В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2025 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області в м. Ужгород , кримінальну справу № 308/19612/23, кримінальне провадження відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001955 від 19.09.2023 р. про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгород, громадянина України, ромської народності, мешканця АДРЕСА_1 , непрацюючого, перебуває в цивільному шлюбі, раніше судимого

Стрийським міськрайонним судом Львівської області 01 серпня 2019 року за ч. 3 ст.15, ч.3 ст. 186 КК України до 4-х років 1 місяця позбавлення волі, звільнений 10.02.2023 року по відбуттю строку покарання

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 186 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

сторона обвинувачення :

з участю прокурора ОСОБА_4

сторона захисту:

захисника - ОСОБА_5

обвинуваченого - ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків, форми вини і мотивів кримінального правопорушення:

ОСОБА_3 19.09.2023 біля 16 : 00 год. перебуваючи у подвір`ї, неподалік магазину « Лечо» , що знаходиться за адресою : м. Ужгород, проспект Свободи буд. 52 , спілкуючись з гр. ОСОБА_6 побачив у останнього наплічну сумку. В момент коли ОСОБА_6 вирішив піти з вищевказаного подвіря у ОСОБА_3 виник раптовий умисел спрямований на відкрите викрадення чужого майна, усвідомлюючи що діє в умовах воєнного стану, умисно, з корисливих мотивів, повторно, відкрито, будучи переконаним в тому, що присутній власник майна, ОСОБА_6 бачить і усвідомлює протиправний характер його дій, ігноруючи цю обставину, з застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, наніс один удар рукою затиснутою в кулак в праву підочну ділянку та праву надбрівну ділянку голови ОСОБА_6 ,після чого повалив ОСОБА_6 на землю та відкривши наплічну сумку заволодів грошовими коштами в сумі 8000 гривень, вирвав з рук ОСОБА_6 мобільний телефон марки «Самсунг А750» з карткою мобільного оператора звязку НОМЕР_1 , які належать гр. ОСОБА_6 , після чого залишив місце вчинення злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 10683,00 гривень.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразилися: у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому повторно, поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, в умовах воєнного стану, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення , передбачене ч.4 ст. 186 КК України.

Судовий розгляд проведено стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно обвинувального акту згідно до вимог статті 337 КПК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав частково. Визнав факт нанесення ним удару в обличчя потерпілому ОСОБА_6 , заперечив викрадення грошей та мобільного телефону. По суті фактичних обставин справи пояснив, що 19 вересня 2023 року біля 14 :00 год. 14:30 год. вперше побачив потерпілого з жінкою ромської народності біля магазину «Лечо» в м. Ужгород. Його жінка підійшла до них, а далі до них підійшов він. Потерпілий купив в магазині дітям ромської народності солодощі. Оскільки охоронець не дозволив їм сидіти біля магазину та прогнав їх , жінка ромської народності, з якою він не був знайомий раніше, повела їх у двір будинку за магазином « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». З ними була ще одна жінка ромської народності. Вони сиділи у дворі будинку, де вживали вино, горілку, Кока-колу. Він не вживав алкогольні напої, вживали троє жінок ромської народності, серед яких була його цивільна дружина, та вживав алкогольні напої потерпілий. Потерпілий дав йому гроші, щоб він купив щось дітям, він деякий час був відсутній. В подальшому він повернувся і сказав своїй цивільній дружині , що вони уходять. Однак потерпілий не дав можливості їй піти, 20 хвилин приставав до неї, брав її за руки і тягнув до себе на коліна. Його цивільна жінка тримала на руках маленьку дитину. Потерпілий сказав, що дав його жінці 500,00 гривень і іде з нею в готель. Після цього він наніс потерпілому один удар в обличчя, у потерпілого впав мобільний телефон, він його підняв і повернув потерпілому. Коли він наносив удар потерпілому , потерпілий знаходився в положенні сидячи і після удару потерпілий продовжив сидіти, після чого він з цивільною дружиною покинули двір будинку, а потерпілий залишився сидіти у дворі з жінками ромської народності. В подальшому він пішов до вокзалу в м. Ужгород. Вказав, що оперативні працівники підкинули йому гроші, поклали грошові кошти йому під штани, а в кишеню штанів вклали папірець. Про вказані обставини він повідомляв захисника. Заперечив факт викрадення ним у потерпілого грошових коштів і мобільного телефону.

Не зважаючи на процесуальну позицію обвинуваченого ОСОБА_3 в судовому засіданні, його вина у вчиненні кримінального правопорушення за встановлених судом обставин підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів.

Так, потерпілий ОСОБА_6 , допитаний в судовому засіданні, показав, що 19 вересня 2023 року приблизно о 14 год. 00 хв. збирався їхати додому, оскільки у нього були придбані квитки на потяг на 16 год 30 хв. Оскільки він не місцевий , назву вулиць не знає, йшовши по вулиці в м. Ужгород, до нього підійшла жінка ромської народності , з нею були діти і попросила дати їй гроші. Він повідомив їй, що грошей не дасть, зайшли з нею в магазин, де він купив їм продукти харчування, а дітям морозиво, солодощі. Вийшовши з магазину , до них підійшли обвинувачений з жінкою, яка тримала немовля на руках , і ще дві жінки ромської народності. Вони присіли біля магазину випити вино, охоронець їх прогнав і вони пішли за магазин « ІНФОРМАЦІЯ_2 » у двір будинку і присіли всі біля підїзду будинку. Оскільки він не місцевий , особи ромської народності повели його у двір будинку до підїзду. Коли йшли у двір будинку він дав жінці обвинуваченого 500,00 грн. на продукти харчування. Вказав, що алкогольні напої купив обвинувачений, він дав гроші обвинуваченому на алкогольні напої. Вживали алкогольні напої всі, і жінки ромської народності, і молода жінка з маленькою дитиною, і обвинувачений. Вказав, що був він, обвинувачений, жінки ромської народності, двоє дітей і маленька дитина на руках у одної із жінок. Під час вживання алкогольних напоїв суперечок між ними не виникало. Вказав, що він мав грошові кошти в сумі 10 000, 00 гривень, частину з яких витратив, і залишилось при ньому 8000, 00 гривень. Вказав, що грошові кошти діставав з наплічної сумки при обвинуваченому і його цивільній дружині. Він посидів з ними трохи і пішов в напрямку залізничного вокзалу, так як потяг відправлявся о 16 год 30 хв. Пройшовши пять підїздів будинку, його наздогнав ОСОБА_3 , покликав його на що він розвернувся і відразу отримав удар рукою затиснутою в кулак в обличчя , в область правої надбрівної ділянки голови ( показав під час його допиту). Від отриманого удару він впав на землю, а обвинувачений забрав з його руки мобільний телефон та з наплічної сумки викрав грошові кошти в сумі 8000 гривень та втік. Далі він чув крики і перехожа жінка його підняла, перехожі люди викликали карету швидкої допомоги та поліцію. Йому надали медичну допомогу, зашили брів, працівники поліції повернули йому викрадений у нього мобільний телефон. В залі суду, в ході судового розгляду впізнав в особі обвинуваченого ОСОБА_3 особу, яка 19 вересня 2023 року нанесла йому удар в обличчя та викрала мобільний телефон та з наплічної сумки викрав грошові кошти в сумі 8000 гривень.

Як доказ вини обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 186 КК України прокурор в судовому засіданні зазначає показання свідків: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .

Так, в судовому засіданні був допитаний свідок зі сторони обвинувачення ОСОБА_7 , яка суду надала покази про те, що в кінці літа 2023 року, точної дати не памятає за спливом часу, перебуваючи вдома за адресою м. Ужгород, пр. Свободи 50 через вікна свого помешкання почула жіночі крики, багато жінок кричали. Вказала, що вікна її квартири виходять на сторону де знаходяться сходи до будинку, це не основний вхід до підїзду. Вона виглянула у вікно, так як був страшний крик і побачила жінок ромської народності, одна з них була з немовлям, а також з ними був молодий ром, але оскільки ій заважали дерева, що ростуть біля будинку, вона не бачила подробиць. Через десять хвилин, вона пішла в магазин « Лечо» , вийшовши з магазину та повертаючись додому побачила на траві під деревом лежав чоловік, у якого обличчя було в крові, гематома правої частини. Чоловік повідомив, що його побили «роми» , викрали мобільний телефон та велику суму грошей. Вона викликала карету швидкої допомоги і дочекалась приїзду працівників поліції. Повідомила суду, що у дворі будинку, а саме під сходами до будинку поселились «роми», які займались непристойними речами, вживали алкогольні напої, вечорами грали на гітарі.

Так, в судовому засіданні в режимі відеоконференції за клопотанням свідка був допитаний свідок зі сторони обвинувачення ОСОБА_8 , який суду надав покази про те, що 19 вересня 2023 року біля 18 год. 30 хв. перебував навпроти автостанції в м. Ужгород вул. Залізнична , знаходився в машині та побачив біля магазину «Мінімаркет Люкс» близько 10 осіб ромської народності. Підїхали працівники поліції і почалась «мітушня, крики». Один із осіб ромської народності дістав з кишені згорток пакет і кинув біля магазину . Оскільки він працював в службі таксі до нього підійшов «клієнт і він поїхав з ним за маршрутом» так як працював таксистом. Через годину дві він повернувся до місця події, де очікував клієнтів, до нього підійшли працівники поліції та попросили документи для перевірки. В ході спілкування з працівниками поліції він повідомив , що бачив інцидент осіб ромської народності з працівниками поліції і поцікавився , що відбулось. Він повідомив, що бачив, як один із осіб ромської народності дістав з кишені згорток пакет і кинув біля магазину, він підійшов з працівниками поліції до того місця, де поліцейські знайшли пакет, який просвітили фонариком, там був мобільний телефон, після чого викликали слідчо-оперативну групу.

Аналізуючи покази обвинуваченого , суд сприймає їх як просту лінію захисту від кваліфікації його дій за ч. 4 ст. 186 КК України та намагання перконати суд в тому, що він заподіяв потерпілому лише тілесні ушкодження.

Покази обвинуваченого не узгоджуються з показами потерпілого та показами свідків.

Оцінюючи покази свідків та потерпілого, суд вважає їх логічними та послідовними , такими, що узгоджуються між собою, не викликають сумнівів в їх достовірності, та враховує, що свідки попереджені про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, а свідчення надані під присягою, а відтак аналізуючи зміст показань свідків та потерпілого в частині обставин, які вони сприймали особисто, суд визнає їх належними, оскільки вони підтверджують обставини , що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, та обставини, які мають значення для кримінального провадження, та допустимими доказами вини обвинуваченого в пред`явленому обвинуваченні.

З аналізу показів свідків у їх сукупності та нерозривному взаємозв`язку із показаннями потерпілого ОСОБА_6 , які є процесуальними джерелами доказів , у розумінні ст. 84 КПК України, підтверджуються обставини того, що обвинувачений вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись вказаним майном на власний розсуд.

Обставин, регламентованих ст. 87 КПК України щодо свідка в ході судового розгляду встановлено не було.

Даних передбачених ч.2 ст. 96 КПК України стороною захисту відносно допитаних під час судового розгляду свідків для доведення недостовірності їх показань надано не було.

Сторона обвинувачення не заявляла клопотань про допит інших осіб в якості свідків у кримінальному провадженні.

Cторона захисту не заявляла клопотань про допит інших осіб в якості свідків у кримінальному провадженні.

Судом належним чином були виконані вимоги ч. 6 ст. 22 КПК щодо створення необхідних умов для реалізації, зокрема, стороною обвинувачення та стороною захисту їх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Статтею 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу покладається на слідчого, прокурора, а обов`язок доказування належності та допустимості доказів покладається на сторону, що їх подає.

На підтвердження події вчинення кримінального правопорушення та винуватості ОСОБА_3 у його вчиненні стороною обвинувачення надані суду та безпосередньо у судовому засіданні дослідженні наступні докази :

- Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань сформованого станом на 08.11.2023, відповідно до якого 19.09.2023 року було зареєстровано кримінальне провадження №0001955, правова кваліфікація ч.4 ст. 186 КК України.

- рапорт помічника чергового Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_9 від 20.09.2023 року відповідно до якого 19.09.2023 о 18:02 надійшло повідомлення зі служби 102 від гр. ОСОБА_6 , 1964 р.н., про те, що за адресою: АДРЕСА_2 , 20 хв. тому 5 осіб ромської народності, 1 чоловік та 4 жінки нанесли йому ТУ, відібрали телефон Самсунг тел.. НОМЕР_1 , грошові кошти у сумі біля 8000 тис. грн., жінка була з немовлям у синьому конверті, пішли у бік вокзалу.

- рапорт помічника чергового Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_9 від 19.09.2023 року відповідно до якого 19.09.2023 о 19:19 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 19.09.2023 о 19:18 за адресою: район м. Ужгород, вулиця Грибоєдова, буд.20, лікар міського травмпункту повідомила про те, що каретою ШМД до них було доставлено гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканця м. Перечин, (точна адреса невідома) з ТУ отриманими під час бійки .Діагноз: множинні забійні гематоми обличчя та волосяної частини голови. Заявник: ОСОБА_10 , тел. НОМЕР_2 .

- протокол огляду місця події від 19.09.2023 року з долученою до нього таблицею ілюстрацій , який проведено старшим слідчим ОСОБА_11 , відповідно до якого об`єктом огляду є загальнодоступна прибудинкова територія між багатоквартирними будинками АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 . В ході огляду місця події було виявлено особу чоловічої статі, яка представилась як ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у якого справа на обличчі під оком значна гематома. В ході бесіди з ним, останній повідомив, що особа ромської народності, з яким раніше випивав, на ім`я ОСОБА_12 нанесла йому тілесні пошкодження та заволоділа його мобільним телефоном «Самсунг» і грошовими коштами в розмірі 8 тисяч гривень. В даному місці знаходились медичні працівники ШМД, які надавали останньому допомогу. В ході огляду було здійснено обхід прибудинкової території.

- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_6 від 19.09.2023 року, згідно якого заявник ОСОБА_6 повідомляє про відкрите заволодіння особою ромської народності, яка представилась як ОСОБА_12 мобільним телефоном марки « Самсунг» та грошовими коштами в розмірі 8000 гривень та спричинення йому забоїв обличчя.

- Протокол пред`явлення особи для впізнання від 19.09.2023 року відповідно до якого в присутності понятих потерпілий ОСОБА_6 серед пред`явлених осіб на фотознімках впізнав особу під фото № 4 , як таку, що представилась як ОСОБА_12 та яка 19.09.2023 близько 16:00 год., за адресою: м. Ужгород, по пр. Свободи, 50 нанесла один удар в обличчя після чого з наплічної сумки відкрито заволоділа належним йому майном, а саме мобільним телефоном «Самсунг А7» та грошовими коштами в розмірі 8 тисяч гривень. Особу впізнав за сукупністю ознак: будовою носа, бровами, бородою, типом зачіски ,загальними рисами обличчя. Впізнання провів старший слідчий СВ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_11 . Відповідно до довідки до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 19.09.2023 року за участю потерпілого ОСОБА_6 на фото № 4 зображений ОСОБА_3

- протокол огляду місця події від 19.09.2023 року з долученою до нього таблицею ілюстрацій , який проведено старшим слідчим ОСОБА_11 , за участі понятих, спеціаліста відповідно до якого об`єктом огляду є загальнодоступна територія навпроти «Автостанції» по вул. Залізничній, біля магазину «Люкс» зафіксовано обстановку на місці. Зліва від входу до даного магазину знаходиться металевий паркан. В ході огляду місця події під парканом на землі було виявлено поліетиленовий пакет типу «салафан». Відкривши даний пакет в середині виявлено мобільний телефон у сірому чохлі. В ході детального огляду мобільного телефону було від`єднано чохол, та встановлено, що на тильній стороні мобільного телефону наявний логотип «Samsung». В ході огляду, після скопіювання слідів папілярних ліній пальців рук, мобільний телефон вилучено та поміщено до спец пакету. Зазначено про вилучення мобільного телефону , три сліди папілярних ліній пальців рук.

-висновок судового експерта Ужгородського районного відділення судово-медичної експертизи №336 від 20.09.2023 року згідно якого при судово-медичній експертизі гр. ОСОБА_6 встановлено: на момент судово-медичного обстеження на тілі гр. ОСОБА_6 виявлено тілесні ушкодження у вигляді: синця на шкірних покривах обличчя і правій орбітальній ділянці та вшитих ран обличчя в області правої підочної ділянки та правої надбрівної дуги. Оскільки оригінал медичної довідки з КНП «ЦМКЛ» УМР заповнена на ім`я гр. ОСОБА_6 , 1964 р.н. в Ужгородське районне відділення СМЕ не представлена, визначити ступінь тяжкості не представилось можливим.

- Постанова слідчого про визнання речовим доказом від 20.09.2023 року відповідно до якої мобільний телефон марки «Самсунг» моделі «А750», який знаходиться у спец.пакеті НПУ WAR1113672 визнано речовим доказом в кримінальному провадженні № 0001955 від 19.09.2023 року.

- Постанова слідчого про визнання речовим доказом від 20.09.2023 року відповідно до якої грошові кошти: 6 купюр номіналом по 500 грн. з с.н.: ВГ2251494, БТ3460314, БВ0768703, ЛА3535188, ЗГ7435120, ВИ7787724, одна купюра номіналом 200 грн. з с.н. ЕЖ4501647, одна купюра номіналом 100 грн. з с.н. УК9706603, які упаковано до спец.пакету НПУ СУ PSP3061420 та довідку видану на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яку упаковано до спец. пакету НПУ СУ №PSP061513 визнано речовими доказами в кримінальному провадженні № 0001955 від 19.09.2023 року.

-Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20.09.2023 року відповідно до якого в присутності понятих свідок ОСОБА_8 серед пред`явлених осіб на фотознімках впізнав особу ромсьької народності чоловічої статі під фото № 4 , як таку, що 19.09.2023 близько 18:30 год. за адресою м. Ужгород, по вул. Залізничній, біля магазину «Люкс», під час того як працівники поліції перевіряли інших осіб ромської народності, викинула на землю біля паркану поліетиленовий пакет в середині якого знаходився предмет розмірами 20 на 10 см. Особу впізнав за сукупністю ознак: будова носа, борода, брова, типом зачіски, загальними рисами обличчя. Впізнання провів ОСОБА_13 . Відповідно до довідки до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 19.09.2023 року за участю свідка ОСОБА_8 на фото № 4 зображений ОСОБА_3

- Протокол затримання особи підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 19.09.2023 року відповідно до якого 19.09.2023 року о 20 год 30 хв. було затримано ОСОБА_3 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення та слідчий СВ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_14 у присутності понятих , здійснив обшук затриманої особи на підставі ч. 3 ст. 208 КПК України під час якого у ОСОБА_3 було виявлено: грошові кошти 6 купюр номіналом по 500 грн. з с.н.: ВГ2251494, БТ3460314, БВ0768703, ЛА3535188, ЗГ7435120, ВИ7787724, одна купюра номіналом 200 грн. з с.н. ЕЖ4501647, одна купюра номіналом 100 грн. з с.н. УК9706603, які упаковано до спец.пакету НПУ СУ PSP3061420 та довідку видану на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яку упаковано до спец. пакету НПУ СУ. Згідно зауважень до протоколу: мобільний телефон не брав у потерпілого та кошти у сумі 3000 грн. йому не належать, вони були підкинуті. Протокол містить підписи слідчого, затриманого ОСОБА_3 , захисника та понятих.

-висновок експерта Закарпатського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру №СЕ-19/107-23/9218-Д від 29.09.2023 року відповідно до якого на підставі постанови слідчого ОСОБА_15 проведено дактилоскопічну експертизу та згідно висновку сліди папілярних ліній пальців рук, вилучені в ході проведення огляду місця події за адресою м. Ужгород, вул. Залізнична неподалік магазину «Люкс» придатні для ідентифікації. Сліди папілярних ліній пальців рук, вилучені в ході проведення огляду місця події за адресою м. Ужгород, вул. Залізнична неподалік магазину «Люкс» залишені громадянином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1

-висновок експерта Закарпатського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру №СЕ-19/107-23/9219-ТВ від 27.09.2023 року відповідно до якого на підставі постанови слідчого ОСОБА_15 проведено товарознавчу експертизу та згідно висновку ринкова вартість наданого на дослідження мобільного телефону марки «Samsung» Galaxy A7 (SM-A750FN/DS) 4/64 GB Black, бувшого у використанні, з урахуванням ознак зносу станом цін на 19.09.2023 становить 2683,00 грн.

-Протокол проведення слідчого експерименту від 04.11.2023 року відповідно до якого слідчим СВ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_15 проведено слідчий експеримент за участі потерпілого ОСОБА_6 , понятих, в ході якого потерпілий ОСОБА_6 , відтворив всі обставини та умови вчиненого відносно нього кримінального правопорушення . Вказав місце де він придбав продукти , будинок під сходами до якого він спільно з особою ромської народності чоловічої статі на імя ОСОБА_12 та особами жіночої статі вживали алкогольні напої , після чого вказав в сторону залізничного вокзалу в м. Ужгород та пояснив, що близько 15:00 год. він попрямував в сторону залізничного вокзалу в м. Ужгород, так як спішив на поїзд. Потерпілий показав місце де його наздогнав ОСОБА_12 та наніс йому удар рукою, стиснутою в кулак у район обличчя , після чого він відразу впав на землю, а ОСОБА_12 намагався вирвати сумку, яку він не відпустив. Тоді ОСОБА_12 відкрив сумку та дістав звідти 8000 гривень та відібрав мобільний телефон, після чого попрямував у невідомому напрямку. Протокол підписано слідчим, потерпілим ОСОБА_6 , понятими. Під час слідчої дії здійснювалась відеофіксація даної слідчої дії цифровою відеокамерою марки «Panasonic» із збереженням інформації на оптичному диску. Додаток до протоколу відеозапис.

Відеозапис слідчого експерименту за участі потерпілого ОСОБА_6 , який було відтворено у судовому засіданні в ході судового розгляду справи за участі сторін, відповідно до якого останній відтворив всі обставини та умови скоєння відносно нього кримінального правопорушення.

- Постанова слідчого про визнання речовим доказом від 06.11.2023 року відповідно до якої оптичний диск «HP DVD-R» визнано речовим доказом в кримінальному провадженні № 0001955 від 19.09.2023 року.

- талон №10824/327 від 19.09.2023 року із травмпункту КНП «Центральна міська клінічна лікарня» УМР, яка зповнена на ім`я ОСОБА_6 , згідно якого в нього було виявлено тілесні ушкодження у вигляді : «Забійна рана чола справа, пара орбітальна гематома справа. Забій очних частин голови».

- додатковий висновок судового експерта Ужгородського міжрайонного відділення судово-медичної експертизи №410 від 06.11.2023 року згідно якого на момент судово- медичного обстеження на тілі гр. ОСОБА_6 виявлено тілесні ушкодження у вигляді : синця на шкірних покривах обличчя в правій орбітальній ділянці та вшитих ран обличчя в області правої підочної ділянки та правої надбрівної дуги. Згідно даних медичної довідки , заповненого на його ім?я, у нього виявлено : «Забійна рана чола справа, параорбітальна гематома справа.» Вищевказані тілесні ушкодження могли виникнути внаслідок дії тупих твердих предметів по ударному механізму дії, яким могли бути руки затиснуті в кулак та обуті ноги сторонньої людини. По давності виникнення вище вказані тілесні ушкодження, згідно даних медичної довідки, вкладаються в час події, яка мала місце 19.09.2023 року і не суперечить обставинам справи вказаних у постанові. На момент отримання вищевказаних тілесних ушкоджень, виявлених у гр. ОСОБА_6 він міг знаходитися як у вертикальному або близькому до нього положенні так і в горизонтальному або близькому до нього положенні, при цьому йому було спричинено не менше 2 ударів. Враховуючи локалізацію та характер тілесних ушкоджень , виявлених у гр. ОСОБА_6 , малоймовірно виникнення їх в результаті падіння з положення стоячи. Тілесне ушкодження у вигляді синця на шкірних покривах обличчя в правій орбітальній ділянці мають незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше як 6 днів і по цій ознаці згідно п.2.3.5. "Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень", затверджених наказом N? 6 МОЗ України від 17.01.1995 року кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров?я чи незначної стійкої втрати працездатності. Ушкодження у вигляді вшитих ран обличчя в правій підочній ділянці та в правій надбрівній ділянці потягли за собою розлад здоров?я тривалістю понад 6 днів, але не більше як 21 день, і по цій ознаці, згідно п.2.3.3. "Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень", затверджених наказом N? 6 МОЗ України від 17.01.1995 року кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я. Діагноз у вигляді забою м?яких тканин голови, поставленні на підставі суб?єктивних даних ( анамнезу, скарг потерпілого) і не підтверджуються об?єктивними відомостями, в зв?язку з чим згідно п. 4.6. "Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень", затверджених наказом N? 6 МОЗ України від 17.01.1995 року, враховуватися не може.

Аналізуючи вищезазначені письмові докази, досліджені в ході судового розгляду , зокрема протоколи слідчих дій, суд визнає їх належними та допустимими доказами, складені відповідно до вимог КПК України

Окрім того, суд зазначає, що вимоги до оформлення протоколу, який фіксує хід і результати проведення процесуальної дії визначені в ст. 104 КПК України.

За змістом статей 86-87 КПК України, ключовою умовою визнання доказів недопустимими є встановлення факту їх отримання внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. При цьому, зібрані таким шляхом докази не можуть бути використані при прийнятті процесуальних рішень і на них не може посилатись суд при ухваленні судового рішення, оскільки це порушує право особи на справедливий судовий розгляд.

Перевірка доказів на їх допустимість є однією з найважливіших гарантій забезпечення прав і свобод людини в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі. З огляду на це, суд має детально аналізувати надані сторонами докази на предмет їх допустимості.

Надаючи оцінку з точки зору належності та допустимості зазначених доказів, зокрема протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками суд виходить з наступного.

За статтею 228 КПК передбачено порядок пред`явлення особи для впізнання

Зокрема, згідно з ч. 6 ст. 228 КПК за необхідності впізнання може проводитися за фотознімками, матеріалами відеозапису з додержанням вимог, зазначених у частинах першій і другій цієї статті. Проведення впізнання за фотознімками, матеріалами відеозапису виключає можливість у подальшому пред`явленні особи для впізнання.

За приписами ч. 1 ст. 228 КПК перед тим, як пред`явити особу для впізнання, слідчий, прокурор попередньо з`ясовує, чи може особа, яка впізнає, впізнати цю особу, опитує її про зовнішній вигляд і прикмети цієї особи, а також про обставини, за яких вона бачила цю особу, про що складає протокол. Якщо особа заявляє, що вона не може назвати прикмети, за якими впізнає особу, проте може впізнати її за сукупністю ознак, у протоколі зазначається, за сукупністю яких саме ознак вона може впізнати особу. Забороняється попередньо показувати особі, яка впізнає, особу, яка повинна бути пред`явлена для впізнання, та надавати інші відомості про прикмети цієї особи.

Відповідно до ч. 7 ст. 223 КПК України, слідчий, прокурор зобов`язаний запросити не менше двох незаінтересованих осіб (понятих) для пред`явлення особи, трупа чи речі для впізнання, огляду трупа, в тому числі пов`язаного з ексгумацією, слідчого експерименту, освідування особи.

Так, пред`явлення свідку та потерпілому особи для впізнання за фотознімками, а також слідчий експеримент за участі потерпілого ОСОБА_6 відбувалися за участі понятих.

Загальна мета пред`явлення для впізнання полягає в отриманні доказів, які являють собою висновок одного з учасників процесу про результати проведеної ним ідентифікації тотожність, схожість або відмінність осіб чи речей, представлених для ознайомлення, з ознаками, що збереглися в його пам`яті.

За змістом ст. 228 КПК України пред`явлення особи для впізнання - це самостійна слідча дія, яку проводять з метою встановлення тотожності, подібності або відмінності наданої для спостереження і сприйняття особи з тими, яких свідок, потерпілий, підозрюваний або обвинувачений сприймав як очевидець за певних обставин розслідуваної події. Про проведення пред`явлення до впізнання складається протокол згідно з вимогами КПК України. Вказана норма закону не передбачає обов`язкової участі захисника.

Така позиція суду, узгоджується з позицією Верховного Суду, зокрема викладеною у постанові від 14 вересня 2021 року у справі № 164/154/20 та у постанові від 22 лютого 2022 року у справі № 165/796/18.

Вимога присутності адвоката в ході пред`явлення свідкам особи для впізнання за фотознімками та вимога присутності адвоката в ході проведення слідчого експеримента за участі потерпілого , не передбачена положеннями КПК, Конституції України чи міжнародних договорів України.

Слідчий органу досудового розслідування, згідно з вимогами п. 3 ч. 2 ст. 40 КПК України, уповноважений доручати проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій відповідним оперативним підрозділам.

Згідно до вимог частин 2, 3 ст. 41 КПК України під час виконання доручень слідчого, дізнавача, прокурора співробітник оперативного підрозділу користується повноваженнями слідчого; доручення слідчого, дізнавача, прокурора щодо проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій є обов`язковими для виконання оперативним підрозділом.

З огляду на викладене протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20.09.2023 року є допустимим доказом у справі.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 11.02.2021 року справа №759/4191/19.

За таких обставин, суд приходить до обґрунтованого висновку, що протоколи пред`явлення свідку та потерпілому особи для впізнання за фотознімками, є допустимими доказами, оскільки вони отримані з дотриманням вимог ст. 228 КПК України, а тому суд бере їх до уваги при ухваленні вироку.

Приписи ст. 102 КПК України регламентують зміст висновку експерта.

Отже, досліджені висновки експертизи здобуті у спосіб передбачений КПК України, є належними та допустимими доказами вини обвинуваченого, не викликають сумнівів в їх достовірності та повноти, підстав для визнання їх неналежними та недопустимими доказами не вбачається.

Згідно ч. 1 ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюютьнаявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно до ч. 2 ст. 84 КПК України процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Частиною 1 статті 86 КПК України передбачено, що доказ вважається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Таким чином, досліджені письмові докази суд визнає належними і допустимими доказами, оскільки останні відповідають вимогам КПК України , а безпосередньо порушень вимог ст.ст. 87,99 КПК України, судом не встановлено та сторонами не доведено, дослідженими доказами в їх сукупності підтверджуються , як дата, час, місце, так і спосіб вчинення злочину, тобто обставини встановлені ст.91 КПК України. При цьому , надані у ході судового розгляду показання свідків та показання потерпілого кореспондуються з даними відображеними у протоколах , письмових доказах та узгоджуються між собою цілком і повністю в повній мірі.

Отже, суд визнає здобуті по даній справі докази допустимими, оскільки вони отримані в порядку, встановленому КПК України. Доказів, отриманих внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено.

За змістом статей 86-87 КПК України, ключовою умовою визнання доказів недопустимими є встановлення факту їх отримання внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. При цьому, зібрані таким шляхом докази не можуть бути використані при прийнятті процесуальних рішень і на них не може посилатись суд при ухваленні судового рішення, оскільки це порушує право особи на справедливий судовий розгляд.

Перевірка доказів на їх допустимість є однією з найважливіших гарантій забезпечення прав і свобод людини в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі. З огляду на це, суд має детально аналізувати надані сторонами докази на предмет їх допустимості.

Судом було вжито передбачені законом заходи для допиту усіх свідків, зазначених стороною обвинувачення та захисту, а також досліджені всі докази надані учасниками кримінального провадження.

Згідно ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, та сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду доказів.

Згідно ст. 84 КПК України:

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому ним Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно ст.370 КПК України, судове рішення ухвалюється судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженим під час судового розгляду.

Відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, в рішенні «Коробов проти України» ЄСПЛ зазначив, що при оцінці доказів Суд як правило застосовує критерій доведеності вини поза розумним сумнівом, та така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Заслухавши покази обвинуваченого ОСОБА_3 , показання потерпілого ОСОБА_6 , заслухавши покази свідків, перевіривши надані стороною обвинувачення докази, оцінюючі кожний досліджений в судовому засіданні доказ окремо з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів -з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 , у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.186 КК України у відповідності до критерія доведеності вини поза розумним сумнівом.

Окрім того, у відповідності до ч.4 ст.95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу.

Отже, дослідивши й зіставивши наявні у кримінальному провадженні фактичні дані, оцінивши їх в аспекті ст. 94 КПК України з точки зору належності, допустимості й достовірності, а також з`ясувавши передбачені ст. 91 вказаного Кодексу обставини, що належать до предмета доказування, суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_3 , у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

Отже, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази у їх сукупності, суд вважає повністю доведеним висунуте ОСОБА_3 , обвинувачення за ч.4 ст. 186 КК України.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, в умовах воєнного стану, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбачене ч.4 ст. 186 КК України.

Згідно ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно - небезпечного діяння, яке містить склад злочину, який передбачено цим Кодексом.

Кримінальна відповідальність передбачає законно обґрунтований обов`язок обвинуваченого, який вчинив кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачена КК України, піддатися осуду з боку держави і бути покараним у повній відповідності із законом.

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 05.04.2018 у справі № 658/1658/16-к зазначає, що кваліфікація злочину - кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому Кримінальним кодексом, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами.

Зокрема, індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання виправлення засудженого.

У справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03) зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Обвинувачений на момент вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність, будь-яким психічним захворюванням чи тимчасовим розладом психічної діяльності на той час не страждав, не страждає на такі і в теперішній час, поводиться адекватно. Тому суд визнає його осудним та відповідальним за скоєне.

Відповідно до Указу Президента України ОСОБА_16 від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану на території України», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався та діє до тепер.

Відповідно до ч. 4 ст. 186 КК України грабіж, вчинений у великих розмірах чи в умовах воєнного або надзвичайного стану карається позбавленням волі на строк від семи до десяти років.

Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 .

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 відповідно до статті 66 КК України не встановлено.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом згідно статті 67 КК України не встановлено.

Щодо призначення покарання.

При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин та відповідно до положень Загальної частини КК України , враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року Про практику призначення кримінального покарання , визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із класифікації злочинів ( ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

Відповідно до ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, вчинений умисно, з корисливих мотивів, та особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який раніше притягувався до кримінальної відповідальності за злочини проти власності , не працює та суспільно-корисною працею не займається, не звертався по медичну допомогу у КНП «Закарпатський обласний медичний центр психічного здоров`я та медицини залежностей» та відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Зважаючи на положення статті 50 КК України якою встановлено, що «покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами», на положення статті 65 КК України, якою встановлено, що «особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень», враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого ОСОБА_3 , відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_3 , покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбачене ч.4 ст. 186 КК України у вигляді позбавлення волі на певний строк в межах санкції частини вказаної статті.

Саме таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 , та попередження нових кримінальних правопорушень.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 , слід рахувати з моменту його фактичного затримання, а саме з 19.09.2023 року о 20 год. 30 хв.

Вирішуючи питання про зарахування до строку відбування покарання обвинуваченому терміну попереднього ув`язнення на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, суд вважає зарахувати ОСОБА_3 , строк його попереднього ув`язнення у період з 19.09.2023 року по день набрання даного вироку законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід

Відповідно до абз. 8 п. 2 ч. 3 та абз. 13 п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК у разі визнання особи винуватою у мотивувальній та резолютивній частинах вироку зазначається рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження та мотиви його ухвалення.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 18.12.2024 щодо обвинуваченого ОСОБА_3 в межах кримінального провадження продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком до 14.02.2025 року включно.

Цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати

Згідно ч. 1 ст. 126 КПК України суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку або ухва-лою.

Питання про судові витрати судом вирішується відповідно до ст. 124 КПК України.

У відповідності до ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Матеріали кримінального провадження містять документально підтвердженні витрати держави на проведення експертиз у сумі 2151,00 грн., а тому вони підлягають стягненню з обвинуваченого.

Речові докази і арешт майна

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.

Згідно ч. 9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

Згідно п. 7 ч. 9 ст. 100 КПК України, документи, що є речовими доказами, залишаються у матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Заходи забезпечення кримінального провадження

Частиною 4статті 174 КПК України визначено, що суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.10.2023 року було накладено арешт на: грошові кошти: 6 купюр номіналом по 500 грн. з с.н.: ВГ2251494, БТ3460314, БВ0768703, ЛА3535188, ЗГ7435120, ВИ7787724, одна купюра номіналом 200 грн. з с.н. ЕЖ4501647, одна купюра номіналом 100 грн. з с.н. УК9706603 та довідку видану на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.10.2023 року було накладено арешт на: мобільний телефон «Самсунг» моделі «А750».

Оскільки, грошові кошти: 6 купюр номіналом по 500 грн. з с.н.: ВГ2251494, БТ3460314, БВ0768703, ЛА3535188, ЗГ7435120, ВИ7787724, одна купюра номіналом 200 грн. з с.н. ЕЖ4501647, одна купюра номіналом 100 грн. з с.н. УК9706603, довідка видана на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та мобільний телефон «Самсунг» моделі «А750» не підлягають спеціальній конфіскації, та судом не призначено покарання у виді конфіскації майна суд вважає за необхідне скасувати заходи забезпечення покладені Ухвалами слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.10.2023 року.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 369-371, 373-376 КПК України, суд , -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 8 ( вісім) років та 6 (шість) місяців.

Строк відбування покарання рахувати з моменту його фактичного затримання, з 19.09.2023 року о 20 год. 30 хв..

Зарахувати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в строк відбуття призначеного покарання термін попереднього ув`язнення з 19.09.2023 року, (затримання на підставі ст. 208 КПК України) до вступу вироку в законну силу з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі на підставі ст. 72 ч. 5 КК України.

Запобіжний захід ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави витрати пов`язані з проведенням експертиз в розмірі 2151,00 грн.

Арешт накладений на підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.10.2023 року на: грошові кошти: 6 купюр номіналом по 500 грн. з с.н.: ВГ2251494, БТ3460314, БВ0768703, ЛА3535188, ЗГ7435120, ВИ7787724, одна купюра номіналом 200 грн. з с.н. ЕЖ4501647, одна купюра номіналом 100 грн. з с.н. УК9706603, та довідку видану на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - скасувати.

Арешт накладений на підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.10.2023 року на: мобільний телефон «Самсунг» моделі «А750» - скасувати.

Речові докази у кримінальному провадженні :

- мобільний телефон марки «Самсунг» моделі «А750», який переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_6 після вступу вироку в законну силу- залишити останньому, як власнику;

- грошові кошти: 6 купюр номіналом по 500 грн. з с.н.: ВГ2251494, БТ3460314, БВ0768703, ЛА3535188, ЗГ7435120, ВИ7787724, одна купюра номіналом 200 грн. з с.н. ЕЖ4501647, одна купюра номіналом 100 грн. з с.н. УК9706603 після вступу вироку в законну силу- повернути власнику ОСОБА_6 ;

- довідка видана на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - після вступу вироку в законну силу- повернути власнику;

- оптичний диск «HP DVD-R» - після вступу вироку в законну силу залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою в той же строк із моменту отримання його копії.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1