Справа № 521/1860/25
Номер провадження:1-кп/521/1268/25
У Х В А Л А

ВСТУПНА ЧАСТИНА

м. Одеса, Україна

18 лютого 2025 року

Малиновський районний суд м. Одеси засідаючи у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

із секретарем судового засідання ОСОБА_2 на стадії підготовчого судового розгляду, розглянувши кримінальне провадження № 0001141 від 12.09.2024 року, у відношенні:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Малорошеве Фрунзенського району Одеської області, гр. України, який має середню освіту, не одружений, який працює водієм у ПП «Діамант», зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК.

Сторони кримінального провадження, які приймали участь на стадії підготовчого провадження, -

з боку обвинувачення: прокурор ОСОБА_4

з боку захисту: обвинувачений ОСОБА_3 , захисник адвокат ОСОБА_5

інші учасники кримінального провадження: представник потерпілого, адвокат ОСОБА_6

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

1.Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.

1.1.Судом проводився розгляд клопотання захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 про скасування арешту з майна.

1.2.Питання розглядалось за ініціативою захисника адвоката ОСОБА_5 .

2.Встановлені судом обставини із посиланням на докази.

2.1.Малиновським районним судом м. Одеси здійснюється судовий розгляд кримінального провадження у відношенні ОСОБА_3 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК.

2.2.В теперішній час всі учасники знаходяться на стадії підготовчого судового провадження.

2.3.До суду надійшло клопотання від захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого про скасування арешту майна, а саме з автобусу марки «БАЗ А079.04» д.н. НОМЕР_1 в частині користування та розпорядження автотранспортним засобом.

2.4.Підставою для скасування арешту є відсутність обставин, які б вказували на необхідність продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження. Так під час досудового розслідування були проведені всі необхідні слідчі дії з транспортним засобом, а також відповідні експертизи. Вказані обставини. на думку адвоката, свідчать про відсутність підстав для продовження арешту на вказане майно.

3.Позиції сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження.

3.1. Захисник в судовому засіданні виступив на обґрунтування клопотання і просив його задовольнити. Окрім того, захисник просив лише скасувати арешт в частині користування. Що стосується питання розпорядження то вказав, що таку вимогу у клопотанні зазначив помилково. Обвинувачений підтримав думку свого захисника.

3.2.Прокурор в судовому засіданні заперечував проти скасування арешту з майна, оскільки майно, що вилучено під час обшуку, є доказом у вказаному провадженні. Тільки після дослідження доказів у вказаному провадженні, можливо вирішити питання скасування арешту.

3.3.Представник потерпілого підтримав думку прокурора і також вважав, що до розгляду провадження по суті скасування арешту з майна є передчасним.

4.Мотиви, з яких суд виходив при постановлені ухвали, мотиви неврахування окремих доказів, положення закону яким керувався суд.

4.1.Суд вважає за необхідне задовольнити клопотання адвоката ОСОБА_5 , з наступних підстав.

4.2.Вирішуючи питання про скасування арешту з майна, суд керується ст. ст. 170, 174 КПК.

4.3.Суд враховує, що арешт майна є тимчасовий захід забезпечення кримінального провадження, який направлений на позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

4.4.У даному випадку арешт майна /транспортного засобу/ був пов`язаний з метою забезпечення збереження речових доказів.

4.5.Правовою підставою для арешту майна є вчинення правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК, та наявність у органу досудового розслідування права на проведення розслідування даного кримінального правопорушення у сфері злочинів проти безпеки руху та експлуатації транспорту. Відповідно, слідчий мав право на звернення до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, якщо обставини правопорушення та інші відомі йому факти свідчать про необхідність забезпечення збереження майна, як доказу.

4.6.Обставини вказаного правопорушення, свідчать про необхідність дослідження механізму та умов зіткнення транспортних засобів автобусу «БАЗ А079.04» д.н. НОМЕР_1 та «Toyota Corolla» д.н. НОМЕР_2 , а також з урахуванням дорожньої обстановки дослідження дій водіїв ОСОБА_3 та ОСОБА_7 на відповідність дотримання ними Правил дорожнього руху.

4.7.Відповідно на стадії досудового розслідування існувала обґрунтована необхідність у використанні транспортних засобів як доказу у кримінальному провадженні, в тому числі задля проведення криміналістичних та технічних експертиз.

4.8.В теперішній час провадження надіслано до суду. Всі можливі судові експертизи проведені, докази на підтвердження обставин, передбачених ст. 91 КПК, органом досудового розслідування зібрані. Відповідно, обґрунтованих підстав для продовження арешту майна, в частині користування транспортним засобом не має.

4.9.При цьому, суд виходить з наступних обставин. Станом на день розгляду вказаного клопотання цивільний позов потерпілим не заявлений, відповідно підстав для збереження арешту майна задля забезпечення відшкодування шкоди завданої внаслідок кримінального правопорушення не має.

4.10.Питання залишення арешту задля збереження транспортного засобу як речового доказу, до розгляду кримінального провадження по суті дійсно може мати місце. Разом з тим, таке обтяження не повинно бути надмірним для прав власника. Якщо транспортний засіб, як об`єкт доказування був оглянутий, з ним проведені всі необхідні процедури (експертизи), є очевидним, що надмірне обтяження у праві користування власним майном для будь-якої особи є вже порушенням по відношенню до власника такого майна.

4.11.Не даремно у п. п. 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК встановлено, що суд, при вирішенні питання про арешт майна, повинен враховувати (серед іншого): розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; а також наслідки арешту майна для третіх осіб.

4.12.У даному провадженні власником транспортного засобу є третя особа (не учасник ДТП) ОСОБА_8 . Водій гр. ОСОБА_3 працював на підставі договору у ПП «Діамант». Відносини між ПП «Діамант» та ОСОБА_8 ще підлягають встановленню під час судового розгляду та розгляду можливого в майбутньому цивільного позову.

4.13.Таким чином, оскільки всі можливі слідчі дії з транспортним засобом проведено, цивільний позов допоки не заявлений, суд вважає, що є всі підстави для часткового скасування арешту майна для можливості надання третій особі (власнику майна) право користуватись майном, без права розпорядження.

4.14.Ухвалюючи вказане рішення, суд також враховує, що знаходження транспортного засобу на арешт майданчику протягом тривалого часу може, в тому числі, призвести до втрати товарного вигляду майна, його псування, що також може позначитись на відшкодуванні можливої в майбутньому, завданої шкоди. Відомо, що будь-який транспортний засіб повинен використовуватись задля стабільної і надійної роботи. Окрім того, кошти, які власник повинен сплатити за зберігання транспортного засобу на арешт майданчику, у випадку досить тривалого зберігання, можуть суттєво позначитись і на вартості самого транспортного засобу. Тобто, власник майна у такому випадку буде нести досить значний тягар майнової відповідальності.

4.15.Встановлено також, що значну частину цивільно-правової відповідальності повинна покрита страхова компанія.

4.16.Тобто, встановлені фактичні обставини арешту майна, свідчать про існуючі в теперішній час обтяження майна, які не відповідають ані обставинам кримінального провадження, ані вимогам закону. Фактичні обставини, які викладені захисником та встановлені судом, свідчать в теперішній час про порушення балансу між правами власника та об`єктивною необхідністю у застосуванні такого заходу кримінального провадження як арешт майна із забороною користуватись вказаним майном.

4.17.Зі спливом часу, повний арешт майна (транспортного засобу), не забезпечує жодних заходів забезпечення кримінального провадження.

4.18.Не може бути обґрунтованим подальше застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження і наявністю завдань арешту майна, оскільки є очевидним, що право користування майном не надає права розпорядження вказаним майном, тобто його відчуження або знищення. Користування передбачає лише можливість на отримання (добування) певної корисної властивості відповідної речі для задоволення потреб власника чи іншої особи. Залишення заборони на розпорядження власником своєю власністю, передбачає певну відповідальність перед законом за незаконні дії щодо арештованого майна /ст. 388 КК/, а тому існує відповідна гарантія забезпечення схоронності майна, як речового доказу.

4.19.Тривале застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, на думку суду, негативно позначається на правах власника майна та в теперішній час призводить до надмірного, необґрунтованого та не розумного втручання у права власника.

4.20.Постановляючи ухвалу, суд керується ст. ст. 170, 173, 174, 350, 372 КПК.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

1.Висновки суду.

1.1.Клопотання захисника адвоката ОСОБА_5 задовольнити.

1.2.Скасувати частково арешт майна, який накладений ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси 23.09.2024 року.

1.3.Повернути законному власнику ОСОБА_8 під відповідальне зберігання: 1) транспортний засіб автобус «БАЗ А079.04» д.н. НОМЕР_1 , з правом користуватись, але без права відчужувати (продавати, дарувати, передавати у користування та інш.) вказане майно (транспортний засіб).

1.4.Попередити власника ОСОБА_8 у володінні якої буде знаходиться зазначене майно /транспортний засіб/ про кримінальну відповідальність за незаконні дії щодо майна, на яке накладено арешт, передбачене ст. 388 КК.

1.5.Копію ухвали надіслати сторонам.

2.Строк і порядок набрання ухвалою законної сили та її оскарження.

2.1.Ухвала суду набирає законної з моменту її оголошення.

2.2.Ухвала суду, оскарженню не підлягає.

С У Д Д Я: ОСОБА_1