справа № 462/364/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2025 року Залізничний районний суд міста Львова

у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Львові кримінальне провадження відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, уродженця м. Львова, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, не одружений, раніше неодноразово судженого,

за ч. 2 ст. 28, ч.2 ст. 194 КК України,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Львові кримінальне провадження відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українця, уродженця м. Чернігова, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , з середньою освітою, не одружений, раніше неодноразово судженого,

за ч. 2 ст. 28, ч.2 ст. 194 КК України,

ВСТАНОВИВ:

26 листопада 2024 року, близько 05 год. 00 хв., обвинувачений ОСОБА_6 , за попередньою змовою в групі з обвинуваченим ОСОБА_5 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на пошкодження чужого майна шляхом підпалу, перебуваючи на сходовій клітині третього поверху будинку АДРЕСА_3 , де обвинувачений ОСОБА_6 , дістав зі свого наплічного рюкзака ганчірку та пластикову пляшку, в якій знаходилася легкозаймиста речовина, яку він заздалегідь підготував з метою вчинення злочину, після чого облив нею ганчірку і поклав її під вхідні двері квартири № 12А , яка на праві приватної власності належить потерпілому ОСОБА_7 , після чого обвинувачений ОСОБА_5 , який був присутній при зазначених діях, підпалив дану ганчірку за допомогою запальнички, яку мав при собі, внаслідок чого сталося загорання вхідних дверей вказаної квартири, та обвинувачений ОСОБА_6 разом з обвинуваченим ОСОБА_5 , покинули приміщення будинку.

Пожежу зусиллями сусідів по сходовій клітині було ліквідовано, проте внаслідок умисних дій обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , шляхом підпалу було пошкоджено майно потерпілого ОСОБА_7 , а саме, вхідні двері в квартиру АДРЕСА_5 , чим заподіяно йому матеріальну шкоду на суму 15 000 гривень.

Крім того, 26 листопада 2024 року, близько 05 год. 00 хв., обвинувачений ОСОБА_5 , за попередньою змовою в групі з обвинуваченим ОСОБА_6 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на пошкодження чужого майна шляхом підпалу, перебуваючи на сходовій клітині третього поверху будинку АДРЕСА_3 , дочекався, поки обвинувачений ОСОБА_6 , дістав зі свого наплічного рюкзака, ганчірку та пластикову пляшку, в якій знаходилася легкозаймиста речовина, яку він заздалегідь підготував з метою вчинення злочину, після чого облив нею ганчірку, поклав її під вхідні двері квартири № 12А , яка на праві приватної власності належить потерпілому ОСОБА_7 , після чого обвинувачений ОСОБА_5 , підпалив дану ганчірку за допомогою запальнички, яку мав при собі, внаслідок чого сталося загорання вхідних дверей вказаної квартири, після чого обвинувачений ОСОБА_6 , разом з обвинуваченим ОСОБА_5 , покинули приміщення будинку. Пожежу зусиллями сусідів по сходовій клітині було ліквідовано, проте внаслідок умисних дій обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , шляхом підпалу було пошкоджено майно потерпілого ОСОБА_7 , а саме, вхідні двері в квартиру АДРЕСА_5 , чим заподіяно йому матеріальну шкоду на суму 15 000 гривень.

Обвинувачений ОСОБА_6 , в судовому засіданні повідомив, що напередодні 26 листопада 2024 року, з ним зв?язався невідомий та повідомив, що йому потрібно налякати мешканців квартири АДРЕСА_5 , які винні йому кошти, для спонукання в поверненні таких. Так, невідомим було повідомлено всі деталі вчинення зазначених дій, в тому числі повідомлено адресу потерпілого. З вказаним обвинувачений ОСОБА_6 , вирішив звернутися до обвинуваченого ОСОБА_5 , який погодився вчинити з ним спільно злочин. 26 листопада 2024 року, обвинувачені підійшли до дверей квартири ОСОБА_7 , та ОСОБА_5 , підпалив ганчірку за допомогою запальнички, яку мав при собі, внаслідок чого сталося загорання вхідних дверей квартири Всі дії обвинувачений ОСОБА_5 , знімав на відеозапис. Після цього, обвинувачені разом покинули приміщення будинку. Про те, що там проживає сім?я військовослужбовця обвинуваченому стало відомо лише у відділі поліції. Додатково зазначив, що винагороди від невідомого за вчинені дії вони так і не отримали, оскільки після того як направили відео з підтвердженням вчинення зазначених дій, - він їх заблокував. Додатково вказав, що обставини викладені в обвинувальному акті повністю відповідають дійсності, щиро розкаявся. Визнання ним вини є добровільним, без застосування тиску та примусу.

Зважаючи на те, що ОСОБА_6 , повністю визнав свою вину у вчиненні злочину, його свідчення відповідають суті обвинувачення, суд за згодою учасників судового провадження, які правильно розуміють обставини кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності їх позицій, роз`яснивши їм про позбавлення в подальшому права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Обвинувачений ОСОБА_5 , в судовому засіданні розповів, що 25 листопада 2024 року, до нього звернувся обвинувачений ОСОБА_6 , з пропозицією допомогти йому з вчиненням злочину, а саме - підпалу вхідних дверей квартири АДРЕСА_5 , через наявність у власників квартири боргів. Так, він погодився допомогти, тож придбав бензин та разом з ОСОБА_6 , 26 листопада 2024 року, прийшов до квартири потерпілого. Шляхом підпалу ганчірки він підпалив вхідні двері зазначеної квартири. Про те, що там проживає сім?я військовослужбовця обвинуваченому відомо не було. Завдану шкоду він відшкодував ОСОБА_7 , в повному обсязі. Додатково вказав, що обставини викладені в обвинувальному акті повністю відповідають дійсності, щиро розкаявся. Визнання ним вини є добровільним, без застосування тиску та примусу.

Зважаючи на те, що ОСОБА_5 , повністю визнав свою вину у вчиненні злочину, його свідчення відповідають суті обвинувачення, суд за згодою учасників судового провадження, які правильно розуміють обставини кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності їх позицій, роз`яснивши їм про позбавлення в подальшому права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Потерпілий ОСОБА_7 , подав до суду заяву, в якій зазначив, що ОСОБА_5 , в добровільному порядку відшкодував шкоду завдану злочином, а тому, претензій до обвинуваченого він немає. Крім того, просив суд врахувати цю обставину та призначити обвинуваченому ОСОБА_5 , мінімальну міру покарання.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 , слід кваліфікувати за ч.2 ст.28, ч.2 ст.194 КК України як умисне пошкодження чужого майна, вчиненого шляхом підпалу, за попередньою змовою групою осіб.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 , слід кваліфікувати за ч.2 ст.28, ч.2 ст.194 КК України як умисне пошкодження чужого майна, вчиненого шляхом підпалу, за попередньою змовою групою осіб.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, який згідно ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб, його наслідки - завдання потерпілому матеріальної шкоди, а також те, що вказаний злочин було скоєно обвинуваченим загально небезпечним способом, - оскільки підпал дверей відбувся в багатоквартирному будинку, в якому знаходилися інші люди та вогонь міг перекинутись на інші квартири. Також, судом враховується те, що саме обвинувачений ОСОБА_6 , був ініціатором вчиненого злочину. Крім того, суд зазначає, що в розумінні ч.2 ст.194 КК України, підпал відноситься до загально небезпечного способу знищення майна. Вказане на переконання суду свідчить про відсутність в обвинуваченого ОСОБА_6 , належного морального стримування, оскільки при диференціації кримінальної відповідальності за умисне знищення або пошкодження чужого майна у випадку вчинення відповідного злочину шляхом підпалу, вибуху чи іншим загально небезпечним способом обов`язковою характеристикою є не наслідки, а «загально небезпечний спосіб знищення або пошкодження». Спосіб знищення у вказаному епізоді є пріоритетний, так як основним аргументом на його користь є більш вагома соціальна значущість (суспільна небезпека) способу знищення або пошкодження чужого майна порівняно з «шкодою у великих розмірах». Крім того, судом приймається до уваги обставини та мотиви скоєння злочину, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово суджений, обставини які обтяжують покарання ОСОБА_6 , відсутні, обставинами, які пом`якшують покарання згідно з ст.66 КК України є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а тому покарання слід обрати в межах санкції ч. 2 ст. 194 КК України у виді позбавлення волі, оскільки таке покарання на переконання суду, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 , попередження нових злочинів та на переконання суду саме таке покарання відповідатиме гуманності, справедливості, не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, забезпечує співрозмірність діяння та кари, відповідає таким принципам Європейської конвенції захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Також, в ході розгляду справи встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 , засуджений вироком Галицького районного суду міста Львова від 24 травня 2024 року, за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком (сукупність вироків).

Таким чином, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, обвинуваченому слід частково приєднати невідбуту частину покарання за попередніми вироком до покарання за даним вироком.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, який згідно ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб, його наслідки - завдання потерпілому матеріальної шкоди, яка була повністю добровільно відшкодована обвинуваченим ОСОБА_5 , позицію потерпілого, який претензій до вказаного обвинуваченого немає, просив суд визначити обвинуваченому мінімальну міру покарання, а також те, що вказаний злочин було скоєно обвинуваченим загально небезпечним способом, - оскільки підпал дверей відбувся в багатоквартирному будинку, в якому знаходилися інші люди та вогонь міг перекинутись на інші квартири. Крім того, суд зазначає, що в розумінні ч.2 ст.194 КК України, підпал відноситься до загально небезпечного способу знищення майна. Вказане на переконання суду свідчить про відсутність в обвинуваченого ОСОБА_5 , належного морального стримування, оскільки при диференціації кримінальної відповідальності за умисне знищення або пошкодження чужого майна у випадку вчинення відповідного злочину шляхом підпалу, вибуху чи іншим загально небезпечним способом обов`язковою характеристикою є не наслідки, а «загально небезпечний спосіб знищення або пошкодження». Спосіб знищення у вказаному епізоді є пріоритетний, так як основним аргументом на його користь є більш вагома соціальна значущість (суспільна небезпека) способу знищення або пошкодження чужого майна порівняно з «шкодою у великих розмірах». Крім того, судом приймається до уваги обставини та мотиви скоєння злочину, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово суджений, позитивно характеризується за місцем проживання, згідно довідки КНП ЛОР «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень» від 27 листопада 2024 року, - має діагноз: розлад психіки та поведінки внаслідок вживання кількох лікарських засобів та інших психоактивних речовин, обставини які обтяжують покарання відсутні, обставинами, які пом`якшують покарання згідно з ст.66 КК України є щире каяття, повне відшкодування потерпілому завданої шкоди та активне сприяння розкриттю злочину, а тому покарання слід обрати в межах санкції ч. 2 ст. 194 КК України у виді позбавлення волі із звільненням від відбуття покарання з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України, оскільки таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 , попередження нових злочинів, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, та на переконання суду саме таке покарання відповідатиме гуманності, справедливості, не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, забезпечує співрозмірність діяння та кари, відповідає таким принципам Європейської конвенції захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Крім того, оскільки обвинувачений ОСОБА_5 , перебував під вартою з 28 листопада 2024 року, суд приходить до переконання про необхідність негайного звільнення його з під варти в залі суду. Тривале перебування під вартою є суттєвим аспектом процесуального покарання, яке вже саме по собі має вагомий вплив на обвинуваченого. Суд враховує, що час, проведений під вартою, є достатнім для врахування при винесенні остаточного рішення, оскільки обвинувачений вже відчув на собі обмеження, пов`язані з тимчасовим позбавленням волі. Таким чином, на переконання суду, негайне звільнення обвинуваченого з під варти є справедливим і обґрунтованим рішенням, яке враховує всі обставини справи та забезпечить баланс між інтересами правосуддя і правами обвинуваченого ОСОБА_5 .

При прийнятті рішення, суд дотримався вимог ст.10, 22 КПК України, створивши необхідні умови для виконання учасниками процесу своїх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав. Сторони користувалися рівними правами та свободою у наданні доказів, дослідженні та доведенні їх переконливості перед судом. під час розгляду кримінального провадження не було порушено балансу інтересів сторін кримінального провадження, вони нарівно використовували надані їм процесуальні права на збирання та подання до суду доказів та мали достатньо часу для обстоювання своїх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України. Аналогічний підхід викладено в постановах Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 09 червня 2021 року (справа №645/1774/17-к, провадження №51-1140км21), 08 липня 2020 року (справа № 718/1433/17, провадження №51-53км20).

Що стосується позиції потерпілого та сторони обвинувачення стосовно призначення покарання, то у справах цієї категорії ця позиція не є обов`язковою для суду, однак вона враховується в сукупності з обставинами, передбаченими ст.65 КК України, і не має над ними пріоритету. Указане відповідає правовій позиції ККС Верховного Суду, яку сформовано у постанові від 21.08.2019 року у справі № 682/956/17.

Речові докази: аркуш паперу з рукописним текстом «справа батька живе» з зображенням у виді свастики, записник перекидний з рукописними написами; компакт-диски - слід зберігати в матеріалах кримінального провадження; два недопалки від сигарет, пластикову пляшку усередині на половину заповненою із рідиною з вираженим запахом (паливо); пластикову пляшку, об`ємом 1.5 л., з рідиною жовтого кольору без запаху; запальничку зеленого кольору; запальничку білого кольору «CLIPPER»; запальничку білого кольору з малюнком Авто; запальничку оранжевого кольору «CLIPPER»; запальничку чорного кольору «ATOMIC» - слід знищити; кофту бордового кольору «VINTAGE»; кофту синього кольору «OXYLONE»; джинси синього кольору «LEVI»; піксельні штани; штани чорного кольору «BARON»; білу футболку; штани чорного кольору «DERMIZAX»; барсетку оливкого кольору (військова); кросівки білого кольору «ADIDAS», 43 розміру; кросівки чорного кольору із білою підошвою; штани темно-сірого кольору «COTON SILK»; куртку зеленого кольору «CANDA»; кросівки сірого кольору «SKECHERS», 45 розміру; рукавиці чорного кольору «SPORT»; шапку темно-сірого кольору «SINSAY»; покривало синього кольору із вставками білого кольору; мобільний телефон марки «MEIZU», IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 ; мобільний телефон марки «SAMSUNG A12» з розбитим екраном; підв`язку під руку чорного кольору «АЛКОМ»; рюкзак червоно-чорного кольору «MATRIX»; медичну маску синього кольору, номерні знаки НОМЕР_3 ; банку ж/б «CLIPPER» універсальний бензин; банківську карту НОМЕР_4 ; банківську карту НОМЕР_5 ; банківську карту НОМЕР_6 ; банківську карту НОМЕР_7 ; дві ключ-карти білого кольору; карту «ROYAL CLUB»; скретч-карти «Лайфселл» з номерами НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , Б/Н НОМЕР_10 ; скретч-карту «Київстар» з номером НОМЕР_11 ; 5 сім-карт; мікроадаптер; кулькову чорну ручку із синьою пастою; мобільний телефон чорного кольору «BQ»; мобільний телефон «FLY» без батареї; мобільний телефон «SAMSUNG J5PRIME»; куртку синього кольору «MAYER», - слід повернути обвинуваченому ОСОБА_5 .

Захід забезпечення кримінального провадження вжитий ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 29 листопада 2024 року, - слід скасувати.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України, з обвинувачених слід стягнути на користь держави витрати за проведення експертизи.

Керуючись ст. 371, 381-382 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч.2 ст. 194 КК України та призначити йому покарання у виді 4 /чотирьох/ років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання до покарання за даним вироком та невідбутої частини покарання за вироком Галицького районного суду міста Львова від 24 травня 2024 року, остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді 6 /шести/ років позбавлення волі.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 ,- до набрання вироком законної сили залишити без змін.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати обвинуваченому ОСОБА_6 строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі з 03 квітня 2024 року по 23 серпня 2024 року та з 26 листопада 2024 року до набрання вироком законної сили.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з часу набрання вироком законної сили.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 28, ч.2 ст. 194 КК України та призначити йому покарання у виді 3 /трьох/ років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 Кримінального кодексу України ОСОБА_5 звільнити від відбуття призначеного покарання із визначенням 3 /трьох/ років іспитового строку.

Відповідно до ч.1 статті 76 Кримінального кодексу України зобов`язати ОСОБА_5 :

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід, обраний ОСОБА_5 у виді тримання під вартою - скасувати, звільнивши його з-під варти у залі судового засідання.

Речові докази: аркуш паперу з рукописним текстом «справа батька живе» з зображенням у виді свастики, записник перекидний з рукописними написами; компакт-диски - зберігати в матеріалах кримінального провадження; два недопалки від сигарет, пластикову пляшку усередині на половину заповненою із рідиною з вираженим запахом (паливо); пластикову пляшку, об`ємом 1.5 літри, з рідиною жовтого кольору без запаху; запальничку зеленого кольору; запальничку білого кольору «CLIPPER»; запальничку білого кольору з малюнком Авто; запальничку оранжевого кольору «CLIPPER»; запальничку чорного кольору «ATOMIC» - знищити; кофту бордового кольору «VINTAGE»; кофту синього кольору «OXYLONE»; джинси синього кольору «LEVI»; піксельні штани; штани чорного кольору «BARON»; білу футболку; штани чорного кольору «DERMIZAX»; барсетку оливкого кольору (військова); кросівки білого кольору «ADIDAS», 43 розміру; кросівки чорного кольору із білою підошвою; штани темно-сірого кольору «COTON SILK»; куртку зеленого кольору «CANDA»; кросівки сірого кольору «SKECHERS», 45 розміру; рукавиці чорного кольору «SPORT»; шапку темно-сірого кольору «SINSAY»; покривало синього кольору із вставками білого кольору; мобільний телефон марки «MEIZU», IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 ; мобільний телефон марки «SAMSUNG A12» з розбитим екраном; підв`язку під руку чорного кольору «АЛКОМ»; рюкзак червоно-чорного кольору «MATRIX»; медичну маску синього кольору, номерні знаки НОМЕР_3 ; банку ж/б «CLIPPER» універсальний бензин; банківську карту НОМЕР_4 ; банківську карту НОМЕР_5 ; банківську карту НОМЕР_6 ; банківську карту НОМЕР_7 ; дві ключ-карти білого кольору; карту «ROYAL CLUB»; скретч-карти «Лайфселл» з номерами НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , Б/Н НОМЕР_10 ; скретч-карту «Київстар» з номером НОМЕР_11 ; 5 сім-карт; мікроадаптер; кулькову чорну ручку із синьою пастою; мобільний телефон чорного кольору «BQ»; мобільний телефон «FLY» без батареї; мобільний телефон «SAMSUNG J5PRIME»; куртку синього кольору «MAYER», - повернути обвинуваченому ОСОБА_5 .

Захід забезпечення кримінального провадження вжитий ухвалою Залізничного районного суду міста Львова від 29 листопада 2024 року, - скасувати.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави витрати за проведення експертизи в розмірі 68 155 /шістдесят вісім тисяч сто п`ятдесят п`ять/ гривень 70 копійок.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави витрати за проведення експертизи в розмірі 68 155 /шістдесят вісім тисяч сто п`ятдесят п`ять/ гривень 70 копійок.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляція до Львівського апеляційного суду протягом 30 діб з моменту проголошення, засудженим у цей же термін з моменту вручення копії вироку.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Суддя: ОСОБА_1