справа № 619/2579/21
провадження № 1-кп/619/45/25
УХВАЛА

іменем України

23 січня 2025 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області
у складіголовуючого - суддіОСОБА_1
за участю:секретаря судового засіданняОСОБА_2
прокурора обвинуваченого захисника законного представника обвинуваченого обвинуваченого захисника законного представника обвинуваченогоОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8 ОСОБА_9
розглянув у відкритому судовому кримінальне провадження № 0000080 від 29.01.2021 за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дергачі Дергачівського району Харківської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Дергачі Дергачівського району Харківської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ; у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

установив:

У провадженні суду перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Згідно обвинувального акту, 28.01.2021 приблизно о 02 год 00 хв неповнолітні ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , знаходячись поблизу будинку № 39 на вул. Незалежності в м. Дергачі Харківської області вступили в попередню змову на скоєння крадіжки з автомобілю «Москвич 2140» р/н НОМЕР_1 . Так, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , маючи єдиний злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, таємно, умисно, з метою незаконного викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, переслідуючи корисливу мету збагачення за рахунок чужого майна, підійшли до автомобілю «Москвич 2140» р/н НОМЕР_1 , та відкривши незачинені на замок двері, проникли до салону автомобілю, яким користується ОСОБА_10 , таким чином незаконно проникли до салону. Після цього, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 знаходячись в салоні, відкрили капот автомобілю та реалізуючи злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, переслідуючи корисливу мету збагачення за рахунок чужого майна, впевнившись в тому, що їхні подальші дії ніким помічені не будуть, виявили: акумулятор торгівельної марки «Green power» 60 Ah 12V, вартістю 1 262,00 грн, а потім відкривши не зачинений багажник виявили: колесо автомобільне на металевому диску з гумою, з надписом на гумі «Belshina» 175/75 R13, вартістю 740,00 грн, а також обрізну пластикову каністру, в якій знаходились інструменти для автомобілю, а саме ключі, цвяхи болти, домкрат та електричний компресор для накачування коліс та в подальшому в салоні виявили пластиковий тримач для мобільного телефону, які матеріальної цінності для потерпілого не уявляють, після чого вказане майно викрали та в подальшому залишили місце вчинення злочину та розпорядились викраденим майном на свій розсуд. Своїми злочинними діями ОСОБА_4 разом з ОСОБА_7 спричинили матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_10 на суму 2 002,00 грн.

У судовому засіданні прокурор заявила клопотання про закриття кримінального провадження стосовно ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , на підставі п. 41 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Потерпілий ОСОБА_10 у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та вказав, що претензій до обвинувачених не має та не заперечує проти закриття кримінального провадження.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , його законний представник ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_5 не заперечували проти закриття кримінального провадження.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 , його законний представник ОСОБА_9 та захисник ОСОБА_8 не заперечували проти закриття кримінального провадження.

Заслухавши клопотання прокурора та думку учасників судового провадження, суд дійшов висновку про задоволення клопотання з таких підстав.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX (далі Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною другою статті 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 (два) неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Відповідно до обвинувального акту, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 вчинили 28.01.2021. Загальна вартість викраденого майна складає 2 002,00 грн.

Станом на 28.01.2021 прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2 270,00 грн, а 50 відсотків від його розміру становили 1 135,00 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_4 та ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становив 2 270,00 грн (1 135?2=2270), а вартість таємно викраденого обвинуваченим майна, була меншою за вказаний розмір, а саме 2 002,00 грн.

Тобто, діяння, в якому обвинувачуються ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , відповідно до Закону України від 18 липня 2024 року № 3886-ІХ, перестало бути кримінально караним і підлягає декриміналізації.

Положеннями ч. 1 ст. 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з ч. 2 ст. 4 КК України злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діянь визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

За змістом ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові від 07 жовтня 2024 року по справі № 278/1566/21 (провадження № 51-2555кмо24) щодо застосування відповідних частин статей 185, 190, 191 КК з урахуванням положень Закону № 3886-IX дійшла наступного висновку.

Закон № 3886?IX, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП.

Зміни, внесені Законом № 3886?IX, мають зворотну дію в часі.

У ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений ст. 51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозд. 1 розд. ХХ та пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розд. IV Податкового кодексу України.

Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом № 3886?IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.

Аналогічні вимоги обов`язковості ретроактивного застосування кримінального закону, який скасовує караність діяння, містяться у статті 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенції) яка є частиною національного законодавства України та в практиці Європейського суду з прав людини (далі Європейський суд).

Так, у рішенні у справі Scoppola v. Italy (№ 2) (2009) Європейський суд поклав в основу правової позиції щодо тлумачення частини першої статті 7 Конвенції те, що в європейському та міжнародному масштабі склався консенсус стосовно обов`язковості ретроактивного застосування кримінального закону, який скасовує караність діяння.

На підтвердження вказаного висновку Європейський суд посилався на частину 1 статті 49 Хартії основних прав Європейського Союзу 2000 року (далі - Хартія), яка містить імперативну вимогу щодо зворотної дії в часі закону, який передбачає більш м`яке покарання, а також - на тлумачення цього положення Судом Європейського Союзу в рішенні у справі Silvio Berluskoni and Others (2005), де зазначено, що в цій справі до заявників не був застосований не просто закон, який пом`якшує покарання, а закон, що насправді скасовував караність діяння. Таким чином, Європейський суд визначив, що попри свій буквальний зміст частина перша статті 49 Хартії передбачає й обов`язковість зворотного застосування закону, який скасовує злочинність діяння. Висновок Європейського суду у справі Scoppola v. Italy (№ 2) (2009) про те, що частина перша статті 7 Конвенції включає також і позитивну гарантію ретроактивного застосування до особи закону, що скасовує злочинність діяння, зобов`язує застосовувати практику Європейського суду, якою забезпечується дотримання принципу верховенства права і законності, згідно зі статтями 8, 9 КПК України.

Відповідно до п. 41 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Згідно з ч. 7 ст. 284 КПК України ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 41 частини першої або пунктом 12 частини другої цієї статті, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених статтею 4792 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 4792 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 41 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

Ураховуючи вищевикладене, а також позицію обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та їх законних представників, які надали згоду на закриття кримінального провадження щодо них з підстави, передбаченої п. 41 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження стосовно ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, підлягає закриттю на підставі п. 41 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Відповідно до п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. При цьому: гроші, цінності та інше майно, які підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, конфіскуються, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання. У такому разі зазначені гроші, цінності та інше майно повертаються власнику (законному володільцю).

Ухвалою слідчого судді Дергачівського районного суду Харківської області від 01 лютого 2021 року (справа № 619/602/21, провадження № 1-кс/619/120/21) було накладено арешт на майно, а саме: відеореєстратор «Globex» модель GU 110, акумулятор Green power 60 Ah 12V; обрізана пластмасова каністра, в якій знаходилися металеві ключі; пластмасовий тримач для телефону; домкрат без маркування; колесо автомобільне з надписом на гумі Belshina R13. Вилучене майно передано на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_10 .

З огляду на зазначене та з урахуванням обставин справи майно, яке було предметом злочину, підлягає поверненню власнику.

Ураховуючи викладене та керуючись статтею 5 КК України, статтями 284, 370-372, 376, 4792 КПК України, суд

постановив:

Клопотання прокурора задовольнити.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000080 від 29.01.2021 стосовно ОСОБА_4 , ОСОБА_7 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України закрити на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Арешт майна, застосований відповідно до ухвали слідчого судді Дергачівського районного суду Харківської області від 01 лютого 2021 року (справа № 619/602/21, провадження № 1-кс/619/120/21), - скасувати.

Речові докази по справі: відеореєстратор «Globex» модель GU 110, акумулятор Green power 60 Ah 12V; обрізана пластмасова каністра, в якій знаходилися металеві ключі; пластмасовий тримач для телефону; домкрат без маркування; колесо автомобільне з надписом на гумі Belshina R13, які знаходяться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_10 , -вважати йому повернутими.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1