ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/29606/24

Провадження № 11-кп/820/163/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000461 від 02 жовтня 2024 року, за апеляційною скаргою прокурора Окружної прокуратури міста Хмельницького ОСОБА_8 на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 листопада 2024 року,

в с т а н о в и л а:

Цим вироком

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Хмельницького, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працює, на утриманні малолітніх/неповнолітніх дітей немає, зареєстрованого та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , раніше судимого:

-15 травня 2024 року Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області за ст.390-1 КК України на 1 рік пробаційного нагляду;

-08 липня 2024 року цим же судом за ст.390-1 КК України на 1 рік 6 місяців пробаційного нагляду, на підставі ст.71 КК України призначено остаточне покарання у виді 2 років пробаційного нагляду;

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ст.390-1 КК України, та призначено йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст.ст.71, 72 КК України, до призначеного покарання приєднано невідбуту частину покарання за вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08 липня 2024 року, та за сукупністю вироків остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 1 (одного) року 9 (дев`яти) місяців 18 (вісімнадцяти) днів обмеження волі.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з дня прибуття і постановки засудженого на облік у виправному центрі.

Судом вирішено питання речових доказів.

За вироком суду, 04 вересня 2024 року Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області у цивільній справі №686/23798/24 винесено рішення про видачу обмежувального припису строком на шість місяців, згідно якого ОСОБА_7 заборонено перебувати за місцем реєстрації проживання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 та місцем фактичного її проживання за адресою: АДРЕСА_2 ; наближатись на відстань менше 100 метрів до місця реєстрації проживання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 , місця фактичного її проживання за адресою: АДРЕСА_2 та місця її роботи: ТОВ «Хмельницькхліб» за адресою: м. Хмельницький, вул. Тернопільська, 8; особисто і через третіх осіб вести телефонні переговори із ОСОБА_9 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто та через третіх осіб; особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_9 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею, яке набрало законної сили та з яким ОСОБА_7 ознайомлений, що підтверджується його особистим підписом.

Однак, ОСОБА_7 , нехтуючи обов`язковими приписами та обмеженнями суду, переслідуючи умисел, спрямований на порушення нормальної діяльності органів правосуддя по забезпеченню виконання рішення суду, всупереч вимог ч.4 ст.350-6 ЦПК України, відповідно до якої видача обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання, 24 вересня 2024 року близько 09 год 00 хв перебував за місцем реєстрації проживання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 , таким чином, ОСОБА_7 своїми діями, які виразились в умисному невиконанні обмежувального припису, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, порушив встановлені судом заходи тимчасового обмеження щодо заборони перебувати за місцем реєстрації проживання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 , чим заподіяв шкоду суспільним інтересам, що забезпечують нормальну, регламентовану законодавством діяльність суду і органів, які йому сприяють, щодо реалізації завдань і цілей у сфері здійснення правосуддя, державній політиці у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямованій на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Окрім цього, ОСОБА_7 , нехтуючи обов`язковими приписами та обмеженнями суду, переслідуючи умисел, спрямований на порушення нормальної діяльності органів правосуддя по забезпеченню виконання рішення суду, всупереч вимогам ч.4 ст.350-6 ЦПК України, відповідно до якої видача обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання, в період з 09 вересня 2024 року по 24 вересня 2024 року надсилав ОСОБА_9 голосові та текстові повідомлення у застосунок «Telegram». ОСОБА_7 такими своїми діями, які виразились в умисному невиконанні обмежувального припису, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, порушив встановлені судом заходи тимчасового обмеження щодо заборони особисто контактувати з ОСОБА_9 через засоби зв`язку, заподіяв шкоду суспільним інтересам, що забезпечують нормальну, регламентовану законодавством діяльність суду і органів, які йому сприяють, щодо реалізації завдань і цілей у сфері здійснення правосуддя, державній політиці у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямованій на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Тобто, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення (проступок), передбачене ст.390-1 КК України умисне невиконання обмежувальних приписів особою, щодо якої такі заходи застосовані судом.

В апеляційній скарзі прокурор Окружної прокуратури міста Хмельницького ОСОБА_8 , не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого та правильність кваліфікації його дій, уважала, що судове рішення стосовно ОСОБА_7 підлягає скасуванню через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Тому просила вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 листопада 2024 року скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання за ст.390-1 КК України у виді 1 року обмеження волі.

На підставі ст.ст.71, 72 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Хмельницького міськрайонного суду від 08 липня 2024 року та за сукупністю вироків остаточно призначити покарання у виді 2 років обмеження волі. В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Прокурор посилалась на те, що при ухваленні судом першої інстанції 04 листопада 2024 року відносно ОСОБА_7 обвинувального вироку за вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ст.390-1 КК України, за наявності невідбутого ОСОБА_7 покарання за вироком Хмельницького міськрайонного суду від 08 липня 2024 року за ст.390-1 КК України, судом не враховано вимоги, передбачені ст.71 КК України, а саме, що остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком, тобто більшим, ніж 1 рік 9 місяців 18 днів.

Окрім цього, прокурор зазначала, що судом першої інстанції в рішенні не вказано, який саме принцип складання покарання, передбачений ст.71 КК України, ним застосований: повного або часткового приєднання покарання, призначеного за попереднім вироком.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з узагальненим викладом змісту судового рішення та доводів апеляційної скарги; прокурора ОСОБА_5 , який підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів; заперечення обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_6 проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про таке.

Згідно з вимогами ч.1 ст.404 КПК України, рішення суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Апеляційним судом установлено, що 04 вересня 2024 року Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області у цивільній справі №686/23798/24 винесено рішення про видачу обмежувального припису строком на шість місяців, згідно якого ОСОБА_7 заборонено перебувати за місцем реєстрації проживання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 та місцем фактичного її проживання за адресою: АДРЕСА_2 ; наближатись на відстань менше 100 метрів до місця реєстрації проживання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 , місця фактичного її проживання за адресою: АДРЕСА_2 та місця її роботи: ТОВ «Хмельницькхліб» за адресою: м. Хмельницький, вул. Тернопільська, 8; особисто і через третіх осіб вести телефонні переговори із ОСОБА_9 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто та через третіх осіб; особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_9 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею, яке набрало законної сили та з яким ОСОБА_7 ознайомлений, що підтверджується його особистим підписом.

Однак, ОСОБА_7 , нехтуючи обов`язковими приписами та обмеженнями суду, переслідуючи умисел, спрямований на порушення нормальної діяльності органів правосуддя по забезпеченню виконання рішення суду, всупереч вимог ч.4 ст.350-6 ЦПК України, відповідно до якої видача обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання, 24 вересня 2024 року близько 09 год 00 хв перебував за місцем реєстрації проживання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_7 такими своїми діями, які виразились в умисному невиконанні обмежувального припису, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, порушив встановлені судом заходи тимчасового обмеження щодо заборони перебувати за місцем реєстрації проживання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 , чим заподіяв шкоду суспільним інтересам, що забезпечують нормальну, регламентовану законодавством діяльність суду і органів, які йому сприяють, щодо реалізації завдань і цілей у сфері здійснення правосуддя, державній політиці у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямованій на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Окрім цього, ОСОБА_7 , нехтуючи обов`язковими приписами та обмеженнями суду, переслідуючи умисел, спрямований на порушення нормальної діяльності органів правосуддя по забезпеченню виконання рішення суду, всупереч вимог ч.4 ст.350-6 ЦПК України, відповідно до якої видача обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання, в період з 09 вересня 2024 року по 24 вересня 2024 року надсилав ОСОБА_9 голосові та текстові повідомлення у застосунок «Telegram», таким чином ОСОБА_7 своїми діями, які виразились в умисному невиконанні обмежувального припису, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, порушив встановлені судом заходи тимчасового обмеження щодо заборони особисто контактувати з ОСОБА_9 через засоби зв`язку, чим заподіяв шкоду суспільним інтересам, що забезпечують нормальну, регламентовану законодавством діяльність суду і органів, які йому сприяють, щодо реалізації завдань і цілей у сфері здійснення правосуддя, державній політиці у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямованій на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Тобто, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення (проступок), передбачене ст.390-1 КК України, умисне невиконання обмежувальних приписів особою, щодо якої такі заходи застосовані судом.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення (проступку) за обставин, установлених місцевим судом і викладених у вироку, а також кримінально-правова кваліфікація його дій за ст.390-1 КК України, вид та розмір призначеного за неї покарання, в апеляційній скарзі прокурора не оспорюється, тому апеляційним судом вирок у цій частині не переглядається.

Водночас колегія суддів уважає слушними та обґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора стосовно неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до вимог ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Згідно з ч.1 ст.72 КК України, при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид, виходячи з такого їх співвідношення: одному дню обмеження волі відповідає один день пробаційного нагляду.

Відповідно до усталеної судової практики, при визначенні покарання за правилами ст.71 КК України суди повинні точно встановлювати невідбуту частину основного й додаткового покарань і зазначати їх вид та розмір у новому вироку.

Невідбутою частиною покарання за попереднім вироком треба вважати невідбуту засудженим частину будь-якого основного покарання.

Як установлено в ході судового розгляду, вироком Хмельницького міськрайонного суду від 15 травня 2024 року ОСОБА_7 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.390-1 КК України, до покарання у вигляді пробаційного нагляду строком на 1 рік. Вирок набрав законної сили 17 червня 2024 року.

Надалі, вироком Хмельницького міськрайонного суду від 08 липня 2024 року ОСОБА_7 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.390-1 КК України, до покарання у вигляді пробаційного нагляду строком на 1 рік та в силу ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Хмельницького мськрайонного суду від 15 травня 2024 року і призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 2 років пробаційного нагляду. Вирок набрав законної сили 20 серпня 2024 року.

ОСОБА_7 поставлений на облік Хмельницького РВ №1 філії ДУ «Центр пробації» у Хмельницькій області 22 серпня 2024 року.

Станом на 04 листопада 2024 року засуджений ОСОБА_7 за вироком Хмельницького міськрайонного суду від 08 липня 2024 року відбув 2 місяці 13 днів покарання у виді пробаційного нагляду, а невідбута частина покарання згідно з довідкою філії ДУ «Центр пробації» станом на цей же час становить 1 рік 9 місяців 18 днів.

Воднораз, при ухваленні Хмельницьким міськрайонним судом 04 листопада 2024 року відносно ОСОБА_7 обвинувального вироку за вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ст.390-1 КК України, за наявності невідбутого ОСОБА_7 покарання за попереднім вироком Хмельницького міськрайонного суду від 08 липня 2024 року за ст.390-1 КК України, судом першої інстанції не враховано вимоги ст.71 КК України.

Так, остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком, тобто більшим, ніж 1 рік 9 місяців 18 днів пробаційного нагляду.

Також колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції в рішенні взагалі не вказано, який саме принцип складання покарання, передбачений ст.71 КК України, застосовано: повного або часткового приєднання покарання, призначеного за попереднім вироком.

Отож неправильне застосування місцевим судом закону України про кримінальну відповідальність є відповідно до ст.409 КПК України підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Згідно з п.2 ч.1 ст.420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.

Керуючись ст.ст.405, 407, 409, 418, 420, 424, 426, 532 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора Окружної прокуратури міста Хмельницького ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 листопада 2024 року щодо ОСОБА_7 в частині призначення покарання скасувати.

Ухвалити новий вирок.

ОСОБА_7 за вчинення кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ст.390-1 КК України, призначити покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст.ст.71, 72 КК України, до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08 липня 2024 року, що становить 1 рік 9 місяців 18 днів пробаційного нагляду, та за сукупністю вироків остаточно визначити покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_7 рахувати з дня прибуття і постановки засудженого на облік у виправному центрі.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення.

На вирок може бути подана касаційна скарга до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3