Провадження №1-кп/523/139/25
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

18.04.2025р. Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретарів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

прокурорів - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

захисників обвинуваченого - адвокатів ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

в присутності обвинуваченого - ОСОБА_14 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду об`єднане кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003641 від 31.07.2018р., за №0001183 від 01.09.2021р., за №0000621 від 28.07.2022р. за обвинуваченням:

ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Одеси, із середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні неповнолітніх дітей 2009,2016,2023 років народження, маючого статус батька багатодітної сім`ї, працюючою продавцем у магазину, маючого тяжкі захворювання (підтверджується документально), зареєстрованого: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-13.12.2012р. Суворовським райсудом м. Одеси за ч.2 ст.186 КК України до 6р. позбавлення волі, звільнився 26.09.2017р. по відбуттю строку покарання,

у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.2 ст.190, ч.2 ст.289 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

31.07.2018р., приблизно о 10год 30хв., ОСОБА_14 , перебуваючи на території Одеської обласної клінічної лікарні (у зеленій зоні), яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Заболотного,26/32, повторно, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, визначивши об`єктом свого протиправного посягання майно потерпілої ОСОБА_15 , рухаючись назустріч останній, пройшовши біля неї та зайшовши їй за спину, з метою протиправного вилучення її майна, застосовуючи фізичну силу, правою рукою схопив золотий ланцюжок, вагою 15гр, яка знаходилась у останній на шиї та нанісши удар рукою по спині, почав її тягнути у свій бік, внаслідок чого, вона відчула сильні болісні відчуття, а її золотий ланцюжок розірвався та залишився у руці ОСОБА_16 . В свою чергу, ОСОБА_15 не маючи можливості чинити опір в результаті застосованої відносно неї фізичної сили, не втримала рівновагу та впала на землю, відчувши сильний фізичний біль, що привернуло увагу громадян. Після того, як ОСОБА_16 досягнув визначеної ним злочинної мети та заволодів майном потерпілої ОСОБА_15 його дії були помічені свідками вчиненого кримінального правопорушення, при цьому останній зник з місця події, маючи можливість розпорядитись викраденим майном на власний розсуд, тим самим, спричинивши ОСОБА_15 матеріальну шкоду у розмірі 20000грн., але через деякий час, ОСОБА_16 був затриманий свідками скоєного злочину та переданий співробітникам поліції, разом із викраденим майном потерпілої ОСОБА_15 .

Крім того, повторно, 30.08.2021р., приблизно о 12год. 22хв., ОСОБА_16 з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, знаходячись на території АЗС «ОККО», що розташована за адресою: м. Одеса, просп. Добровольського,108, побачив припаркований мопед і в той саме час у нього виник противоправний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, з метою особистого збагачення, а саме: мопедом марки «Сузукі Ледс» білого кольору, номер шасі № НОМЕР_1 , вартістю 12000грн., який належав на праві власності ОСОБА_17 . Далі, ОСОБА_16 реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, впевнившись у тому, що за ним ніхто не спостерігає та його дії є таємними, діючи із застосування фізичної сили підійшов до мопеда та спробував зламати блокування руля, однак мопед не завівся, після чого, він обхватив руль та став штовхати мопед, чим рушив його з місця, встановивши тим самим контроль над ним, не маючи ані дійсного, ані уявного права володіння, розпорядження чи керування цим транспортним засобом, перемістивши його у просторі у невідомому напрямку та у подальшому розпорядившись ним на власний розсуд, тим самим, спричинивши ОСОБА_17 матеріальну шкоду в розмірі 12000грн.

Крім того, повторно, 27.07.2022р., приблизно об 11год. 00хв., ОСОБА_16 знаходячись біля магазину «АТБ», розташованого по вул. Сахарова в м. Одесі, побачив раніше йому незнайомого ОСОБА_18 , який мав при собі мобільний телефон марки «HUAWEI Р10 64GB Black» в корпусі чорного кольору, вартістю 2500грн., який він визначив об`єктом свого злочинного посягання. Далі, ОСОБА_16 з метою реалізації свого злочинного умислу, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, приблизно о 14год. 20хв. направився слідом за ОСОБА_18 , де зупинившись біля будинку №113 по вул. Семена Палія в м. Одесі, підійшов до потерпілого та шляхом обману під вигаданим приводом здійснення телефонного дзвінка, попросив у нього мобільний телефон не маючи наміру повертати вищевказаний мобільний телефон. В свою чергу, ОСОБА_18 будучи впевненим у правомірності дій ОСОБА_16 та не підозрюючи про його дійсні наміри, добровільно передав останньому свій мобільний телефон. Після чого, ОСОБА_16 продовжуючи свій злочинний умисел, утримуючи при собі вищевказаний мобільний телефон з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись цим телефоном на власний розсуд, тим самим, заподіявши ОСОБА_18 матеріальну шкоду в розмірі 2500грн.

В судовому засіданні, ОСОБА_16 повністю визнав свою вину за пред`явленим та викладеним в обвинувальному акті обвинуваченням, крім того, пояснив суду про час, місце, спосіб та мотиви скоєного ним при вказаних вище обставинах, не оспорюючи при цьому докази, які містяться у кримінальному провадженні та фактичні обставини скоєних кримінальних правопорушень.

Враховуючи те, що ОСОБА_16 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень при обставинах, викладених у обвинувальному акті, враховуючи, що прокурори, потерпілі, обвинувачений та його захисник не оспорювали фактичні обставини провадження та беручи до уваги, що учасники судового провадження, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, при цьому роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та вивченням матеріалів кримінального провадження, що характеризують останнього.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_16 у вчиненні кримінальних правопорушень доведена повністю та дії вказаної особи кваліфікує за:

- ч.2 ст.186 КК України - відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно;

- ч.2 ст.289 КК України - незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно;

- ч.2 ст.190 КК України - заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

При призначенні покарання ОСОБА_16 , суд приймає до уваги характер і обставини вчинених кримінальних правопорушень, ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Судом враховується особа ОСОБА_16 , який є особою раніше судимою, вчинив низку корисливих кримінальних правопорушень, два із яких відносяться до категорії тяжких злочинів, одруженого, маючого на утриманні неповнолітніх дітей 2009,2016,2023 років народження, маючого статус батька багатодітної сім`ї, працюючою продавцем у магазину, де характеризується позитивно, маючого тяжкі захворювання (підтверджується документально), маючого місце реєстрації та проживання, де мешкає разом із родиною та

де характеризується позитивно, за минулим місцем проживання характеризувався задовільно.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_16 , передбачені ст.66 КК України, суд визнає: щире каяття, повне визнання своєї вини та активне сприяння розкриттю злочинів, відсутність будь-яких претензій матеріального та морального характеру з боку потерпілого ОСОБА_18 до обвинуваченого, у зв`язку із відшкодуванням заподіяної шкоди.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, передбачені ст.67 КК України, судом не встановлено.

Згідно зі статтями 50,65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження вчинення нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

На підставі викладеного, при визначенні виду та міри покарання по даному кримінальному провадженню, враховуючи всі встановлені в судовому засіданні обставини кримінального провадження, беручи до уваги особу ОСОБА_16 , який є особою раніше судимою, вчинив низку корисливих кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії нетяжких та відповідно тяжких злочинів, одруженого, маючого на утриманні неповнолітніх дітей 2009,2016,2023 років народження та дружину, яка має тяжкі захворювання, маючого статус батька багатодітної сім`ї, не офіційно працюючою продавцем у магазину, де характеризується позитивно, маючого тяжкі захворювання маючого місце реєстрації та проживання, де мешкає разом із родиною та де характеризується позитивно, за минулим місцем проживання характеризувався задовільно, враховуючи наявність обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого щире каяття, повне визнання своєї вини та активне сприяння розкриттю злочинів, відсутність будь-яких претензій матеріального та морального характеру з боку потерпілого ОСОБА_18 до обвинуваченого, у зв`язку із відшкодуванням заподіяної шкоди, приймаючи до уваги заяву потерпілого ОСОБА_18 , відповідно до якої, останній просить призначити покарання ОСОБА_16 згідно до вимог Законодавства України і з цього приводу покладається на Суд, враховуючи суспільну небезпеку та характер вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, з метою запобігання вчиненню останнім нових кримінальних правопорушень, суд приходить до висновку про те, що виправлення та недопущення вчинення ним нових кримінальних правопорушень, можливе без його ізоляції від суспільства, із призначенням покарання у виді позбавлення волі з випробуванням (із застосуванням ст.75 КК України) та без застосування додаткової міри покарання у виді конфіскації майна.

В даному випадку, за переконанням суду, покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, передбаченого санкціями ч.2 ст.186, ч.2 ст.190, ч.2 ст.289 КК України, повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченої, які створять у неї готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Водночас, вирішуючи питання про необхідність реального відбування обвинуваченим покарання у виді позбавлення волі з випробуванням за вчинені злочини, судом враховується, що статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

При цьому, суд також враховує правову позицію Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловлену у Постанові від 28.05.2020року (справа №753/13972/17; провадження №51-986км20), згідно якої, Верховний Суд зазначив, що законодавцем саме суду надано дискреційні повноваження щодо визначення виду та міри покарання за вчинення того чи іншого злочину.

Крім того, приймаючи таке рішення, суд серед іншого враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне

зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 №15-рп/2004 у справі №1-33/2004.

Вимога додержуватись справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена і в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року), статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950.

Цивільний позов ОСОБА_15 до ОСОБА_14 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушення підлягає задоволенню у повному обсязі, оскільки є документально підтвердженим та визнаний обвинуваченим у повному обсязі.

Цивільний позов ОСОБА_18 до ОСОБА_14 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням не підлягає задоволенню, у зв`язку із відшкодуванням останньому завданої шкоди.

Долю речових доказів, суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.369-371, 373-374 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_14 визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.2 ст.190, ч.2 ст.289 КК України та призначити йому покарання за:

- ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки,

- ч.2 ст.190 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки,

- ч.2 ст.289 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України за сукупності кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити остаточне покарання ОСОБА_14 у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна.

На підставі ст.ст.75,76 КК України звільнити ОСОБА_14 від відбування покарання з випробуванням на строк 2 роки із покладанням обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід до набрання вироку законної сили відносно ОСОБА_14 обрати у вигляді особистого зобов`язання.

Цивільний позов ОСОБА_15 до ОСОБА_14 про відшкодування моральної шкоди задовольнити. Стягнути з ОСОБА_14 на користь ОСОБА_15 моральну шкоду в розмірі 5000гривень.

Цивільний позов ОСОБА_18 до ОСОБА_14 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням - залишити без задоволення.

Речові докази: золотий ланцюжок - вважати повернутим за належністю ОСОБА_15 ,

мопед - вважати повернутим за належністю ОСОБА_17 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження та подання апеляції через Суворовський районний суд м. Одеси до Судової палати по кримінальних справах Одеського апеляційного суду, протягом 30 днів з дня проголошення.

Копії вироку вручити під розписку учасникам судового засідання, а також надати іншим заінтересованим особам.

Суддя ОСОБА_1