Гайворонський районний суд Кіровоградської області
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 385/273/25
27.02.2025 року Слідчий суддя Гайворонського районного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора Голованівської окружної прокуратури ОСОБА_3
підозрюваного ОСОБА_4
захисника підозрюваного ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5
Досудовим розслідуванням встановлено, що 26.02.2025 близько 18.00 год. в селищі Завалля, Голованіського району, Кіровоградської області, ОСОБА_4 , перебував у житловому будинку, що по АДРЕСА_1 , спільно із малолітньою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У цей час, у ОСОБА_4 виник умисел, на вчинення зґвалтування малолітньої ОСОБА_7 , тобто на вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із проникненням в її тіло, без добровільної згоди останньої.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, наблизився до малолітньої потерпілої ОСОБА_7 , взявши за руку малолітню повів її до кімнати спальні житлового будинку.
ОСОБА_8 , діючи умисно, достовірно знаючи, що ОСОБА_7 не досягла чотирнадцятирічного віку, можливість настання тяжких наслідків у вигляді психологічних травм, впевнившись, що його дії не будуть помічені іншими особами, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи всупереч вимогам ст. 16 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини, з використанням безпорадного стану потерпілої, обумовленого її малолітнім віком, рівнем статевого розвитку, з метою задоволення своєї статевої пристрасті, використовуючи її безпорадний стан, оскільки малолітня не могла правильно розуміти сутність та характер вчинюваних з нею розпусних сексуальних дій через свій вік, наблизився до малолітньої ОСОБА_7 та попрохав її роздягнутися.
Надалі ОСОБА_8 , діючи всупереч Закону України «Про захист суспільної моралі» від 20.11.2003, «Конвенції Ради Європи про захист дітей від сексуальної експлуатації та сексуального насильства» ратифікованої 20.06.2012 та Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001, користуючись своїми віковими та фізичними перевагами, оголивши свої геніталії, почав задовольняти свою статеву пристрасть шляхом анального проникнення в тіло потерпілої малолітньої ОСОБА_7 з використанням геніталій, тим самим зґвалтував малолітню, порушивши права дитини на статеву недоторканість та її нормальний фізичний, психологічний та соціальний розвиток дитини.
Внаслідок злочинних дій, що знаходяться в явній суперечності з існуючими в суспільстві традиціями інтимного спілкування людей, ОСОБА_4 посягнув на основні принципи суспільної моралі у сфері статевих стосунків, оскільки, вчиняючи дії сексуального характеру, пов`язані із проникненням в тіло малолітньої ОСОБА_7 , порушив права потерпілої, на статеву недоторканість і нормальний фізичний, психічний та соціальний розвиток дитини, що гарантується ст.52 Конституції України, згідно з якою будь-яке насильство над дитиною та її експлуатація переслідується законом та ст. 10 Закону України «Про охорону дитинства», згідно із якою кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканість та захист гідності.
Тим самим, встановлено наявність достатніх доказів для підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.152 КК України, а саме: вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із анальним проникненням в тіло іншої особи, з використанням геніталій (зґвалтування), вчинені щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди.
Термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (надалі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 р., означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення. ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу в даному випадку його продовження, у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру, розумна підозра передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року, « Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року.)
Таким чином, відповідно до матеріалів кримінального провадження та норм КПК України, які згідно до п. 5 ст. 9 КПК України, застосовуються з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, є достатні об`єктивні дані, які вказують на обґрунтованість підозри ОСОБА_4
26.02.2025 о 23 год. 15 хв. ОСОБА_4 затримано на підставі п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України.
27.02.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України.
У вчиненні кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Так, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні умисного особливо тяжкого кримінального правопорушення проти статевої свободи та статевої недоторканості, за яке законом передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 , повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, зокрема:
- результатами проведеного огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого зафіксовано місце події злочину від 26.02.2025;
- результатами проведеного огляду місця події за адресою: АДРЕСА_2 , під час якого вилучено речі малолітньої потерпілої в яких остання була одягнута на момент вчинення відносної неї злочину;
- висновком експерта №25 від 27.02.2025;
- висновком експерта №26 від 27.02.2025;
- показаннями свідків та очевидців, допитаних в межах кримінального провадження;
- показами законного представника малолітньої потерпілої;
- іншими доказами в їх сукупності.
В ході досудового розслідування в даному кримінальному провадженні встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що є підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Метою застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_4 , є забезпечення виконання останнім, покладених на нього процесуальних обов`язків.
Ризики передбачені ст.177 КПК України, існують на даний час та будуть продовжувати мати місце у випадку перебування ОСОБА_4 на волі. Можливість настання ризиків безпосередньо залежить від застосування до підозрюваного ОСОБА_4 , більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, зокрема таких як особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт, застава.
Так, запобіжні заходи, не пов`язані із триманням під вартою ОСОБА_4 , з урахуванням наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не стануть на перешкоді до вчинення підозрюваним дій, які будуть сприяти уникненню від відповідальності насамперед здійснення дій до переховування від органів досудового розслідування та суду.
ОСОБА_4 , може переховуватись від органів досудового слідства будучи підозрюваним у вчиненні кримінального правопорушення, тим самим перешкоджати кримінальному провадженню та унеможливлювати притягнення його до відповідальності.
Розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, просить суд вважати їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.
У судовому засіданні прокурор Голованівської окружної прокуратури ОСОБА_3 клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підтримав та просив його задовольнити.
Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні не заперечили щодо обрання міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою, від дачі інших пояснень відмовились.
Вивчивши доводи клопотання, заслухавши думку прокурора, пояснення підозрюваного, захисника, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.
На підставі вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється, обвинувачується особа, її вік, стан здоров`я, сімейний і матеріальний стан, вид діяльності, місце проживання, та інші обставини що її характеризують.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього кодексу.
Застосовуючи такий вид запобіжного заходу, суддя виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, із ступеня тяжкості інкримінованого злочину.
Слідчим суддею встановлено, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки в разі визнання його винуватим, останньому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі строком від десяти до п`ятнадцяти років. Крім того, реальність настання вказаного ризику, підтверджена в т.ч. самими обставинами вчинення злочину, який інкриміновано ОСОБА_4 , зокрема тим, що останній підозрюється у вчиненні умисного злочину проти статевої свободи та статевої недоторканості, які були вчинені щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років. Знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, та які на даний час не встановлені органом досудового розслідування, оскільки на даний час ще проводяться слідчі дії спрямовані на здобуття доказів, які мають значення для даного кримінального провадження, встановлення всіх обставин вчинення кримінального правопорушення. Незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні. Реальність настання вказаного ризику, підтверджена тим, що ОСОБА_4 з малолітньою потерпілою ОСОБА_7 та свідками перебуває у родинних відносинах та в разі перебування на волі може на них незаконно впливати з метою зміни їх показань на його користь. У відповідності до ст. 23 КПК України та ст. 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та повинен бути дослідженим судом під час судового провадження безпосередньо, а тому, зважаючи на стадію кримінального провадження, наявний реальний ризик, що підозрюваний у разі не застосування запобіжного заходу може впливати на свідків, які безпосередньо судом не допитані. Перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тобто вводити слідство в оману, ухилятись від викликів слідчого, прокурора та суду. Вчинити інше кримінальне правопорушення, реальність настання вказаного ризику, підтверджена самими обставинами вчиненого злочину, тому є можливість повторення зазначених дій, в тому числі з метою протиправного впливу на потерпілу.
Метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 , згідно клопотання слідчого є запобігання спробам переховуватися від органу досудового розслідування, незаконно впливати на потерпілу, свідків, перешкоджати кримінальному провадженню, вчиняти інші кримінальні правопорушення.
Підставою застосування запобіжного заходу є також, згідно клопотання слідчого, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 , кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.152 КК України, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може вдатися до спроб будь-яким чином перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя вважає, що прокурором та слідчим під час розгляду клопотання надано матеріали (докази), які є достатніми для переконання що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.
Перебування ОСОБА_4 , на волі, не забезпечить виконання підозрюваним передбачених ст. 194 КПК України, обов`язків насамперед не залишати житло цілодобово або у певний період, що у свою чергу не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, одним з яких є прибуття за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду.
Більш м`які запобіжні заходи неможливо застосувати з підстав, того, що ОСОБА_4 , має змогу потрапити на території, які не підконтрольні державним органам України, або виїхати за межі Кіровоградської області.
Поряд з цим, враховуючи вимоги ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя не визначає підозрюваному розмір застави.
Обставин, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України немає.
Таким чином, на підставі наданих слідчому судді матеріалів, оцінюючи всі встановлені під час розгляду клопотання обставини, слідчий суддя обґрунтовано вважає, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки ОСОБА_4 , оскільки він підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, санкція статті якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років.
Керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 182-184, 193, 194, 196, 197, 309 КПК України,-
Застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, строком на 60 днів, а саме з 23 години 15 хвилин 26.02.2025 року до 23 години 15 хвилин 26.04.2025 року.
Зобов`язати слідчого, який вніс клопотання про обрання міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, повідомити родичам арештованого ОСОБА_4 про взяття його під варту.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_9

Дата документу 27.02.2025