У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про призначення справи до судового розгляду

27 березня 2025 року Володимир-Волинський міський суд Волинської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000554 від 05.08.2024, який надійшов до суду 18.03.2025 з Волинської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчук Полтавської області, громадянина України, із середньою-спеціальною освітою, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до ст. 89 ККУ раніше не судимого, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «старший солдат»,

-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України,

ВСТАНОВІИВ:

18 березня 2025 року до Володимир-Волинського міського суду Волинської області надійшов обвинувальний акт стосовно ОСОБА_4 за ч.5 ст.407 КК України.

Ухвалою судді від 20.03.2025 у кримінальному провадженні призначене підготовче судове засідання.

Заслухавши у підготовчому судовому засіданні думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, ознайомившись з обвинувальним актом, суд вважає встановленим, що вищевказане кримінальне провадження підсудне Володимир-Волинському міському суду Волинської області, обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, підстав для прийняття рішення, передбаченого пунктами 1-4 ч.3 ст.314 КПК України відсутні, а тому необхідно призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта у відкритому судовому засіданні, з викликом у судове засідання учасників кримінального провадження.

У підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам останнього переховуватися від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується. Своє клопотання обґрунтовує тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину за який, передбачено понесення винною особою покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 10 років, у зв`язку із чим, розуміючи тяжкість понесення покарання у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від суду з метою уникнення понесення покарання, може умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення судового розгляду. Обвинувачений самовільно без дозволу командира залишив місце несення військової служби, а відтак, у випадку не обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, останній продовжить свою протиправну поведінку та може вчинити самовільне залишення військової частини або дезертирство. Крім цього, враховуючи протиправну поведінку ОСОБА_4 та його нехтування наказами командира військової частини, а також вимогами Законів України та Статуту Збройних Сил України, останній може схиляти до аналогічної протиправної поведінки також інших військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 . Неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів, на думку прокурора, пов`язана з вступом в силу Закону України № 2531-IX від 16.08.2022 «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України щодо обрання запобіжного заходу до військовослужбовців, які вчинили військові злочини під час дії воєнного стану», відповідно до якого під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні просили відмовити в задоволенні клопотання, та застосувати до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід.

Вислухавши думку учасників судового провадження щодо продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11.03.2025 до обвинуваченого ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 20 днів, тобто до 30.03.2025 включно, без визначення розміру застави.

Відповідно до ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Згідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно із ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою не може перевищувати шістдесят днів. Строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею, за умови доведення прокурором в клопотанні, поданому до суду в порядку ст.199 КПК України, обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу..

Відповідно до положень ч. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті (тримання під вартою).

Так, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб, строк дії якого неодноразово продовжувався, та діє на теперішній час.

Тобто, з огляду на положення ч. 8 ст. 176 КПК України та введення воєнного стану в Україні, суд позбавлений можливості застосувати до військовослужбовця, який обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 КК України, інший запобіжний захід, окрім такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою, навіть у випадку, якщо суд дійде висновку, що більш м`який запобіжний захід зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Таким чином, враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше не судимий, є особою молодого віку, має постійне місце проживання, однак зважаючи на те, що ОСОБА_4 , який являється військовослужбовцем, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, в умовах воєнного стану, ризики, які були підставою для застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу, визначені ст. 177 КПК України, а саме: обвинувачений може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, з огляду на положення ч. 8 ст. 176 КПК України та продовження на території України строку дії воєнного стану, перебуваючи на волі може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується, своєї актуальності не втратили та виправдовують подальше застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд вважає необхідним задовольнити клопотання прокурора та продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_4 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на термін 60 днів, тобто до 22 травня 2025 року включно.

Разом з цим, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

Отже, зважаючи на те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, розмір застави у даному кримінальному провадженні, на підставі ч. 4 ст. 183 КПК України, не визначається.

Керуючись ст.ст.314,314-1,315, 316,336 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.5 ст.407 КК України призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні у приміщенні Володимир-Волинського міського суду Волинської області на 15.00 годину 07 квітня 2025 року, за участю учасників судового провадження.

Клопотання прокурора про продовження строку застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою в Державній установі «Луцький слідчий ізолятор», на термін 60 днів, тобто до 25 травня 2025 року включно, без визначення розміру застави.

Ухвала в частині продовження строку дії запобіжного заходу може бути оскаржена безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, ОСОБА_4 в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення. Подача апеляційної скарги на ухвалу не зупиняє її виконання.

Вступна і резолютивна частина ухвали виготовлена в нарадчій кімнаті та проголошена 27.03.2025. Повний текст ухвали виготовлений 01.04.2025.

Головуючий ОСОБА_1