Провадження № 1-кс/537/176/2025
Справа № 537/1782/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2025 слідчий суддя Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кременчука клопотання слідчого СВ ВП №1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській ОСОБА_4 в кримінальному провадженні № 0000131 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчука Полтавської області, громадянина України, з вищою освітою, працюючого на посаді охоронця у ТОВ «РОСТ-АГРО», одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345КК України,

установив:

До слідчого судді звернувся слідчий СВ ВП №1 Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_4 з клопотанням, у встановленому законом порядку погодженим з прокурором Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання його ініціатором вказано на те, що у провадженні СВ ВП №1 Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області перебувають матеріали досудового розслідування за № 0000131 від 19.03.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що 19.03.025 року інспектор взводу №1 роти №1 УПП в Полтавській області поліцейський взводу № 1 роти № 2 БПП в місті Кременчук УПП в Полтавській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_7 разом із інспектором взводу №2 роти №1 УПП в Полтавській області ОСОБА_8 , будучи відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про державний захист працівників суду та правоохоронних органів» працівниками правоохоронного органу, перебуваючи у форменому одязі із розпізнавальними знаками, отримавши табельну вогнепальну зброю та спеціальні засоби, а також разом із начальником відділення обліку мобілізаційної роботи заступником начальника сьомого відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 майор ОСОБА_9 та командиром другого відділення взводу охорони сьомого відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 сержантом ОСОБА_10 які, будучи відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про державний захист працівників суду та правоохоронних органів» працівниками іншого органу, який здійснює правозастосовні функції, перебуваючи у форменому одязі із розпізнавальними знаками, згідно наказу №77ГО від 18.03.2025 «Про організацію груп оповіщення, розшуку та доставки» заступили на чергування у вигляді групи розшуку №18 на службовому автомобілі з розпізнавальними знаками «ToyotaCorolla», номерний знак НОМЕР_1 прибули в м. Кременчук для проведення заходів з оповіщення. Виконуючи свої службові обов`язки, 19.03.2025 близько 06 год. 45 хв. ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , здійснювали патрулювання у м. Кременчук та по вул. Європейська виявили ОСОБА_5 , який рухався в бік вул. Сержанта Мельничука. Побачивши патрульний автомобіль, останній різко змінив напрямок руху та почав бігти у бік вул. Андріївська. Працівники поліції та ТЦК та СП, перебуваючи в службовому автомобілі та у зв`язку з підозрілою поведінкою ОСОБА_5 , наздогнали останнього з метою перевірки документів та вийшли з автомобіля. В цей час ОСОБА_5 , не реагуючи на законні вимоги працівників поліції, а також ТЦК та СП продовжував тікати та одночасно з цим діставати з нагрудної сумки пістолет Форт 12Р, калібр 9 mm P.A., серійний номер НОМЕР_2 , який належить йому на праві власності. В подальшому працівник поліції ОСОБА_7 та працівник ТЦК та СП ОСОБА_9 наздогнали ОСОБА_5 , який не реагував на законні вимоги зупинитись та побачили в його правій руці рукоятку від пістолета. Після цього ОСОБА_7 подав команду покласти пістолет та разом з працівником ТЦК та СП ОСОБА_9 у зв`язку із загрозою власному життю та здоров`ю й застосував до ОСОБА_5 , який намагався застосувати зброю, заходи фізичного впливу. Проте, останній, не реагуючи на законні вимоги працівників правоохоронних органів, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, тримаючи пістолет, який був заряджений у правій руці, здійснив постріл в бік ОСОБА_9 , який знаходився поряд з ним та намагався припинити протиправні дії останнього. В результаті пострілу куля влучила в ногу останньому та згідно висновку експерта №352 від 19.03.2025 на його тілі виявлено тілесні ушкодження у вигляді: синця округлої форми, в середній третині правої гомілки, на тлі якого, в центрі, шкіряна рана, округлої форми, які утворились від одноразової дії тупого твердого предмету, з обмеженою контактуючою поверхнею, яким цілком могла бути гумова куля, в результаті пострілу з травматичної зброї, можливо в указаний термін та при вказаних у постанові та підекспертним обставинах, і за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.

19.03.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

За твердженням ініціатора клопотання, підозра ОСОБА_5 у вчиненні злочину підтверджується зібраними в ході проведення досудового розслідування доказами.

В обґрунтування клопотання, зокрема за описаним вище фактом в частині застосування до підозрюваного саме такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, ініціатор клопотання посилається на те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 5 років, а також наявність ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

Метою застосування запобіжного заходу, за твердженням слідчого, є запобігання спробам підозрюваного незаконно впливати на потерпілого та свідків та запобігання спробам підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 підтримав, вказав, що погоджується з будь-яким іншим запобіжним заходом, який на думку слідчого судді буде об`єктивним для даного підозрюваного.

У судовому засіданні слідчий ОСОБА_4 клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 підтримав, проте вказав, що не заперечує проти обрання іншого запобіжного заходу на розсуд слідчого судді.

Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно нього й обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. Пояснив, що 19.03.2025 він йшов на роботу коли до нього під`їхав поліцейський автомобіль з якого різко вибігли працівники поліції разом з військовими. Підозрюваний вказав, що оскільки неодноразово бачив відеозаписи на яких б`ють людей він злякався й побіг, а останні побігли за ним й загнали в кут, де почали завалювати. ОСОБА_5 пояснив, що у наслідок їх дій в нього різко потемніло в очах й він став задихатися, тому з метою захисту він намагався зробити постріл з пістолета в повітря, який був в його сумці. Підозрюваний зазначив, що він не мав наміру завдавати працівнику ТЦК тілесних ушкоджень.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 , просив застосувати відносно останнього запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. Вказав, що оскільки підозрюваний раніше не судимий, санкція кримінального правопорушення у вчиненні якого він підозрюється передбачає максимальне покарання до 5 років позбавлення волі, то у відповідності до п. 4. ч. 2 ст. 183 КПК України до останнього не може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Також, зазначив, що відповідно до Постанови КМУ №154 від 23.02.2022 ТКЦ та СП не є правоохоронними органами, а є органами військового управління, у зв`язку з чим він має сумніви щодо правильності кваліфікації діянь ОСОБА_5 . ОСОБА_6 вказав, що ризик переховування від суду можливо запобігти більш м`яким запобіжним заходом у вигляді обобистиого зобов`язання, із покладення на останнього обов`язків. Факт того, що ОСОБА_5 почав бігти від працівників поліції не свідчить про те, що він може переховуватись, а лише свідчить про те, що підозрюваний почав тікати, у зв?язку з відсутністю військово-облікового документа та відстрочки від мобілізації. Щодо ризику впливу на свідків, то захисник зазначити, що потерпілий та свідки в даному кримінальному провадженні є працівниками поліції та ТЦК та СП, а тому останній не може чинити на них жодного тиску Просив слідчого суддю врахувати особу підозрюваного, який є одруженим, має на утриманні одну неповнолітню та одну повнолітню дитину, офіційно працевлаштований, має заресстроване місце проживання, позитивно характеризується та раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Заслухавши думку учасників розгляду клопотання, дослідивши клопотання та копії матеріалів, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Слідчим суддею достовірно встановлено, що СВ ВП №1 Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню №0000131 від 19.03.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що 19.03.2024 на підставі усної заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення внесено відомості наступного змісту: «19.03.2025, близько 06.57 год. за адресою: м. Кременчук, вул. Андріївська, 15, під час перевірки документів ОСОБА_5 , 1977 р.н., здійснив постріл з травматичного пістолета ФОРТ 12 в бік працівників поліції та ТЦК, внаслідок чого начальник відділу ОМР - заступник начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_9 , 1981 р.н., отримав тілесні ушкодження».

Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 19.03.2025, наданого ініціатором клопотання в його обґрунтування, ОСОБА_5 було затримано в порядку ст. 208 КПК України 19.03.2025 о 11 год. 34 хв., підстави затримання: безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа вчинила злочин.

19.03.2025 т.в.о. заступника начальника СВ ВП №1 Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_11 повідомив ОСОБА_5 про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

Вирішуючи питання про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу, у вигляді тримання під вартою, який з урахуванням положень ч. 3 ст. 176 КПК України є найбільш суворим, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Так як, відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom», заяви №12244/86, № 12245/86, № 12383/86 від 30.08.1990 зазначено, що наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати спостерігача у тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин, однак те, що можна вважати обґрунтованим залежить від обставин.

У п. 184 рішенні у справі «Мерабішвілі проти Грузії» заява № 72508/13 від 28.11.2017 Європейського суду з прав людини вказав, що обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть винесення вироку.

При вирішенні питання про можливість застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя з урахуванням наявних матеріалів клопотання, приходить до висновку, що підозрюваний обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, що підтверджується зібраними в рамках кримінального провадження доказами в їх сукупності, а саме: протоколами огляду місця події від 19.03.2025; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 від 19.03.2025; висновком експерта №352 від 19.03.2025; протоколами проведення слідчого експеременту від 19.03.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 19.03.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 19.03.2025; протокол допиту свідка ОСОБА_8 від 19.03.2025; протоколом огляду відеозапису від 19.03.2025.

Слідчим суддею при обранні запобіжного заходу лише перевіряється наявність вагомих доказів, що можуть свідчити про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення. Всі інші питання, фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності в скоєні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального провадження під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції. Встановлення того, вчинила чи не вчинила особа кримінальне правопорушення, є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід, що обирається.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінює тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється.

Так, слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_5 раніше не судимий, одружений, має на утримання малолітню дитину, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується, як особа скарги на яку не надходили, має позитивну характеристику з місця роботи, перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_4 з 1997, на військову службу до лав Збройних Сил України не призивався, підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, тобто в умисному заподіянні працівникові провохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, за вчинення якого передбачено покарання у виді обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк.

Відомості про те, що підозрюваний ОСОБА_5 за станом свого здоров`я не може утримуватись в місцях попереднього ув`язнення відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Посилання слідчого на п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України є безпідставними, оскільки за правими визначеними даним пунктом запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки, а як достовірно встановлено в судовому засіданні ОСОБА_5 раніше не судимий.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Проте, жодних відомостей та доказів того, що підозрюваний ОСОБА_5 переховувався від органу досудового розслідування чи суду, чи буд-яким чином перешкоджав кримінальному провадженню, або про повідомлення про підозру у вчиненні іншого злочину, матеріали справи не містять.

За таких обставин кримінальний процесуальний закон виключає можливість застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно положень ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального провадження; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Беручи до уваги встановлені в судовому засіданні обставини та надані учасниками пояснення, слідчий суддя дійшов висновку, що прокурором та слідчим при розгляді клопотання, обставина, передбачена п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме така як те, що підозрюваний, може переховуватись від органів досудового розслідування або суду в судовому засіданні належним чином доведена з огляду на тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

При цьому, прокурором та слідчим при розгляді клопотання, не доведено наявність достатніх підстав вважати, що існує ризик, який полягає в тому, що підозрюваний може незаконно впливти на свідків та потерпілого, вчиняти інші кримінальні правопорушення, дані твердження є лише припущеннями прокурора та слідчого, які не підтверджено жодними доказами.

Так, в рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Бессієв проти Молдови» (§ 59) зазначено, що «небезпека того, що обвинувачений буде чинити перешкоди належному проведенню судового процесу, не може оцінюватися абстрактно, а повинна бути підкріплюватися фактичними доказами».

Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

При цьому, оцінюючи в сукупності усі вищенаведені обставини, беручи до уваги міцність соціальних зв`язків підозрюваного, наявність постійного місця проживання, наявність родини, наявність місця роботи, відсутність судимостей, а також те, що в судовому засіданні встановлено, що клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не ґрунтується на вимогах статті 183 КПК України, приходжу до висновку, що прокурором та слідчим не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, зазначеному у клопотанні та наявність якого встановлено слідчим суддею, а тому підстави для застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на даний час відсутні.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Оскільки прокурор довів обставину передбачену п. 1, 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, однак не довів обставини, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, то слідчий суддя вважає, що в даному випадку, щодо підозрюваного ОСОБА_5 можливо застосувати більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, а саме такий запобіжний захід як домашній арешт, який буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Оцінивши наведені обставини у сукупності, слідчий суддя дійшов висновку, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту є пропорційним для запобігання ризику, наведеного у клопотанні слідчого, а застосування віднсоно ОСОБА_5 іншого більш м`якого запобіжного заходу, не забезпечить досягнення мети запобіжного заходу та належне виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_5 слідчий суддя враховує вимоги п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що підозрюваний обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі, а також наявність ризику того, що він може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, слідчий суддя вважає, що необхідно застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з дня винесення даної ухвали до 19.05.2025, включно в межах строку досудового розслідування та зобов`язати останнього не залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв.

Керуючись ст. 176, 177, 178, 181, 193, 194, 198, 376 КПК України, слідчий суддя

постановив:

У задоволенні клопотання слідчого СВ ВП №1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчука Полтавської області, громадянина України, з вищою освітою, працюючого на посаді охоронця у ТОВ «РОСТ-АГРО», одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з дня винесення даної ухвали до 19.05.2025, включно в межах строку досудового розслідування..

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 такі обов`язки:

- не залишати місце проживання за адресою АДРЕСА_1 , в період часу з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв.

- прибувати за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за першою вимогою.

Після закінчення цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим. Продовження цього строку можливе у порядку, передбаченому ст. 199 КПК України.

Роз`яснити підозрюваному, що порушення умов домашнього арешту має наслідком можливість застосування більш суворої міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Виконання ухвали слідчого судді покласти на ВП № 1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області.

ВП № 1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області негайно поставити ОСОБА_5 на облік і повідомити про це слідчого СВ ВП № 1 Кременчуцького РУП ГУ НП України у Полтавській області ОСОБА_4 .

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали слідчого судді складено та оголошено 25.03.2025

Слідчий суддя ОСОБА_1