ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №638/2734/22 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/818/947/25
Категорія ч.1 ст.111 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 лютого 2025 року, -

УСТАНОВИЛА:

Зміст оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції

Цією ухвалою продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , 1987 року народження, на 60 днів, тобто до 18 квітня 2025 року, та визначено розмір застави 20 010 050 грн.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати в частині визначеного розміру застави, ухвалити в цій частині нову ухвалу та визначити розмір застави в межах санкції ч.2 ст.182 КПК України 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. В обґрунтування апеляційної скарги послалася на те, що судом не доведено наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України. Наголосив, що суд не прийняв до уваги, що ОСОБА_9 з 2007 року проживає в Україні, має квартиру у м. Харкові, в якій зареєстрований та постійно проживає, останні 15 років займається виключно науковою діяльністю, є організатором безліч наукових конференцій, автором близька 40 наукових статей, офіційним керівником громадської організації «Український центр управління освітою та науковими технологіями», тобто має міцні соціальні зв`язки. Наголосив, що посилання прокурора на наявність замовників на території КНР не підтверджується жодними доказами. Указав, що ризик впливу на свідків відсутній, оскільки жоден зі свідків не повідомив про здійснення тиску на них з боку обвинуваченого. На думку захисника пред`явлене обвинувачення є необґрунтованим та не має нічого спільного з матеріалами досудового розслідування. Також наголосив, що визначений судом розмір застави є непомірним для обвинувачення, а судом не вказано жодних підстав, які б свідчили про необхідність визначення застави саме в такому розмірі.

Позиції учасників апеляційного провадження

В судовому засіданні захисник підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Мотиви суду апеляційної інстанці

Заслухавши суддю-доповідача, захисника, прокурора, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та постановлено з дотриманням зазначених вимог чинного та міжнародного законодавства.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо продовження існування ризиків передбачених ст.177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Надаючи оцінку можливості обвинуваченої переховуватися від суду або незаконно впливати на свідків, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що остання з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.

Так, ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.1 ст.111 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років, на що обґрунтовано послався суд в своєму рішенні.

Поряд з цим, у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З урахуванням фактичних обставин кримінального провадження, а саме того, що ОСОБА_9 інкримінується особливо тяжке кримінальне правопорушення у сфері злочинів проти основ національної безпеки України, на думку колегії суддів, у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства особливо під час воєнного стану.

При цьому належить врахувати, що саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від правоохоронних органів та суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків судового розгляду, а також належне дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.

За таких обставин, посилання захисника на недоведеності існування ризиків, колегія суддів вважає безпідставними оскільки існування ризиків в тому числі і втечі від правоохоронних органів та суду об`єктивно вбачається з відомостей, які є наявними у кримінальному провадженні.

Посилання захисника на те, що обвинувачений проживає в Україні, має квартиру у м. Харкові, в якій зареєстрований та постійно проживає, останні 15 років займається виключно науковою діяльністю, є організатором наукових конференцій, автором близька 40 наукових статей, офіційним керівником громадської організації «Український центр управління освітою та науковими технологіями», в даному конкретному випадку не можуть свідчити про можливість застосування до обвинуваченої більш м`якого запобіжного заходу, оскільки останній є громадянином іншої держави представники якою можуть мати вплив на останнього та сприяти його переховуванню.

З огляду на значимі для даного провадження обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення та дійшов обґрунтованого висновку про те, що ризики встановленні під час обрання запобіжного заходу на даний час не зменшилися та продовжують існувати.

Доводи захисника про відсутність ризику впливу обвинуваченим на свідків, є необґрунтованими, оскільки зазначений ризик має місце протягом усього кримінального провадження з огляду на загальну засаду безпосередність дослідження доказів.

Посилання захисника не необґрунтованість пред`явленого обвинувачення не приймаються до уваги, оскільки оцінка пред`явленого обвинувачення можлива виключно за результатами судового розгляду під час постановлення остаточного судового рішення.

Згідно ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до п.3 ч.5 ст.182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з абз.2 ч.5 ст.182 КПК України у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

З урахуванням можливості керівництва протиправними діями ОСОБА_9 із за кордону представниками спеціальних розвідувальних служб КНР та можливості настання наслідків у вид потрапляння інформації, умисел на збір якою мав ОСОБА_9 , до зазначених осіб, колегія суддів погоджується що саме визначений судом першої інстанції розмір застави буде необхідним та достатнім для унеможливлення встановлених ризиків.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_9 та відсутності підстав для зміни чи скасування судового рішення за доводами апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 лютого 2025 року щодо ОСОБА_9 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 без задоволення.

Звернути уваги суду першої інстанції на необхідність дотримання передбачених ст.28 КПК України розумних строків судового розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: