ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОНИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/1801/25
Провадження № 1-кс/362/194/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2025 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові Київської області скаргу адвоката ОСОБА_3 , якій діє в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження № 0002893 від 02.02.2016 року,

в с т а н о в и в:

14.03.2025 року до Васильківського міськрайонного суду Київської області надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 , якій діє в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження № 0002893 від 02.02.2016 року в який він просить поновити строк та відкрити провадження на оскарження постанови слідчого органу досудового розслідування старшого слідчого СВ Васильківського відділу поліції ГУНП в Київській області (на даний час ВП №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області) капітана поліції ОСОБА_5 від 26.06.2020 року про закриття кримінального провадження № 0002893 від 02.02.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України. Скасувати постанову слідчого органу досудового розслідування старшого слідчого СВ Васильківського відділу поліції ГУНП в Київській області (на даний час ВП №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області) капітана поліції ОСОБА_5 від 26.06.2020 року про закриття кримінального провадження № 0002893 від 02.02.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України із відновленням досудового розслідування.

Вказуючи на те, що оскаржувану постанову винесено старшим слідчим органу досудового розслідування - СВ Васильківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області (на даний час - Відділ поліції № 1 Обухівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області) ще 26.06.2020 року. Проте, починаючи з 26.06.2020 року та станом до 06.03.2025 року копії оскаржуваної постанови ОСОБА_4 - отримано не було. Як зазначено слідчим в оскаржуваній постанові, копію оскаржуваної постанови мало бути направлено: „прокурору, заявнику. Всупереч змісту оскаржуваної постанови, копію оскаржуваної постанови на адресу ОСОБА_4 - слідчим органу досудового розслідування направлено не було. Обгрунтовано вважають, що не направлення, починаючи з 26.06.2020 року, копії оскаржуваної постанови слідчим органу досудового розслідування на адресу заявника: ОСОБА_4 - мало на меті виключно створення заявнику ОСОБА_4 з боку органу досудового розслідування штучних ускладнень щодо оскарження ОСОБА_4 оскаржуваної постанови у встановленому процесуальним законом порядку.

Також обгрунтовано вважаю, що направлення у лютому 2025 року копії оскаржуваної постанови заступником начальника органу досудового розслідування на адресу заявника: ОСОБА_4 - простим (не рекомендованим) поштовим відправленням АТ „УКРПОШТА, також має на меті виключно створення заявнику ОСОБА_4 з боку органу досудового розслідування штучних ускладнень щодо оскарження ОСОБА_4 оскаржуваної постанови у встановленому процесуальним законом порядку, з огляду на об`єктивну фактичну неможливість документального підтвердження точної дати отримання ОСОБА_4

02.12.2016 до Васильківського відділу поліції ГУ Національної поліції в Київській області з Васильківського міськрайонного суду Київської області надійшла ухвала слідчого судді, справа № 362/5635/16-к, провадження № 1-кс/362/740/16 від 18.11.2016, про зобов`язання Васильківський відділ поліції виконати вимоги ст. 214 КПК України щодо заяви ОСОБА_4 від 08.09.2016 про вчинення кримінального правопорушення, отриману органом слідства 04.10.2016 та внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі також - ЄРДР).

За вказаним фактом внесено відомості до ЄРДР № 0002893 від 02.12.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, тобто підробка документів.

Як зокрема зазначено в оскаржуваній постанові, старший слідчий СВ Васильківського відділу поліції ГУ Національної поліції в Київській області (на даний час - Відділ поліції № 1 Обухівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області) капітан поліції ОСОБА_5 , розглянувши матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002893 від 02.12.2016, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, встановив наступне.

З вказаного приводу ОСОБА_4 звернулась до суду з вимогами визнання недійсними рішення органу місцевого самоврядування, яким було затверджено технічну документацію по виготовленню державного акту на земельну ділянку по АДРЕСА_1 та її передачу у власність ОСОБА_6 , та скасування державного акту на неї.

Свої вимоги ОСОБА_4 обгрунтувала тим, що їй на підставі рішення 22 сесії V-ro скликання Барахтівської сільської ради від 9 жовтня 2008 року за № 235-20-V-2008, був наданий дозвіл на приватизацію земельної ділянки площею 0,15 га, проте при виготовленні технічної земельної документації виявилось, що на її земельну ділянку накладається земельна ділянка ОСОБА_6 .

Під час розгляду справи ОСОБА_4 вимоги позовної заяви збільшила, просила визнати незаконними та скасувати: рішення сільської ради про визнання недійсним Акту комісії з питань землевпорядкування Барахтівської сільської ради від 6 квітня 2012 року; рішення № 293-19-VI- 2012 від 19 листопада 2012 року Барахтівської сільської ради Васильківського району Київської області, в частині відміни рішення № 235- 20-V-2008 від 9 жовтня 2008 року про передачу їй у приватну власність земельної ділянки по АДРЕСА_1 ; скасувати державний акт серія 1-КВ №069213 на право приватної власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1 , що виданий на ім`я ОСОБА_6 та кадастрового номеру на неї.

Як вбачається з положень ст. 391 ЦК України, ст.ст. 152, 155 ЗК України, власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень, його права на землю, навіть якщо ці права не порушені з позбавлення права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. У разі видання органом виконавчої влади акта, яким порушуються права особи щодо користування належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

У відповідності до витягу з рішення 20-ої сесії V скликання Барахтівської сільської ради Васильківського району Київської області № 235-20-V-2008 від 9 жовтня 2008 року, ОСОБА_4 було передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку площею 0,15 га, для обслуговування житлового будинку в АДРЕСА_1 , а на підставі рішення № 251-17-VI-2012 від 01 серпня 2012 року - надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право приватної власності на земельну ділянку за вищезазначеною адресою.

Проте, у відповідності до рішення № 293-19-VI-2012 від 19 листопада 2012 року Барахтівської сільської ради Васильківського району Київської області, рішення від 9 жовтня 2008 року за № 235-20-V-2008, в частині передачі земельної ділянки ОСОБА_4 у власність відмінено.

Як вбачається з листів Барахтівської сільської ради №№ 116 і 118 від 16 травня та 7 червня 2013 року, передача земельної ділянки по вул. Калініна, 27 «г», ОСОБА_4 відмінена через невідповідність місця її розташування та цільового призначення згідно Генерального плану с. Барахти, а технічна документація із землеустрою на ім`я ОСОБА_4 по АДРЕСА_2 не відповідає оригіналу рішення Барахтівської сільської ради № 235-20-V- 2008 від 09.10.2012 року.

У відповідності до акту № А331/82 від 5 грудня 2012 року перевірки дотримання вимог земельного законодавства, витягу Управління Держкомзему у Васильківському районі за № 554/02-7к від 25.09.2009 про присвоєння кадастрового номеру, кадастрового плану, землевласника ОСОБА_6 , на підставі Державного акту, виданого на підставі рішення виконкому Барахтівської сільської ради № 3 від 25.09.1998, на праві власності належить земельна ділянка площею 0,191 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташована в АДРЕСА_1 .

Як вбачається з протоколу проведеної перевірки документації із землеустрою та обмінного файлу Управління Держземагентства у Васильківському районі від 18.04.2012 року та листа Державної інспекції сільського господарства в Київській області № 10-20/758 від 18.02.2013, межі земельної ділянки ОСОБА_4 по АДРЕСА_2 перетинаються з межами земельної ділянки ОСОБА_6 , кадастровий номер: :01022:0010, площею 0,2000 га для ведення особистого селянського господарства. Через відсутність у ОСОБА_4 права власності на земельну ділянку по вул. Калініна, 27, «г», її скарга щодо самовільного зайняття ОСОБА_6 є безпідставною.

Факт накладання земельної ділянки ОСОБА_6 для особистого селянського господарства на земельну ділянку ОСОБА_4 підтверджується графічним звітом з інвентаризаційних робіт виконаних на території Барахтівської сільської ради.

Таким чином, з огляду на зібрані у справі докази, суд прийшов до висновку про не доведення ОСОБА_4 порушення відповідачами - фізичною особою та органом місцевого самоврядування, земельних прав заявниці, оскільки накладення земельної ділянки ОСОБА_6 для особистого селянського господарства на земельну ділянку ОСОБА_4 було усунуто ним під час розгляду цієї цивільної справи в суді шляхом виготовлення іншої землевпорядної документації, а вимоги позову щодо скасування рішення Барахтівської сільської ради № 459-32-VI-2014 від 6 березня 2014 року про передачу суміжному землекористувачу земельної ділянки, ОСОБА_4 не пред`явила. Порушення меж земельної ділянки ОСОБА_6 площею 0,191 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, ОСОБА_4 в суді не доведено.

02.12.2014 ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області, справа № 3 62/7270/13-ц, провадження № 22ц-780/5066/14, апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилено. Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 25 червня 2014 року залишено без змін.

Таким чином під час досудового розслідування встановлено, що у вищевказаному діянні відсутній склад кримінального правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 358 КК України, тому, ураховуючи викладене, керуючись ст. 110, п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, постановив Кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0002893 від 02.12.2016 закрити, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

Зокрема, при винесенні оскаржуваної постанови слідчий органу досудового розслідування не виконав вимог ухвали від 05.11.2018 року слідчого судді Васильківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_7 у справі № 362/5787/18, провадження № 1-кс/362/1835/18, що було викладено у мотивувальній частині вказаної ухвали суду. З мотивувальної частини оскаржуваної постанови вбачається, що висновки слідчого передчасні та не відповідають фактичним підставам закриття кримінального провадження, оскільки слідчим не встановлено і не допитано усіх осіб. Також, під час розслідування не вирішено питання про необхідність проведення відповідної експертизи документів на предмет їх підробки.

Таким чином, висновки слідчого судді Васильківського міськрайонного суду Київської області, що були викладені у мотивувальній частині зазначеної вище ухвали від 05.11.2018 року у справі № 362/5787/18, провадження № 1-кс/362/1835/18, не було взято до уваги слідчим органу досудового розслідування, що, в свою чергу, призвело до повторного винесення незаконної, на мою думку, оскаржуваної постанови. В оскаржуваній постанові слідчий органу досудового розслідування обмежився вибірковим дослідженням матеріалів цивільної справи № 362/7270/13-ц, всупереч завданням та засадам кримінального провадження.

Таким чином, скасування оскаржуваної постанови ухвалою слідчого судді, за результатами розгляду цієї скарги, матиме наслідком відновлення досудового розслідування даного кримінального провадження (ЄРДР № 0002893 від 02.02.2016), за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, завданнями якого є зокрема захист ОСОБА_4 від кримінального правопорушення, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду, із застосуванням до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури.

Адвокат ОСОБА_3 , якій діє в інтересах ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися, про розгляд скарги судом повідомлялися належним чином, в прохальній частині скарги просили проводити розгляд справи у їх відсутності та задовольнити скаргу (а.с.13).

Представник ВП № 1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області в судове засідання, не з`явився направили до суду матеріали кримінального провадження № 0002893 від 02.02.2016 року.

Дослідивши матеріали скарги, матеріали кримінального провадження № 0002893 від 02.02.2016 року, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Відповідно до ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності

Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 215 КПК України досудове розслідування здійснюється у формі досудового слідства. Зазначена норма, як і в цілому положення глави 19 КПК України, визначають форму та регламентують порядок проведення досудового слідства, однак не встановлюють переліку процесуальних та слідчих дій, які обов`язково належить здійснити в ході досудового розслідування для його закінчення.

Орган досудового розслідування в залежності від описаних заявником обставин, в яких останній вбачає ознаки кримінально-караних діянь, на власний розсуд визначає об`єм перевірочних дій, достатній, за переконанням слідчого чи прокурора, для прийняття мотивованого рішення у відповідності до положень ч. 2 ст. 283 КПК України.

Судовим розглядом встановлено, що СВ відділу поліції Васильківського ВП ГУНП в Київській області здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002893 від 02.02.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

Постановою старшого слідчого СВ відділу поліції Васильківського ВП ГУНП в Київській області капітаном поліції ОСОБА_5 26.06.2020 року кримінальне провадження № 0002893 від 02.02.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, закрито у зв`язку з тим, що у вищевказаному діянні відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, вона мотивована тим, що під час досудового розслідування встановлено, що 02.12.2014 ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області, справа № 3 62/7270/13-ц, провадження № 22ц-780/5066/14, апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилено. Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 25 червня 2014 року залишено без змін. Таким чином під час досудового розслідування встановлено, що у вищевказаному діянні відсутній склад кримінального правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 358 КК України, тому, ураховуючи викладене, керуючись ст. 110, п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, постановив Кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0002893 від 02.12.2016 закрити, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до п. п. 15, 16 ч. 1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, забезпечення доведеності вини, безпосередність дослідження показань, речей і документів.

В силу ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, дізнавач зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно вимогам ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення;7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

Положенням ч. 2 ст. 91 КПК України встановлено, що доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження може бути закрито лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи та оцінки слідчим (прокурором) всіх зібраних та перевірених доказів (ст.ст. 2, 284 КПК України).

Постанова слідчого (прокурора) про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту свої прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст. 110 КПК України).

В постанові старшого слідчого СВ Васильківського ВП ГУНП в Київській області капітана поліції ОСОБА_5 від 26.06.2020 року про закриття кримінального провадження №0002893 від 02.02.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України необґрунтовано та не зазначено, на підставі яких проведених слідчих та процесуальних дій він прийшов до висновку про необхідність закриття кримінального провадження.

Зміст зазначеної оскаржуваної постанови полягає в тому, що в ній слідчий обмежився посиланням тільки на ухвалу колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області від 02.12.2014, справа № 3 62/7270/13-ц, провадження № 22ц-780/5066/14, апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилено. Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 25 червня 2014 року залишено без змін, але з матеріалів кримінального провадження не вбачається, яким чином він проводив слідчі розшукові дії.

Відповідно до положень ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження № 0002893 від 02.02.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, старший слідчий СВ Васильківського ВП ГУНП в Київській області капітан поліції ОСОБА_5 не забезпечив ефективного розслідування за кримінальним провадженням, у порушення вимог ст.ст. 9, 91-94 КПК України, слідчим не були проведені жодні слідчі дії для повного і всебічного висвітлення обставин кримінального правопорушення.

З положень ст. 83 КПК України слідує, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, допит свідків, речові докази, документи, висновки експертів, проведення слідчих експериментів.

Зокрема, практика ЄСПЛ щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування … має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини … або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (див. рішення у справі «Олександр Ніконенко проти України», «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).

Проте, обставини, викладені у заяві ОСОБА_4 , не були предметом контролю слідчим при проведенні досудового розслідування, оскільки постанова слідчого про закриття кримінального провадження вказаним нормам КПК України не відповідає, в ній відсутня оцінка кожного доказу з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупності зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, тобто суб`єктом оскарження не надано обґрунтовані відповіді на поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Крім того, оскаржувана постанова за своєю формою містить порушення норм, встановлених ст. 110 КПК України, оскільки мотивувальна частина постанови не містить відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

За таких обставин, слідчий суддя проаналізувавши доводи скарги адвоката ОСОБА_3 , якій діє в інтересах ОСОБА_4 , та дослідивши її матеріали, матеріали кримінального провадження № 0002893 від 02.02.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова слідчого скасуванню для відновлення досудового розслідування.

При проведенні досудового розслідування уповноваженому органу слід вжити заходів для встановлення об`єктивної істини, в повному обсязі провести необхідні саме слідчі дії згідно КПК України (допитати потерпілу, особу; свідків, взяти до уваги проведену експертизу, тощо) щодо з`ясування обставин про наявність чи відсутність складу (події) злочину, в достатньому для встановлення об`єктивної істини вчинення кримінального правопорушення за результатом чого необхідно прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Керуючись статтями 9, 22, 91, 93, 110, 284, 306-307, 309 КПК України, слідчий суддя,

п о с та н о в и в:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 , якій діє в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження № 0002893 від 02.02.2016 року задовольнити частково.

Постанову старшого слідчого СВ Васильківського ВП ГУНП в Київській області капітана поліції ОСОБА_5 від 26.06.2020 року про закриття кримінального провадження №0002893 від 02.02.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України- скасувати.

Матеріали кримінального провадження № 0002893 від 02.02.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України повернути до СВ відділу поліції №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області для продовження досудового розслідування.

У задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_8