Справа № 309/276/22
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

06.03.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Хустського районного суду від 01 червня 2022 року у справі за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Вироком Хустського районного суду від 01 червня 2022 року, ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік. На підставі статті 75 КК України ОСОБА_6 звільнений від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Згідно з вироком, ОСОБА_6 обвинувачується органом досудового розслідування у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

ОСОБА_6 достовірно знаючи про суть ухвали Хустського районного суду Закарпатської області від 17.04.2019 року про забезпечення позову у справі №309/1189/19, оскарження якої відповідно до ч.11 ст. 153 ЦПК України не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи, та яка залишена без змін постановою Закарпатського апеляційного суду від 17.09.2019 року, що вступила в законну силу з моменту її проголошення. Відповідно до ухвали Хустського районного суду ОСОБА_6 заборонено у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії на земельній ділянці площею 0,0181 га, її периметру, що проходить вздовж межі земельної ділянки, кадастровий номер :01:060:0002 по вулиці Євгена Маланюка в м. Хуст з однієї сторони та вздовж каналу з другої сторони в напрямку вулиці Косичної в м. Хуст. Крім цього, в рамках виконавчого провадження №59225456 від 30.05.2019, ОСОБА_6 було роз`яснено про заборону вчинення будь-яких дій на даній земельній ділянці відповідно до ухвали Хустського районного суду про забезпечення позову від 17.04.2019 у справі №309/1189/19. Після чого, 27.06.2019 державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. У свою чергу, ОСОБА_6 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність, карність та суспільну небезпечність своїх дій, а також настання суспільно небезпечних наслідків, з метою невиконання вказаного судового рішення суду уклав договір №02Е880-3534-19 на приєднання до газорозподільної системи з акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз» від 03.07.2019, після чого на земельній ділянці, площею 0,0181 га, її периметру, що проходить вздовж межі земельної ділянки, кадастровий номер :01:060:0002 по вулиці Євгена Маланюка в м. Хуст з однієї сторони та вздовж каналу з другої сторони в напрямку вулиці Косичної в м. Хуст, були здійснені роботи з газифікації будинку ОСОБА_6 . Таким чином, ОСОБА_6 здійснив умисне невиконання ухвали суду, що набрала законної сили, тим самим вчинивши дії, передбачені частиною 1 статті 382 КК України.

Не погоджуючись з вироком суду обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу. Вважає вирок незаконним та просить його скасувати. Апелянт зазначає, що в оскаржуваному вироку не наведено доказів, які могли б підтвердити подію вчинення ним кримінального правопорушення, а саме місця і способу. При наявності доказу про заборону вчинення дій на земельній ділянці і самої земельної ділянки, суд не навів у вироку доказу, який би підтверджував факт наявності на цій ділянці газового стояка і труби, що свідчить про недоведеність судом об?єктивної сторони кримінального правопорушення. Також, на переконання апелянта, суд першої інстанції не вказав на жодний доказ, який би підтвердив те, що ОСОБА_6 здійснив дії, спрямовані на будівництво і монтаж підвального газопроводу до житлового будинку, що розташований за адресою: місто Хуст, вул. Є. Маланюка, 17. Навпаки, наявні докази свідчать про те, що жодних фактичних дій, спрямованих на приєднання до газорозподільчої системи з акціонерним товариством «Оператор газорозподільчої систем Закарпатгаз» ОСОБА_6 не вчиняв, адже не володіє знаннями і не має відповідних дозволів, допусків на проведення робіт, пов?язаних із приєднанням до газорозподільчої системи, що свідчить про відсутність такої складової, як суб?єкту злочину в інкримінованому ОСОБА_6 кримінальному правопорушенні. Щодо формулювання місцевого суду про те, що: «... після доведення до нього змісту ухвали суду, 03.07.2019 ОСОБА_6 уклав з АТ «Закарпатгаз договір на приєднання до газорозподільчої системи, у результаті виконання умов якого працівниками АТ «Закарпатгаз» здійснено під?єднання будинку ОСОБА_6 до газопроводу...» свідчить про те, що ОСОБА_6 уклав лише наведений вище договір про приєднання до газопостачання, як особа, яка на відповідній законній підстав володіє будинком - об?єктом права власності. Окрім того, апелянт вважає, що місцевий суд безпідставно відхилив такі докази, як показання свідків ОСОБА_7 і ОСОБА_6 про те, що АТ «Закарпатгаз» володів інформацією про наявність ухвали про забезпечення позову до початку розробки технічних умов газопостачання. Також, ОСОБА_6 зазначає, що суд не розмежував земельну ділянку на якій знаходиться його будинок і земельну ділянку, щодо якої існує заборона, що призвело до зміщення понять, і, відповідно, помилкових висновків у справі. Обвинувачений ОСОБА_6 вважає, що фактично його притягнули до відповідальності за те, що він звернувся до спеціалізованої установи «Закарпатгазу» на підключення газопостачання у власне помешкання, яке знаходиться на його ж земельній ділянці. Разом з тим, звертає увагу на те, що місцевий суд не надав відповідної оцінки показанням самого ОСОБА_6 на предмет того, що він не вчиняв жодних дій, що призвели до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України і взагалі перебував у той час у місті Хуст Закарпатської області. Просить вирок скасувати, ухвалити виправдувальний вирок, яким закрити кримінальне провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв?язку з відсутністю у діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

До початку судового розгляду обвинувачений ОСОБА_6 , в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_8 подала до апеляційного суду клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Прокурор ОСОБА_5 , щодо задоволення клопотання не заперечувала.

Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, про основні доводи клопотання, думку прокурора ОСОБА_5 та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що клопотання про закриття кримінального провадження підлягає задоволенню.

Кримінальне провадження розглядається за відсутності обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_8 , що з огляду на положення ч. 4 ст. 405 КПК України, не перешкоджає розгляду. Приймаючи рішення про розгляд апеляційної скарги за відсутності вказаних вище учасників кримінального провадження береться до уваги те, що: учасники кримінального провадження належним чином повідомлені про час та місце апеляційного розгляду; клопотань чи заяв про відкладення розгляду справи на інший день та відомостей про поважність причин неявки від учасників провадження не надходило; апеляційний розгляд кримінального провадження неодноразово відкладався, а відповідно до ст. 28 КПК України кримінальне провадження повинно бути розглянуте і процесуальні рішення повинні бути прийняті у розумні строки.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обгрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Вмотивованим є рішення, у якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

З оскаржуваного вироку слідує, що ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

Разом з тим, незалежно від висновків, наведених у вироку Хустського районного суду від 01.06.2022 року, а також те, що обвинувачений ОСОБА_6 неповністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, колегія суддів, з огляду на клопотання обвинуваченого та його захисника про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, не знаходить достатніх правових підстав для продовження апеляційного розгляду, оскільки закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності через закінчення строків давності є обов`язком, а не правом суду.

Подаючи клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності, встановлених ч. 1 ст. 49 КК України, обвинувачений ОСОБА_6 надав свою згоду на закриття кримінального провадження з цієї підстави, незважаючи на те, що вказана підстава для закриття кримінального провадження не є реабілітуючою.

Зазначене узгоджується із позицією Касаційного кримінального суду Верховного суду, викладеному у постанові від 02.04.2024 (справа №760/6513/17,

провадження № 51-5496 км 21), де окрім іншого вказано, що суд апеляційної інстанції, з урахуванням приписів ст. 286 КПК України, зобов`язаний невідкладно розглянути клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, ухваливши рішення про закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав.

Статтею 417 КПК України, передбачено, що суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст. 284 цього Кодексу, скасовує вирок і закриває кримінальне провадження.

Згідно з приписами, передбаченими п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Частиною 1 ст. 49 КК України, передбачає, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки, зокрема: два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини; десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років, а з часу вчинення кримінального проступку п`ять років. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Матеріалами кримінального провадження встановлено, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 382 КК України, вчинене ОСОБА_6 08 вересня 2021 року та перебіг строків давності не переривався. Також, відсутні будь-які відомості про зупинення досудового чи судового провадження у зв`язку з ухиленням ОСОБА_6 від досудового розслідування або суду протягом вказаного вище періоду. Тому підстав вважати, що строки давності були зупинені, а отже вони на даний час не спливли, немає.

За вказаних вище обставин, з дня вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення і до цього часу, враховуючи ту обставину, що вирок Хустського районного суду Закарпатської області від 01 червня 2022 року не набрав законної сили, минули строки притягнення до кримінальної відповідальності, передбачені ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку з чим обвинувачений ОСОБА_6 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, оскільки останній надав свою згоду на його звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності подавши до апеляційного суду відповідне клопотання, яке, відповідно до вимог ч. 4 ст. 286 КПК України, має бути розглянуто невідкладно.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, тому вважає за необхідне клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 , в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_8 задовольнити, вирок суду першої інстанції скасувати та звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 49 КК України, а кримінальне провадження щодо нього, відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 284, ст. 417 КПК України, закрити.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 408, 417, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 , задовольнити частково.

Вирок Хустського районного суду від 01 червня 2022 року у справі за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, скасувати.

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 , в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_8 , про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності, задовольнити.

На підставі ч. 1 ст. 49 КК України обвинуваченого ОСОБА_6 звільнити від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 382 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження щодо нього на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284, ст. 417 КПК України, закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців із дня її проголошення.

Судді: