ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 385/1100/24

1-кп/385/120/24

27.12.2024 року Гайворонський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Гайвороні Кіровоградської області в залі судових засідань Гайворонського районного суду Кіровоградської області кримінальне провадження №0000073 від 09.07.2024 року про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Донецьк, Донецької області, українки, громадянки України, маючу середню освіту, незаміжню, працездатну, яка не працює та не навчається, маючу на утриманні малолітнього сина, не депутата, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючу за адресою: АДРЕСА_2 , не судиму,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

за участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, а саме: умисне легке тілесне ушкодження за наступних обставин.

08.07.2024 близько о 18.00 год. ОСОБА_3 перебуваючи в с.Солгутове, по вул. Центральній, буд. 8А, поблизу магазину «Центральний магазин - бар», Голованівського району, Кіровоградської області, на ґрунті раптово-виниклих неприязних відносин вчинила словесний конфлікт з ОСОБА_5 , в ході якого у ОСОБА_3 виник злочинний умисел на спричинення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_5 невизначеного обсягу.

Невідкладно, з метою реалізації вказаного злочинного наміру ОСОБА_3 діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, перебуваючи прямо напроти потерпілої ОСОБА_5 схопила останню обома руками за плечі та повалила на землю. В подальшому ОСОБА_3 розмістившись над потерпілою, яка вже перебувала на землі, в положенні лежачи на спині, почала завдавати їй удари кулаками обох рук в область голови та обличчя, завдавши не менше 10 послідовних ударів. В подальшому, під час як потерпіла намагаючись підвестись повернулась на правий бік, ОСОБА_3 завдала останній близько п`яти послідовних ударів коліном по спині. Не зупиняючись на досягнутому, ОСОБА_3 схопила правою рукою ОСОБА_5 за волосся, та не відпускаючи останню завдала їй близько 10-ти ударів кулаком лівої руки в область голови та продовжуючи тримати потерпілу за волосся ОСОБА_3 задала близько 5-ти ударів коліном правої ноги. Далі, продовжуючи свої умисні протиправні дії, під впливом того, що свідками ОСОБА_7 та ОСОБА_8 були спроби припинити заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , ОСОБА_3 тримаючи обома руками потерпілу за волосся протягнула її по землі на відстань близько 1,5-2 метри, спричинивши ОСОБА_5 тілесні ушкодження.

Внаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_3 потерпілій ОСОБА_5 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: синців навколо лівого ока та правої вушної раковини, які згідно висновку судово-медичної експертизи №83 від 09.07.2024 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень кожне зокрема. (Тривалість розладу здоров`я не перевищує 6-ти днів).

Обвинувачена ОСОБА_3 в судовому засіданні вину в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, визнала повністю, надавати покази відмовилася.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні вказала, що працює продавцем в магазині «Центральний» в с. Солгутове, Голованівського району Кіровоградської області. 08.07.2024 року близько 19 год. в магазин за місцем її роботи в с. Солгутове прийшла обвинувачена та запропонувала потерпілій вийти з магазину та поговорити. Після того як вони вийшли з магазину, обвинувачена ОСОБА_3 почала ображати потерпілу та почала її бити. Нанесла близько 10 ударів кулаком лівої руки по голові та близько 5 ударів коліном своєї ноги по спині потерпілої. Наносячи удари обвинувачена тримала потерпілу своєю рукою за волосся. Побиття потерпілої зупинили свідки ОСОБА_9 , які прийшли на крики ОСОБА_5 . Потерпіла вказала, що після події на її голові була гематома, синець біля ока, зірвані сережки з вух. Вказала, що допомогу надали лікарі, від госпіталізації відмовилась. Її оглядав судово-медичний експерт. Через 3-4 дні на своїй спині потерпіла виявила два синці. Пояснила, що через декілька днів зверталась до лікаря, так як сильно боліла голова. Вказала, що обвинувачена вибачення в неї не просила.

Винуватість обвинуваченої ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, за викладених вище обставин, повністю підтверджується зібраними на досудовому слідстві та безпосередньо дослідженими в судовому засіданні доказами, яким судом надано ретельну оцінку з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України підтверджується наступними доказами:

- показами в судовому засіданні свідка ОСОБА_7 , яка вказала, що в червні чи липні 2024 року близько 19 години в с. Солгутове, Голованівського району Кіровоградської області, вийшла з своїм чоловіком ОСОБА_8 з магазину, що розташований по вул. Центральній. На зустріч їм йшла обвинувачена ОСОБА_10 . Через декілька хвилин почули крики потерпілої. Свідок ОСОБА_7 з соїм чоловіком повернулись до магазину та побачили, що біля нього обвинувачена сильно била потерпілу. Обвинувачена завдала близько 10 ударів кулаком своєї руки в лице потерпілої та тягала останню за коси. Крім того, ОСОБА_3 нанесла потерпілій близько 5 ударів коліном по тулубу потерпілої (в область ребер). В потерпілої текла кров з обличчя. Розборонив бійку чоловік свідка ОСОБА_8

- показами в судовому засіданні свідка ОСОБА_8 , який вказав, що в 08 липня 2024 року близько 19 години в с. Солгутове, Голованівського району Кіровоградської області, біля магазину був свідком побиття потерпілої обвинуваченою ОСОБА_3 .. Обвинувачена наносила кулаком своєї руки по обличчю потерпілої, приблизно 7-9 ударів. При нанесені ударів потерпіла лежала на землі, обвинувачена в цей час тримала іншою рукою за волосся потерпілу. Свідок намагався їх розборонити. При цьому обвинувачена також нанесла близько 5-6 ударів коліном по спині потерпілої. Удари були дуже сильні. Крім того, обвинувачена вирвала сережки з вух потерпілої та вирвала волосся з голови останньої. В потерпілої ОСОБА_5 сильно текла кров з обличчя та на голові була сильна гематома. Дружина свідка викликала поліцію та швидку допомогу.

В судовому засіданні експерт ОСОБА_11 вказав, що склав Висновок експерта від 09.07.2024 року № 83 за результатами проведення судово-медичну експертизу: по факту спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .. Повідомив, що особисто оглядав потерпілу. Огляд проводив на другий день після події. Потерпіла сама вказала ті місця, які її турбували та вказала, що інших ушкоджень не має. Повідомив, що синці на ребрах можуть проявитись через 2-3 дні після нанесення ударів.

Крім того, вина ОСОБА_3 , в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, підтверджується також дослідженими в судовому засіданні матеріалами кримінального провадження, долученими до обвинувального акта, а саме:

- витягом з Єдиного реєстру досудового розслідування (а.с. 41);

- рапортами (а.с.42, 43);

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 08.07.2024 року (а.с. 44);

- висновком експерта №83 від 09.07.2024 року за результатами проведення судово-медичну експертизу: по факту спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .. Згідно висновків якого, на тілі ОСОБА_5 мають місце тілесні ушкодження у вигляді: Синців навколо лівого ока та правої вушної раковини. Дані тілесні ушкодження відповідають вказаному в постанові часу, утворились від дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею і згідно з пунктом 2.3.5 «Правил визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995 року мають ознаки Легких тілесних ушкоджень кожне зокрема (тривалість розладу здоров`я не перевищує 6-ти днів). Судячи по характеру та локалізації ушкоджень на тілі ОСОБА_5 вони не могли утворитись шляхом само спричинення (а.с. 52-53);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 11.07.2024 року за участю потерпілої ОСОБА_5 та фототаблицею до нього в яких зафіксовано, що ОСОБА_5 спочатку розповіла, а потім на місці відтворила механізм нанесення їй тілесних ушкоджень завданих ОСОБА_3 (а.с. 54-63);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 11.07.2024 року за участю свідка ОСОБА_7 та фототаблицею до нього в яких зафіксовано, що ОСОБА_7 на місці відтворила механізм нанесення ОСОБА_5 ударів завданих ОСОБА_3 (а.с. 64-69);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 11.07.2024 року за участю свідка ОСОБА_8 та фототаблицею до нього в яких зафіксовано, що ОСОБА_8 на місці відтворив механізм нанесення ОСОБА_5 ударів завданих ОСОБА_3 (а.с. 70-76);

- додатковим висновком експерта № 89 від 12.07.2024 року (а.с. 79-81).

Таким чином, судом достовірно встановлено, що ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, а саме умисне легке тілесне ушкодження.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нового кримінального правопорушення.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані врахувати ступінь тяжкості злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно п. 3 визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину і його обставин.

Обираючи обвинуваченій ОСОБА_3 вид та розмір покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, яке віднесене до кримінальних проступків, обставини його вчинення, характер діяння, форму й ступінь вини, мотив вчинення кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченої та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченої, у відповідності до ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Що стосується такої обставини, яка відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшує покарання обвинуваченої, як щире каяття, яке зазначене в обвинувальному акті, то суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Верховний Суд у своїй постанові від 15.11.2021 року Справа № 199/6365/19 (Провадження № 51-3198км21) вказав, що щире каяття - це не формальна вказівка на визнання своєї вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження. Щире каяття - це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, і це об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям усіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню завданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди.

Однак під час судового розгляду ОСОБА_3 хоча і визнала обставини кримінального правопорушення, однак не надала критичної оцінки своїй протиправній поведінці, що не узгоджується з вищевказаними мотивами стосовно визначення щирого каяття. Тож суд дійшов висновку, що дана обставина, що пом`якшує покарання, не була встановлена під час судового розгляду.

Обставин, які б, відповідно до вимог ст. 67 КК України, обтяжували покарання ОСОБА_3 , відсутні.

Приймаючи до уваги характер, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку скоєного ОСОБА_3 кримінального правопорушення, фактичні обставини справи, тяжкість заподіяних правопорушенням наслідків, особу обвинуваченої, яка вину у вчиненні правопорушення визнала, однак не розкаялася, раніше не судима, незаміжня, за місцем проживання характеризується посередньо, має на утриманні малолітнього сина, на психіатричному та наркологічному обліках не перебуває, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, вважає за необхідне призначити їй покарання у виді громадських робіт, в межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України.

Призначене судом покарання у виді громадських робіт за ч. 1 ст. 125 КК України, на переконання суду, є необхідним, справедливим і достатнім для виправлення обвинуваченої, попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень та відповідатиме поняттю та меті покарання.

Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_3 , не обирався.

Цивільний позов та речові докази у справі відсутні.

У відповідності до ч. 1 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні не відносяться до майнової шкоди та мають іншу правову природу.

Розмір процесуальних витрат входить до предмета доказування у кримінальному провадженні (ст. 91 КПК України).

Згідно ч. 1 ст. 118 КПК України процесуальні витрати складаються із: витрат на правову допомогу; витрат, пов`язаних із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження; витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів; витрат, пов`язаних із зберіганням і пересиланням речей і документів, виготовленням дублікатів і копій документів.

За висновком, викладеним у п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.

Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правову допомогу, суд має враховувати складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціну позову та (або) значення справи для сторони (постанова КЦС ВС від 23 червня 2022 у справі 607/4341/20).

На підтвердження розміру понесених витрат на правову допомогу потерпіла надала квитанцію про оплату послуг адвоката №19/24 від 01.08.2024 року на суму 4000 грн., Акт приймання передачі виконаних робіт (послуг) та коштів за надання правничої допомоги № 19 від 01.08.2024 року та детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом для надання правничої допомоги від 01.08.2024 року.

Отже, з урахуванням вищезазначеного, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат, розумності їх розміру, співмірності, з урахуванням обставин кримінального провадження та майнового стану обвинуваченої, суд погоджується з позицією потерпілої та приходить до висновку, що з обвинуваченої на користь потерпілої підлягає стягненню 4000 грн. процесуальних витрат, що складаються з витрат на правову допомогу.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373-374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винною у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити їй покарання у виді 160 (сто шістдесят) годин громадських робіт.

Стягнути з обвинуваченої ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_5 процесуальні витрати, що складаються з витрат на правову допомогу в розмірі 4000 грн. 00 коп.

Вирок може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду через Гайворонський районний суд Кіровоградської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Відповідно до ч.6 ст. 376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити учасникам справи.

Суддя: ОСОБА_12

27.12.2024