Дата документу 05.02.2025Справа № 554/982/25
Провадження № 1-кс/554/2276/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2025 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , власника майна ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві клопотання ОСОБА_3 про зняття арешту майна,

в с т а н о в и л а:

Власник майна ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, в якому просить зняти арешт з телефону, який перебуває у його власності, який було на накладено на підставі ухвали про накладення арешту № 1-кс/554/2029/2025.

У судовому засіданні ОСОБА_3 підтримав вимоги, викладені у клопотанні, та в його обґрунтування зазначив, що в кримінальному провадженні він має процесуальний статус потерпілого. В арештованому мобільному телефоні містяться його віртуальні банківські картки, останній є необхідним йому в повсякденному користуванні, в зв`язку з чим просив зняти застосований щодо нього арешт. Також мотивуючи клопотання зазначив, що в особи, яка має статус підозрюваного, мобільний телефон навіть не вилучався органами досудового розслідування.

Слідчий Відділення поліції №1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву, в якій розгляд клопотання просив проводити без його участі та відмовити в його задоволенні, у зв`язку із необхідністю проведення ряду слідчих дій з арештованим майном.

Заслухавши думку заявника, з`ясувавши позицію слідчого, вивчивши зміст заяви про зняття арешту, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Арешт майна в силу положень статті 131 КПК України є заходом забезпечення кримінального провадження та застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно положень ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Речовим доказом в розумінні статті 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим суддею встановлено, що Відділенням поліції № 1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000034 від 24.01.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України

24.01.2025 року було проведено невідкладний обшук в автомобілі марки «Skoda Fabia», реєстраційний номер НОМЕР_1 , за результатом якого виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «Redmi 9C», кольору графіт, який поміщено до пакету НПУ № ICR 0093719.

Постановою слідчого від 25.01.2025 року вказаний мобільний телефон визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 28.01.2025 року було накладено арешт на вилучений 24.01.2025 року в ході проведення обшуку в автомобілі марки «Skoda Fabia», реєстраційний номер НОМЕР_1 , мобільний телефон марки «Redmi 9C», кольору графіт, який поміщено до пакету НПУ № ICR 0093719, - до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.

Метою накладення арешту на майно, як слідує зі змісту цієї ухвали суду, було забезпечення збереження речових доказів, що відповідає вимогам п.1 ч.2 ст.170 КПК України. Також убачається, що такий захід забезпечення кримінального провадження стосовно названого майна був застосований в зв`язку із необхідністю органу досудового розслідування провести з ним необхідні слідчі та процесуальні дії, експертні дослідження.

Відповідно до абз.2 ч.1 ст.174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням власника майна, якщо він доведе, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Тобто, особа, що заявила клопотання про скасування арешту, повинна довести, що в подальшому застосуванні арешту майна відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Однак, заявником до клопотання не долучено доказів, які б підтверджували, що в подальшій дії заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна відпала потреба або що арешт накладено необґрунтовано.

Клопотання про скасування арешту майна не містить жодних обґрунтувань, на які посилався заявник як на підставу скасування арешту в порядку статті 174 КПК України.

Разом із тим, під час судового розгляду цього клопотання встановлено, що належний ОСОБА_3 мобільний телефон може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому він відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, а отже, обґрунтовано визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні, та в органу досудового розслідування є необхідність у проведенні з ним ряду слідчих дій з метою виконання завдань кримінального провадження.

На підставі викладеного, оскільки досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, спірний мобільний телефон має статус речового доказу в кримінальному провадженні в розумінні вимог статті 98 КПК України, в органу досудового розслідування є нагальна необхідність у збереженні застосованого щодо нього арешту, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна є передчасним та в його задоволенні слід відмовити, оскільки заявником не доведено, що арешт на вилучений у нього мобільний телефон було накладено необґрунтовано, або що необхідність в подальшій дії такого заходу забезпечення кримінального провадження на цей час минула.

Керуючись ст.ст.174, 372 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и л а:

У задоволенні клопотання ОСОБА_3 про зняття арешту майна - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 06 лютого 2025 року о 09 годині.

Слідчий суддя ОСОБА_1