженого Наказом Міністерства оборони України №337 від 17.09.2020, покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до командира військової частини, в якій ОСОБА_6 проходитиме військову службу;

2) повідомляти командира військової частини, в якій ОСОБА_6 проходитиме військову службу про зміну місця проживання, служби.

У разі звільнення з військової служби до завершення встановленого іспитового строку тривалістю один рік на підставі п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 виконання наступних обов'язків: періодично з'являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Відповідно до вимог ст. 165 КВК України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 28.06.2024 на однофазний генератор «ТЕМП» «ОБГ-300» синього кольору.

Речові докази по справі :

-однофазний генератор «ТЕМП» «ОБГ-300» синього кольору, переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_12 залишити власнику за належністю;

-змиви з поверхні металевої ручки на вхідних дверях господарського приміщення, металевий навісний замок, які зберігаються в камері зберігання речових доказів Броварського РУП ГУНП в Київській області знищити;

-диск з відеозаписами з нагрудної камери поліцейських залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений з передбачених ст. 349 КПК України підстав до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області, протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1