Справа № 461/2444/25
Провадження № 1-кс/461/1925/25
УХВАЛА

іменем України

01.04.2025 року м. Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду міста Львова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю представника скаржника адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_4 , з участю адвоката ОСОБА_3 , заступника начальника ВРЗСТ СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_4 на постанову слідчого про відмову у задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, в порядку ст. 303 КПК України, -

в с т а н о в и в:

Скаржник адвокат ОСОБА_3 який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_4 звернулася до слідчого судді Галицького районного суду м. Львова зі скаргою на постанову від 26.03.2025 року у кримінальному прровадженні № 0000110 від 29.01.2024 р. за підозрою ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 286-1 КК України, винесену заступником начальника ВРСТ ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 , про відмову у задоволенні клопотання про призначення комплексної судової експертизи, судової експертизи відео-звукозапису та судової інженерно-транспортної експертизи по спеціальності 10.1 «Дослідження обставин та механізму дорожньо-транспортних пригод».

У поданій скарзі, адвокат вказує, що оскаржувана постанова слідчого є необґрунтованою, а її зміст не відповідає завданням кримінального провадження. Оскаржувана постанова слідчого про відмову в задоволенні клопотань адвоката є формальною та немотивованою, не містить посилання на положення КПК України які аргументують підстави відмови, відтак винесена в порушення вимог п ч.5 ст.110 КПК України. Натомість, у своїй постанові, слідчий мотивується тим, що досудове розслідувані: завершене 13.03.2025 р. і проведення будь-яких слідчих дій та призначення судові експертиз неможливе. Вказане твердження на думку скаржника не відповідає дійсності, оскільки у відповідності до ч. 4 є 110 КПК України «Обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яки завершується досудове розслідування». А станом на дату подачі вище описаного клопотання, по матеріалу кримінального провадження №0000110 в 29.01.2024 року, стороні захисту обвинувальний акт не вручено тому, відповідно досудове розслідування ще не завершено. За таких обставин просить Постанову від 26.03.2025 р. по кримінальному провадженні № 0000110 від 29.01.2024 р. за підозрою ОСОБА_4 за ч. З ст.286-1 К України, винесену заступником начальника ВРСТ СУ ГУ НП у Львівській області капітаном поліції ОСОБА_5 , про відмову у задоволенні клопотання щ призначення комплексної судової експертизи, судової експертизи відео-звукозапису та судової інженерно-транспортної експертизи по спеціальності 10.1 «Досліджень обставин та механізму дорожньо-транспортних пригод» - скасувати, та зобов`язати уповноважену особу органу досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000110 провести комплексну судову експертизу, судову експертизу відео-звукозапису та судову інженерно-транспорті експертизу по спеціальності 10.1 «Дослідження обставин та механізму дорожнь транспортних пригод» згідно клопотання адвоката ОСОБА_3 від 26.03.2025 р.

Скаржник ОСОБА_3 в судовому засіданні скаргу підтримав з мотивів наведених у ній.

Заступник начальника ВРЗСТ СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 , у судовому засіданні, протии задовлення скарги заперечив,та повідомив, що скаржувана постанова є законною, оскільки з наведеного відео-звукозапису неможливо встановити жодних обставин, які мають значення для кримінально провадження, оскільки воно не інформативне, просив у задоволенні скарги відмовити.

Заслухавши дкмку учасників провадження,, дослідивши матеріали скарги, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме в запроваджені механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.

Одним з напрямів ефективного функціонування державної влади в Україні є забезпечення законності діяльності органів досудового розслідування, які виходячи з принципу верховенства права, зобов`язані керуватись законом при здійсненні своїх повноважень. Саме тому об`єктивно необхідним є створення надійного і ефективного механізму судового контролю за діяльністю органів досудового розслідування, оскільки саме судовий контроль справедливо вважається найбільш дієвим інструментом забезпечення прав і свобод громадян.

У теоретичному аспекті «судовий контроль» покликаний: забезпечити законність та обґрунтованість обмеження конституційних прав і свобод громадян під час досудового розслідування шляхом ухвалення рішень про застосування заходів кримінально-процесуального примусу, проведення слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій, що обмежують конституційні права громадян та розгляду скарг на дії (бездіяльність) та рішення слідчого чи прокурора.

Кримінальним процесуальним законом здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні віднесено до повноважень слідчого судді, який є суддею суду першої інстанції, а у випадку, передбаченому статтею 247 КПК України, - голова чи за його визначенням інший суддя відповідного апеляційного суду.

Згідно ч. 1 ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Статтею 26 КПК України також встановлено засади диспозитивності кримінального провадження. Зокрема, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ч. 3 ст.26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

В процесі провадження за скаргою встановлено, що досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000110 від 29.01.2024 р. за підозрою ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 286-1 КК України здійснюється ВРЗСТ СУ ГУНП у Львівській області.

Вказане провадження проводиться за фактом того, що, 28.01.2024 р. близько 23 год. на по вул. Б.Хмельницького м. Червонограда Львівсько області (тепер м.Шептицького), відбулася ДТП за участі автомобіля «АУДІ А6» р.н. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_6 та автомобіля «Рендж Ровер Евок» рл НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_4 , внаслідок якої загинула пасажир ОСОБА_7 та тілесні ушкодження отримали обидва водії і пасажир ОСОБА_8

08.03.2025 р. ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. З ст.286-1 КК України.

Таким чином, ОСОБА_4 інкримінується те, що вона порушила правил дорожнього руху, будучи особою, яка керувала транспортним засобом в стаї алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_7 та спричинил тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості потерпілим ОСОБА_8 т ОСОБА_9

26 03 2025 року до СУ ГУНП у Львівській області адвокат ОСОБА_3 звернувся з клопотанням про призначення комплексної судової експертизи, судової експертизи відео-звукозапису та судової інженерно-транспортної експертизи по спеціальності 10,1 «Дослідження обставин та механізму дорожньо-транспортних пригод».

Вказане клопотання було розглянуто та оскаржуваною постановою заступника начальника ВРСТ ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 від 26.03.2025 р. у його задоволенні було відмовлено.

Як наведено вище, відповідно до статті 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до статті 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Частинами 1 ст.9 КПК України встановлено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Під час досудового розслідування клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав (ч. 1 ст. 220 КПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 220 КПК України, про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Згідно ч. 5 ст. 40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Відповідно до ч.ч.1, 5 ст. 38 КПК України, органами досудового розслідування є органи, що здійснюють досудове слідство і дізнання. Орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Аналіз наведених положень чинного процесуального законодавства вказує на те, що слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, наділений повноваженнями стосовно визначення потерпілих у кримінальному провадженні з дотриманням положень чинного КПК або відмовляти у задоволенні відповідного клопотання з дотриманням відповідної процедури. Також, слідчий зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Таким чином, слідчий наділений повноваженнями щодо самостійного прийняття рішень стосовно обсягу слідчих та процесуальних дій в межах кримінального провадження.

Відповідно до статті 110 КПК України, процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду. Рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, дізнавач, прокурор визнає це за необхідне.

Постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з:

1) вступної частини, яка повинна містити відомості про:

місце і час прийняття постанови;

прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову;

2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про:

зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови;

мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу;

3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про:

зміст прийнятого процесуального рішення;

місце та час (строки) його виконання;

особу, якій належить виконати постанову;

можливість та порядок оскарження постанови.

Постанова слідчого, дізнавача, прокурора виготовляється на офіційному бланку та підписується службовою особою, яка прийняла відповідне процесуальне рішення.

Постанова слідчого, дізнавача, прокурора, прийнята в межах компетенції згідно із законом, є обов`язковою для виконання фізичними та юридичними особами, прав, свобод чи інтересів яких вона стосується.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що вона відповідає наведеним вимогам закону. Зокрема, вона містить вступну частину, з відомостями про місце і час її прийняття; дані про прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; мотивувальну частину, з посиланням на відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК; резолютивну частину, яка містить відомості про зміст прийнятого процесуального рішення; дані про можливість та порядок оскарження постанови.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, слідчий ОСОБА_5 відмовив у задовленні вказаного клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_3 про про призначення комплексної судової експертизи, судової експертизи відео-звукозапису та судової інженерно-транспортної експертизи по спеціальності 10.1 «Дослідження обставин та механізму дорожньо-транспортних пригод» з тих підстав, що, 13.03.2025 року досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000110 від 29.01.2024 р. за підозрою ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 286-1 КК України завершене і проведення будь яких слідчих дій та призначення судових експертиз неможливе.

Проте, слідчий суддя із таким висновком слідчого не погоджується, з огляду на наступне.

У відповідності до ч. 4 ст. 110 КПК України «Обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурс висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування». А станом на дату подачі вище описаної клопотання, по матеріалу кримінального провадження №0000110 в 29.01.2024 року, стороні захисту обвинувальний акт не вручено тому, відповідно досудове розслідування не завершено.

У п. 6 Узагальнень про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування, я містяться у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних кримінальних справ № 9-49/0/4-17 від 12.01.2017 зазначено, що правова природа аналізованого виду проваджень, які здійснюються слідчим суддею, передбач; необхідність перевірки не лише дотримання процесуального порядку вирішені клопотань про проведення слідчих (розшукових) дій, а й оцінки таких клопотань і предмет доцільності здійснення слідчих (розшукових) дій, що порушуються перс слідчим. Таким чином, предметом судового контролю під час розгляду аналізованих категорії скарг є не лише прийняте слідчим, прокурором рішення стосові задоволеного клопотання, а й дотримання інших процесуальних вимог що; проведення відповідних слідчих (розшукових) дій, які ініціюються перед органам досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачені ст.91 даного кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою ці статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексе випадках, - на потерпілого. Відповідно до статті 93 КПК України, збирання доказ здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченої цим Кодексом.

Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведені слідчих(розшукових) дій та негласних слідчих(розшукових) дій, витребувані та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документі відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведені інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом. Сторона захисту, потерпіли представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійсни збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влад: органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових і фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновки ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласні слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснень інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.

Процесуальними джерелами доказів відповідно до ч.2 ст.84 КПК України показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до ч.2 ст.223 КПК України, підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Так, слідчими (розшуковими) діями є дії, спрямовані на отримання (збирання) доказ або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні (ч. 1 ст. 223 КПК).

Таким чином, уповноважена особа органу досудового розслідування, заступник начальника ВРСТ СУ ГУ НП у Львівській області капітан поліції ОСОБА_5 всупереч вказаним вимогам закону, не навів у постанові обґрунтованих доводів, на підставі яких він відмовив у задоволенні клопотання адвоката про призначення судової експертизи, проведення якої являється слідчою дією, не надав наведеним доказам належної оцінки для прийняття відповідного процесуального рішення.

Таким чином оскаржувана постанова слідчого не містить належного обґрунтування відсутності підстав для задоволення клопотання. Зокрема, неведені слідчим мотиви відсутності підстав для його задоволення суперечать чиним нормам КПК України..

Таким чином, доводи скаржника в цій частині є обґрунтованими, а тому слід скасувати постанову від 26.03.2025 року у кримінальному прровадженні № 0000110 від 29.01.2024 р. за підозрою ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 286-1 КК України, винесену заступником начальника ВРСТ ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 , про відмову у задоволенні клопотання про призначення комплексної судової експертизи, судової експертизи відео-звукозапису та судової інженерно-транспортної експертизи по спеціальності 10.1 «Дослідження обставин та механізму дорожньо-транспортних пригод».

Щодо вимоги скаржника зобов`язати уповноважену особу органу досудового розсілдування року у кримінальному прровадженні № 0000110 від 29.01.2024 р. за підозрою ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 286-1 КК України, провести комплексну судову експертизу, судову експертизу відео-звукозапису та судову інженерно-транспорті експертизу по спеціальності 10.1 «Дослідження обставин та механізму дорожньо-транспортних пригод» згідно клопотання адвоката ОСОБА_3 від 26.03.2025 р., слідчий суддя приходить до наступного.

Статтею 26 КПК України встановлено засади диспозитивності кримінального провадження. Так, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

До повноважень слідчого судді статтею 303 КПК України віднесено розгляд скарг на окремі рішення, дії та бездіяльність слідчого чи прокурора. Наведений у статті 303 КПК України перелік таких рішень, дій чи бездіяльності є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Слідчий суддя не вправі перебирати на себе функції інших учасників кримінального провадження, а також втручатись у закріплену статтями 36, 40 КПК України процесуальну самостійність слідчого та прокурора. Зокрема, слідчий суддя не повинен зобов`язувати орган досудового розслідування провести ту чи іншу слідчу дію. Отже, у даному випадку слідчий суддя не знаходить законних підстав для зобов`язання органу досудового розслідування провести відповідну слідчу дію.

Враховуючи вищенаведені доводи та мотиви, приходжу до висновку, що скарга в цій частині не підлягає до задоволення, однак разом з тим, слід зобов`язати с уповноважену особу органу досудового розсілдування року у кримінальному прровадженні № 0000110 від 29.01.2024 р. за підозрою ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 286-1 КК України, повторно розглянути клопотання адвоката ОСОБА_10 від 26.03.2025 р. та прийняти вмотивовану постанову, копію якої направити заявнику.

Керуючись ст.ст.303-307 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :

Скаргу ОСОБА_4 на постанову слідчого про відмову у задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, в порядку ст. 303 КПК України, - задоволити частково.

Постанову від 26.03.2025 року у кримінальному прровадженні № 0000110 від 29.01.2024 р. за підозрою ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 286-1 КК України, винесену заступником начальника ВРСТ ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 , про відмову у задоволенні клопотання про призначення комплексної судової експертизи, судової експертизи відео-звукозапису та судової інженерно-транспортної експертизи по спеціальності 10.1 «Дослідження обставин та механізму дорожньо-транспортних пригод», - скасувати.

Зобов`язати уповноважену особу органу досудового розсілдування року у кримінальному прровадженні № 0000110 від 29.01.2024 р. за підозрою ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 286-1 КК України, повторно розглянути клопотання адвоката ОСОБА_10 від 26.03.2025 р. та прийняти вмотивовану постанову, копію якої направити заявнику.

В задоволенні решти вимог скаргн - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1