ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/962/25 Справа № 233/5236/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2025 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді-доповідача: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю

секретаря судового засідання: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7 (в режимі відео конференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника керівника Донецької обласної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 18.10.2024 року у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за №000304 за обвинуваченням ОСОБА_9 , за ч.3 ст.307 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 18.10.2024 року ОСОБА_9 , РНОКПП НОМЕР_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Суми, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, неодруженого, не працюючого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 307 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 9 років з конфіскацією всього, належного йому на праві власності майна. Вирішено питання про початок строку відбуття покарання та зарахування у строк покарання за ч.5 ст. 72 КК України, строк попереднього ув`язнення. Вирішено питання про речові докази та процесуальні витрати.

ОСОБА_9 , маючи умисел на незаконне придбання, зберігання та перевезення особливо небезпечних психотропних речовин з метою збуту, задля особистого збагачення за рахунок своєї неправомірної діяльності, за невстановлених обставин, у невстановленому місці, в невстановлені дату та час, але не пізніше 08 червня 2021 року, діючи умисно, всупереч Законам України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», незаконно придбав особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) в особливо великих розмірах, особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено 4 ММС (4 метилметкатинон) та особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено МДМА (3,4-метилендіоксиметамфетамін), які в подальшому почав незаконно зберігати при собі з метою їх збуту, шляхом виконання так званих «закладок».

08 червня 2021 року о 19 годині 55 хвилин ОСОБА_9 , продовжуючи свої злочинні дії, діючи умисно, всупереч Законам України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», перебуваючи біля магазину «Сільпо», який розташований в будівлі за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Маяковського, 1, подзвонив своєму знайомому ОСОБА_10 та попросив останнього забрати його та привезти до м. Авдіївка Донецької області.

08 червня 2021 року о 20 годині 56 хвилин ОСОБА_10 , будучи не обізнаний про злочинні наміри ОСОБА_9 , на автомобілі «Ford Sierra ЗНГ», д.н.з. НОМЕР_2 , приїхав до магазину «Сільпо», розташованого за вищевказаною адресою. У вказаний день та час, ОСОБА_9 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на незаконне придбання, зберігання та перевезення особливо небезпечних психотропних речовин з метою збуту, зберігаючи при собі у спортивні сумці чорного кольору особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) в особливо великих розмірах, особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено 4 ММС (4 метилметкатинон) та особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено МДМА (3,4-метилендіоксиметамфетамін), сів на переднє пасажирське сидіння вказаного автомобіля та попрямував до м. Авдіївка Донецької області, для подальшого збуту особливо небезпечних психотропних речовин невстановленим особам шляхом виконання «закладок», чим самим здійснив незаконне умисне перевезення особливо небезпечних психотропних речовин в особливо великих розмірах з метою збуту, при цьому по шляху руху з метою приховування своїх злочинних дій та попередження їх викриття, ОСОБА_9 , скориставшись відсутністю ОСОБА_10 , дістав із своєї спортивної сумки частину розфасованих пакунків з психотропними речовинами, які поклав в салоні автомобіля та став розкладувати до свого одягу.

09 червня 2021 року, приблизно о 00 годин 20 хвилин, ОСОБА_9 незаконно зберігаючи при собі в предметах одягу, наявній при ньому спортивній сумці, а також в салоні автомобіля «Ford Sierra ЗНГ», д.н.з. НОМЕР_2 , особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) в особливо великих розмірах, особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено 4 ММС (4 метилметкатинон) та особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено МДМА (3,4-метилендіоксиметамфетамін), на автомобілі «Ford Sierra ЗНГ», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_10 проїжджали через блок пост БП2П001, який розташований на перетині автомобільних доріг Н-20 та Т0504 біля м. Костянтинівка Донецької області, де були зупинені працівниками поліції.

09 червня 2021 року, в період часу з 03 години 43 хвилин до 05 години 58 хвилин, під час проведеного у встановленому законом порядку обшуку було виявлено та вилучено:

- в салоні автомобіля «Ford Sierra ЗНГ», д.н.з. НОМЕР_2 : 1 (один) згорток з кристалічною речовиною, яка містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), масою 10,0270 г; 1 (один) пакет з кристалічною речовиною, яка містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), масою 0,4164 г;

- з одягу ОСОБА_9 , а саме шкарпеток: 2 (два) пакети з кристалічною речовиною, яка містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), масою 0,3105 г та 0,1262 г; 1 (один) пакет з порошкоподібною речовиною, яка містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), масою 0,6208 г; 1 (один) пакет з порошкоподібною речовиною, яка містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено 4 ММС (4 метилметкатинону), масою 0,6728 г; 7 (сім) пакетів з таблетками, які містять особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено МДМА (3,4-метилендіоксиметамфетамін), загальною масою 3,7595 г;

- зі спортивної сумки чорного кольору, яка перебувала у ОСОБА_9 : 27 (двадцять сім) пакетів з кристалічною речовиною, які містять особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), загальною масою 11,2236 г.

Виявлену і вилучену особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено 4 ММС (4 метилметкатинону), масою 0,6728 г, особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), загальною масою 22,7245 г, а також особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено МДМА (3,4-метилендіоксиметамфетамін) загальною масою 3,7595 г, в порушення Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», ОСОБА_9 , діючи умисно, незаконно придбав, зберігав та перевозив з метою збуту.

Згідно з наказом Міністерства охорони здоров`я України № 188 від 01.08.2000 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу» (зі змінами), кількість особливо небезпечної психотропної речовини - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), загальною масою 22,7245 г, відноситься до особливо великих розмірів, кількість особливо небезпечної психотропної речовини - МДМА (3,4-метилендіоксиметамфетамін), загальною масою 3,7595 г, відноситься до великих розмірів.

Відповідно до Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 22.12.2006 (зі змінами) та Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770 (таблиця № 1, список № 2), із змінами, 4 ММС (4 метилметкатинон), PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) та МДМА (3,4-метилендіоксиметамфетамін) віднесено до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено.

В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи кваліфікацію дій та обґрунтованість засудження обвинуваченого вважає, що вирок суду у цьому провадженні підлягає зміні в частині призначення покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Вказує, що обставиною, яка пом`якшує покарання відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, судом визнано щире каяття. Обставин, які обтяжують покарання, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено, матеріальна шкода вказаним кримінальним правопорушенням не заподіяна, вину у скоєнні кримінального правопорушення ОСОБА_9 визнав повністю. Вказує, що Верховний Суд у постанові від 10.07.2018 у справі № 148/121l/15-к (провадження № 51-1330км18) зазначив, що формулювання п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України передбачає наявність будь-якої з обставин, перелічених у ньому (або «з`явлення із зізнанням», або «щирого каяття», або «активного сприяння розкриттю злочину»), це означає, що вимогу цього пункту виконано. Також, згідно із висновком Верховного Суду України, викладеному у постанові від 14 04.2016 у справі № 5-23кс(15)16, при призначенні покарання із застосуванням статті 69-1 КК України добровільне відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди не враховується (відсутність цієї ознаки не є перешкодою для застосування спеціальних правил призначення покарання) тоді, коли такі збитки або шкоду не заподіяно. Зазначає, що санкцією ч. 3 ст. 307 КК України, за якою засуджено ОСОБА_9 передбачено максимальний строк покарання у виді 12 років позбавлення волі. Отже дві третини максимального строку цього покарання складає 8 років позбавлення волі. Тому, з урахуванням повного визнання ОСОБА_9 вини, обставини, яка пом`якшує покарання, та за відсутності обставин, які обтяжують покарання, максимальне покарання, яке можливо йому призначити за ч.3 ст. 307 КК України згідно вимог ст. 69-1 КК України становить 8 років позбавлення волі. Щодо необхідності застосування вимог ст. 69-1 КК України при призначенні покарання вказано у постановах Верховного Суду від 24.09.2019 у справі № 344/10075/17 (провадження № 51-9426км18) та від 06.02.2020 у справі № 243/2389/19 (провадження № 51- 5640км 19). Вважає, що неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосування при призначенні покарання закону, який підлягав застосуванню (ст. 69-1 КК України), згідно зі ст. ст. 408, 409, 413 КПК України є підставою для зміни судового рішення, оскільки не погіршується становище обвинуваченого.

Просить оскаржуваний вирок в частині призначеного покарання змінити у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Вважати ОСОБА_9 засудженим за ч 3 ст. 307 КК України до покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна В іншій частині вирок залишити без змін. В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Сторони кримінального провадження про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, це підтверджується наявними матеріалами справи, клопотань про відкладення слухання справи не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги прокурора, захисника, який не заперечував щодо вимог апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

В апеляційному порядку висновки суду о винуватості обвинуваченого ОСОБА_9 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК Українине оскаржується, у зв`язку з чим апеляційним судом не перевіряються.

Згідно із ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вирок, постановлений іменем України, є найважливішим актом правосуддя і до його ухвалення належить підходити з винятковою відповідальністю, суворо дотримуючись вимог ст. ст. 370, 374 КПК України.

В силу вимог ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно зі ст. 65 КК України суди, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку повинні враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Дотримання вимог ст. 65 КК України з приводу загальних засад призначення покарання необхідно, оскільки саме за допомогою них реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до санкції ч.3 ст.307 КК України, за скоєння вказаного кримінального правопорушення передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Згідно наявних матеріалів справи за вироком суду першої інстанції ОСОБА_9 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, визнав у повному обсязі.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд першої інстанції відніс щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено. Злочинними діями ОСОБА_9 матеріальної шкоди не заподіяно.

Відповідно до вимог ст.69-1 КК України, а також п.6-2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003, за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 цього Кодексу, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Верховний Суд України у правовому висновку щодо застосування ст.69-1КК України своїм рішенням від 14.04.2016 констатував, що неможливість застосування положень ст.69-1 КК України до осіб, які вчинили злочини за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених п.1 ч.1 ст.66 КК України, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, коли збитки або шкоду злочином заподіяно не було, порушує принцип справедливості, обмежує принципи рівності та індивідуалізації юридичної відповідальності, оскільки ступінь суспільної небезпечності злочинів без заподіяння збитків або шкоди значно нижчий, ніж злочинів, якими такі збитки або шкоду було заподіяно.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно вимог п.1 ч.1 ст.413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою зміну судового рішення, вважається незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

На підставі викладеного колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора стосовно того, що суд першої інстанції у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_9 за вчинене кримінальне правопорушення призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 9 років з конфіскацією всього, належного йому на праві власності майна, в той час як суд першої інстанції мав керуватись вимогами статті 69-1 КК України і призначити покарання не більше, ніж дві третини максимального строку, а саме не більше як 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна.

Як наслідок суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, та відповідно невірно вирішив питання про міру покарання, порушивши принцип індивідуалізації покарання.

Таким чином, оскаржуваний вирок суду підлягає зміні в частині призначеного судом покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Призначаючи покарання, апеляційний суд, відповідно до вимог ст.65 КК України та п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України « Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року, вирішуючи питання про вид та розмір покарання щодо особи, яка визнається винною у вчиненні злочину, суди зобов`язані дотримуватися загальних засад призначення покарання, бо через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання; приймати до уваги ступінь тяжкості вчиненого винною особою злочину, дані про його особу та обставини справи, що обтяжують чи пом`якшують покарання.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Беручі до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого ОСОБА_9 , який раніше не судимий, під наглядом у лікаря психіатра не знаходиться, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, обставини, що пом`якшує покарання є щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Колегія суддів вважає, необхідним призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_9 за ч.3 ст.307 КК України, з застосуванням вимог ст. 69-1 КК України.

Що узгоджується з позицією Верховного Суду колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 07.11.2024 року у справі № 350/1941/19, провадження № 51-1753км23.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги заступника керівника Донецької обласної прокуратури ОСОБА_8 та вважає за необхідне змінити вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання застосувавши вимоги статті 69-1 КК України і призначити покарання не більше, ніж дві третини максимального строку, а саме покарання у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 409 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу заступника керівника Донецької обласної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 18.10.2024 року у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за № 000304 за обвинуваченням ОСОБА_9 , за ч.3 ст.307 КК України в частині призначення покарання змінити.

Вважати засудженим ОСОБА_9 , за ч.3 ст. 307 КК України із застосуванням ст.69-1 цього Кодексу до покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна.

В іншій частині вирок суду залишити без змін

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а обвинуваченим, що знаходиться під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді