Справа № 304/195/23 Провадження № 1-кп/304/16/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2024 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження №0000076 від 21 липня 2021 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , в. о. начальника управління державного екологічного нагляду тваринного та рослинного світу Державної екологічної інспекції в Закарпатській області, з вищою освітою, неодруженого, громадянина України, раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

У С Т А Н О В И В:

згідно з обвинувальним актом 15 липня 2021 року близько 12.30 год обвинувачений ОСОБА_4 , знаходячись біля залізничного переїзду у селі Дубриничі Ужгородського району Закарпатської області, на ґрунті особистих неприязних відносин, що раптово виникли, вчинив з ОСОБА_6 сварку, в ході якої умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, наніс потерпілому декілька ударів рукою по голові, чим спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді синця скроневої ділянки голови зліва, які згідно з висновком судово-медичної експертизи № 250 від 04 серпня 2021 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, за що кримінальна відповідальність передбачена ч. 2 ст. 125 КК України.

Ухвалою судді від 07 лютого 2023 року в даному кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання (а. с. 14), при цьому 18 липня цього ж року обвинувачений подав клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності, яке судом вирішено не було, судове засідання відкладено через нявку потерпілого (а. с. 51, 52-53).

На підставі розпорядження керівника апарату від 26 вересня 2023 року проведено повторний автоматизований розподіл справи; визначено нового суддю ОСОБА_1 (а. с. 56).

Ухвалою суду від 25 березня 2024 року дане кримінальне провадження призначено до судового розгляду по суті (а. с. 88-90).

Наразі у судовому засіданні ОСОБА_4 подав клопотання про його звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку зі спливом строку притягнення його до кримінальної відповідальності за вчинення вказаного кримінального проступку.

Прокурор у судовому засіданні проти задоволення клопотання обвинуваченого не заперечив, вважаючи, що для цього дійсно є правові підстави.

Потерпілий ОСОБА_6 та його представники адвокати ОСОБА_7 і ОСОБА_8 у судове засідання не з`явилися, про місце, дату та час судового засідання повідомлялися у встановленому законом порядку. При цьому суд враховує, що їх неявка не є перешкодою для розгляду клопотання обвинуваченого, оскільки звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК (сплив строків давності) є безумовним і здійснюється судом незалежно від факту примирення з потерпілим, відшкодування обвинуваченим шкоди потерпілому, щирого каяття тощо.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що клопотання обвинуваченого підлягає до задоволення виходячи з такого.

Встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, яке згідно зі ст. 12 цього Кодексу відноситься до кримінального проступку.

Визначені у статті 49 КК строки давності за змістом становлять проміжки часу, у разі спливу яких з моменту вчинення кримінального правопорушення до набрання вироком законної сили особа звільняється від кримінальної відповідальності. Передбачаючи в цих випадках відмову держави від застосування заходів кримінальної репресії, законодавець виходить із того, що з плином часу вчинене в далекому минулому діяння перестає бути показником соціальної небезпечності особи, а тривала законослухняна поведінка людини в подальшому свідчить про її виправлення. В цьому разі притягнення особи до кримінальної відповідальності не узгоджується з принципом гуманізму та є недоцільним.

Частиною першою статті 49 КК встановлено диференційовані строки давності, тривалість яких є пропорційною тяжкості кримінального правопорушення й суворості покарання.

Вказана позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2023 року в справі № 735/1121/20.

Відтак зазначена норма встановлює строки давності з огляду на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення відповідно до класифікації, визначеної приписами ст. 12 КК, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення; правила обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення і переривання.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, ч. 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання, та у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, і за наявності згоди особи на її звільнення на підставі спливу строків давності, закрити кримінальне провадження, звільнивши таку особу від кримінальної відповідальності.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки.

Як роз`яснено в п. 8 постанови Пленуму Верховного суду України № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» від 23 грудня 2005 року особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого. Таке звільнення є обов`язковим, за винятком випадку застосування давності, передбаченого ч. 4 ст. 49 КК.

Так само у постанові від 25 лютого 2021 року у справі № 192/3301/16-к Верховний Суд підкреслив, що звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч. 1 ст. 49 КК України та за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності.

З обвинувального акту видно, що інкриміноване ОСОБА_4 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України, було вчинено ним 15 липня 2021 року, яке у свою чергу згідно зі ст. 12 КК України відноситься до кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, а відтак на час судового розгляду справи сплив, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України трирічний строк притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Будь які дані, які б вказували на те, що обвинувачений ухилявся від досудового слідства та суду в матеріалах справи відсутні.

Таким чином суд, за наявності згоди ОСОБА_4 на закриття кримінального провадження, враховуючи позицію сторони обвинувачення, прийшов до висновку про необхідність звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, що передбачена ч.2 ст. 125 КК України, та закриття відносно нього кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 під час досудового розслідування даного кримінального провадження та розгляду справи у суді не обирався, на даний час клопотання про його обрання суду не подано, отже питання щодо такого судом не розглядається.

З приводу вирішення цивільного позову ОСОБА_6 та його представника ОСОБА_7 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди суд констатує таке.

Відповідно до ст. 129 КПК України суд наділений правом вирішення цивільного позову у кримінальному провадженні лише при ухваленні вироку або постановленні ухвали про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру. Тому, у випадку звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження, цивільний позов у кримінальному провадженні не підлягає вирішенню по суті, а вимоги потерпілого можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства, оскільки закриття справи на підставах, зазначених у п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, не звільняє особу від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду.

В той же час у випадку закриття кримінального провадження на встановлених КПК підставах, суд зобов`язаний роз`яснити цивільному позивачу його право пред`явити аналогічний позов у порядку цивільного судочинства.

Відтак у зв`язку зі звільненням обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за закінченням строків давності, заявлений потерпілим ОСОБА_6 та його представником ОСОБА_7 цивільний позов про стягнення з ОСОБА_4 матеріальної та моральної шкоди слід залишити без розгляду, що за змістом ч. 7 ст. 128 КПК України не перешкоджає пред`явленню позову в порядку цивільного судочинства.

Аналогічні висновки щодо подібного правозастосування викладені в постановах Верховного Суду від 15 січня 2019року у справі № 185/442/16-к, 15 травня 2019 року у справі № 617/609/15-к, 19 листопада 2019 року у справі № 345/2618/16-к та 25 лютого 2021 року у справі № 192/3301/16-к.

Питання речових доказів вирішуватиметься у порядку ст. 100 КПК України.

Процесуальних витрат у даному кримінальному провадженні немає.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Керуючись ст. 49 КК України, ст. 284 ч. 2, 286, 288, 369, 372 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

клопотання обвинуваченого задовольнити.

ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 125 КК України, на підставі ст. 49 цього Кодексу звільнити у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження закрити.

Цивільний позов ОСОБА_6 та його представника ОСОБА_7 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишити без розгляду.

Речовий доказ, а саме диск марки «Verbatim» DVD+R 16*4.7GB, на якому о 12 год 48 хв міститься запис події, що мала місце 15.07.2021 по вул. Центральна у с. Дубриничі Ужгородського району Закарпатської області, що знаходиться при матеріалах кримінального провадження № 0000076 у органу досудового розслідування при них зберігати.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Перечинський районний суд протягом семи днів з дня її проголошення.

Копію ухвали суду сторони кримінального провадження можуть отримати в Перечинському районному суді Закарпатської області в порядку, передбаченому ч. 6, 7 ст. 376 КПК України.

Головуючий: ОСОБА_1