Провадження № 1-кс/686/3975/25
УХВАЛА

21 квітня 2025 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Хмельницькому клопотання прокурора відділу Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000566 від 08.04.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,

встановив:

Прокурор відділу Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_3 звернулася до суду із клопотанням про накладення арешту на майно, а саме на: мобільний телефон марки «Samsung» ІМЕІ НОМЕР_1 ІМЕІ НОМЕР_2 із сім карткою за абонентським номером НОМЕР_3 , а також грошові кошти в сумі 25000 гривень із яких 46 купюр є імітаційними коштами з ідентичним номером № НОМЕР_4 (на загальну суму 23000 гривень) та грошові кошти в кількості 4 купюри номіналом по 500 гривень на суму 2000 гривень із наступними номерами купюр №ВЕ36980716, №ЄА2038168, №ЗН3020458, №ЄЕ4480712.

Прокурор у судове засідання не з`явилася. У клопотанні міститься прохання про розгляд клопотання без участі ініціатора.

Положеннями ч. 1 ст. 172 КПК України передбачено, що неприбуття слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Зважаючи на ці положення закону, слідчий суддя дійшов висновку про можливість розгляду клопотання у відсутності прокурора та володільця майна.

Дослідивши наявні матеріали, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню із наступних підстав.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , будучи призначеним на посаду керівника філії «Хмельницький ДЕД» дочірнього підприємства «Хмельницький облавтодор», будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище, наділеною організаційно-розпорядчими функціями, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, вирішив незаконно збагатитися шляхом отримання вимагання та неправомірної вигоди від ОСОБА_5 , за вирішення питання щодо виділення 70 тон щебня та 40 тон відсіву, а також техніки які перебувають у володінні та на балансі філії «Хмельницький ДЕД» дочірнього підприємства «Хмельницький облавтодор», для посипання ґрунтової дороги яка веде до будинку ОСОБА_5 , без відображення в бухгалтерській документації звітності підприємства та без укладення відповідних договорів.

Так, 05.04.2025 ОСОБА_4 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , в ході спілкування із ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого незаконного збагачення, висунув вимогу останньому у наданні йому неправомірної вигоди в сумі 50000 гривень, за вирішення питання, щодо виділення 70 тон щебня та 40 тон відсіву, а також техніки які перебувають у володінні та на балансі Хмельницького ДЕД, для посипання ґрунтової дороги яка веде до будинку ОСОБА_5 , на що останній вимушено погодився.

При цьому, ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_5 про те, що підсипання дороги відбудеться в період часу із 14.04.2025 по 18.04.2025, по завершенні чого останньому буде необхідно надати неправомірну вигоду в сумі 50000 гривень.

Надалі, 18.04.2025 близько 16 год. 40 хв., ОСОБА_4 , знаходячись за адресою: Хмельницька область, місто Хмельницький, проспект Миру 103/3 неподалік магазину «Смачна зупинка» під час спілкування із ОСОБА_5 отримав від останнього грошові кошти в сумі 25000 гривень, як неправомірну вигоду за вирішення питання, щодо виділення 70 тон щебня та 40 тон відсіву, а також, техніки, які перебувають у володінні та на балансі Хмельницького ДЕД, для посипання ґрунтової дороги яка веде до будинку ОСОБА_5 . Після чого, злочинні дії ОСОБА_4 викрито працівниками правоохоронних органів на місці події.

При цьому, будь-яких договорів між філією «Хмельницький ДЕД» дочірнього підприємства «Хмельницький облавтодор» та ОСОБА_5 , щодо виділення 70 тон щебня та 40 тон відсіву, а також, техніки, які перебувають у володінні та на балансі Хмельницького ДЕД для посипання ґрунтової дороги, яка веде до будинку ОСОБА_5 , укладено не було, а також, дії ОСОБА_4 не було відображено в бухгалтерській документації звітності підприємства.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється в вимаганні та одержанні неправомірної вигоди службовою особою, яка займає відповідальне становище, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

18.04.2025 під час розслідування вказаного кримінального провадження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 затримано в порядку п.1 ч.1 ст. 208 КПК України та повідомлено про підозру у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст. 368 КК України.

18.04.2025 у період часу із 18 год. 01 хв. по 18 год. 34 хв. під час затримання ОСОБА_4 проведено особистий обшук останнього, в ході якого виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Samsung» ІМЕІ НОМЕР_1 ІМЕІ НОМЕР_2 із сім карткою за абонентським номером НОМЕР_3 а також грошові кошти в сумі 25000 гривень із яких 46 купюр є імітаційними коштами з ідентичним номером № НОМЕР_4 (на загальну суму 23000 гривень) та грошові кошти в кількості 4 купюри номіналом по 500 гривень на суму 2000 гривень із наступними номерами купюр №ВЕ36980716, №ЄА2038168, №ЗН3020458, №ЄЕ4480712.

Встановлено, що вилучене в ході особистого обшуку майно має значення для розслідування вказаного кримінального провадження, оскільки мобільний телефон із сім карткою, які були вилучені для спілкування із заявником, а тому в ньому можуть міститись відомості про обставини вчинення злочину, а грошові кошти є предметом злочину неправомірною вигодою, яку отримав ОСОБА_4 а тому вказані предмети мають значення речових доказів у кримінальному провадженні, та у зв`язку із чим виникає необхідність у проведенні відповідних судових експертиз та подальшого детального огляду інформації яка міститься у мобільному телефоні з метою підтвердження причетності ОСОБА_4 до вчинення інкримінованого йому злочину, а тому збереження їх як речових доказів має важливе значення для проведення об`єктивного досудового розслідування.

18.04.2025 старшим слідчим відділу розслідування особливо тяжких злочинів ОСОБА_6 , винесено постанову про визнання вищезазначених речей речовими доказами у кримінальному провадженні.

Також, встановлено, що ОСОБА_4 причетний до вимагання та отримання неправомірної вигоди та безпосередньо використовував мобільний телефон із сім карткою, які були вилучені для спілкування із заявником, а тому в ньому можуть міститись відомості про обставини вчинення злочину.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно із ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

За ч. 2 цієї ж статті, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Згідно ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що вилучене 18.04.2025 під час особистого обшуку майно відповідає критеріям речових доказів відповідно до положень ст. 98 КПК України, оскільки існує сукупність підстав та розумних підозр уважати, що указані речі зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, а отже можуть містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

При цьому, існують обставини, щодо необхідності у застосуванні заборон відчуження та розпорядження тимчасово вилученим майном, що можуть належати потерпілому, оскільки не накладення ухвалою слідчого судді на вказані речі арешту та відповідно їх подальше повернення володільцю унеможливить подальше проведення відповідних експертних досліджень та може призвести до їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження, та відповідно, до визнання неналежними речовими доказами при подальшому судовому розгляді вказаного кримінального провадження.

За таких обставин, з метою забезпечення збереження речових доказів, слідчий суддя уважає за необхідне накласти арешт із тимчасовим позбавленням права розпорядження та користування на вказане вище майно.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна на даній стадії кримінального провадження не надано. На даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання в права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення клопотання.

Керуючись ст.ст.170-173, 372 КПК України, -

постановив:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт із тимчасовим позбавленням права на розпорядження та користування на майно, а саме на:

- мобільний телефон марки «Samsung» ІМЕІ НОМЕР_1 ІМЕІ НОМЕР_2 із сім карткою за абонентським номером НОМЕР_3 ;

- грошові кошти в сумі 25000 гривень, із яких 46 купюр є імітаційними коштами з ідентичним номером № НОМЕР_4 (на загальну суму 23000 гривень) та грошові кошти в кількості 4 купюри номіналом по 500 гривень на суму 2000 гривень із наступними номерами купюр №ВЕ36980716, №ЄА2038168, №ЗН3020458, №ЄЕ4480712.

Виконання ухвали доручити слідчим, які входять до складу слідчої групи у даному кримінальному провадженні.

Ухвала про арешт виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала слідчого судді про арешт майна може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 5 днів з дня її оголошення; якщо ухвала постановлена без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні під час розгляду питання про арешт майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідчий суддя