Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/219/25
Провадження № 1-кп/499/74/25
У Х В А Л А

про продовження строку тримання під вартою

13 березня 2025 року смт Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 (далі також - прокурор), обвинуваченого ОСОБА_4 (далі також - обвинувачений, особа) та його захисника адвоката ОСОБА_5 (далі також - захисник) розглянув у відкритому, підготовчому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в кримінальному провадженні № 0000119 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Кошарово-Олександрівка, Ульяковського району Кіровоградської області, зареєстрованого в будинку АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною 1 статті 1141 Кримінального кодексу України (далі також - КК),

В С Т А Н О В И В:

1. Суть питання, що вирішується ухвалою таке

03 березня 2025 року прокурор подав обвинувальний акт кримінального провадження № 0000119 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною 1 статті 1141 КК (далі також - кримінальне провадження, справа).

11 березня 2025 року прокурор подала письмове клопотання від 10 березня 2025 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого на строк шістдесят днів, без визначення розміру застави (далі також - клопотання від 10 березня 2025 року, клопотання).

Суд вирішує питання за клопотанням.

2. Суд встановив такі обставини

2.1. За обвинувальним актом та клопотанням приблизно в червні 2024 року в обвинуваченого, який усвідомлював, що російська федерація здійснює широкомасштабну неспровоковану військову агресію і збройний напад проти України, через що в Україні у встановленому законом порядку введено воєнний стан і оголошено загальну мобілізацію, виник злочинний умисел, направлений на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України в особливий період, способом поширення серед невизначеного, але значного кола осіб інформації про дати і місце проведення військовослужбовцями районних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_2 заходів з оповіщення людських мобілізаційних ресурсів, з метою сприяння ухиленню громадянами України від виконання визначеного Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" обов`язку з`явитися за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

На виконання свого злочинного умислу, у невстановлені досудовим розслідуванням дату та час, але не пізніше 09 червня 2024 року обвинувачений, будучи зареєстрованим в месенджері (сервісі для обміну голосовими, текстовими повідомленнями і медіафайлами) «Viber» (далі також - месенджер «Viber») під іменем користувача « ОСОБА_6 », прив`язаним до його номера телефону НОМЕР_1 , приєднався до чат-групи у месенджері «Viber», із назвою «ІНФОРМАЦІЯ_8», в якій надалі розповсюджував серед невизначеного, але значного кола осіб, інформацію про дати і місце проведення військовослужбовцями районних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_2 заходів з оповіщення людських мобілізаційних ресурсів.

Надалі, обвинувачений, діючи умисно, маючи умисел на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України в особливий період, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій і бажаючи настання шкідливих наслідків у вигляді зниження обороноздатності України в умовах воєнного стану і збройної агресії російської федерації проти України, загрози її національній безпеці, знаходячись у невстановленому в ході досудового розслідування місці, використовуючи власний мобільний телефон марки «Infinix Hot 30 Play», модель «Infinix X6835B», S/N: НОМЕР_3, приєднаний до мережі Інтернет, будучи зареєстрованим в месенджері "Viber" під іменем користувача " ОСОБА_6 ", авторизованим за його номером телефону НОМЕР_1 , а також будучи учасником чат-групи «Viber» із назвою «ІНФОРМАЦІЯ_8», маючи права та технічні можливість поширювати публікації у вказаній чат-групі, поширив, способом розповсюдження, в зазначеній групі повідомлення, яке містить інформацію про дату і місце проведення військовослужбовцями районних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_2 заходів з оповіщення людських мобілізаційних ресурсів, такого змісту:

- 09 червня 2024 року, о 10 годині 37 хвилин: "Уехали в сторону Катерины" (інформація про переміщення військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_2 , його територіальних підрозділів ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) для проведення заходів з оповіщення людських мобілізаційних ресурсів у бік с. Катерино-Платонівка Коноплянської сільської громади Березівського району Одеської області);

- 09 червня 2024 року, об 11 годині 13 хвилин: "Вито в сторону Коноплево", надалі 09 червня 2024 року, об 11 годині 17 хвилин: "С ново николаевки" (інформація про переміщення військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_2 , його територіальних підрозділів ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) для проведення заходів з оповіщення людських мобілізаційних ресурсів із с. Новомиколаївка Курісовської сільської громади Березівського району Одеської області в бік с. Конопляне Березівського району Одеської області);

- 09 червня 2024 року, об 11 годині 56 хвилин.: "Опять в ново николаевки", "Вито", надалі 09 червня 2024 року, о 12 годині 00 хвилин.: "Стоят около слипчынковго бывшего дома", надалі 09 червня 2024 року, о 12 годині 02 хвилини. - фотографія мікроавтобуса марки Mercedes Vito, реєстраційний номер НОМЕР_2 , з чоловіком у військовій формі Збройних Сил України за кермом (інформація про проведення військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_2 , його територіальних підрозділів ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) заходів з оповіщення людських мобілізаційних ресурсів у визначених місцях в с. Новомиколаївка Курісовської сільської громади Березівського району Одеської області);

- 09 червня 2024 року, об 11 годині 56 хвилин: "Направление Коноплево уехали" (інформація про переміщення військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_2 , його територіальних підрозділів ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) для проведення заходів з оповіщення людських мобілізаційних ресурсів із с. Новомиколаївка Курісовської сільської громади Березівського району Одеської області в бік с. Конопляне Березівського району Одеської області);

- 10 червня 2024 року, о 09 годині 51 хвилина: "Серый универсал новониколаевка" (інформація про проведення військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_2 , його територіальних підрозділів ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) заходів з оповіщення людських мобілізаційних ресурсів в с. Новомиколаївка Курісовської сільської громади Березівського району Одеської області);

- 10 червня 2024 року, о 09 годині 51 хвилина: "Уехали в сторону Коноплево с николаевки" (інформація про переміщення військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_2 , його територіальних підрозділів ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) для проведення заходів з оповіщення людських мобілізаційних ресурсів із с. Новомиколаївка Курісовської сільської громади Березівського району Одеської області у бік с. Конопляне Березівського району Одеської області).

Потім, 10 червня 2024 адміністратор чат-групи «ІНФОРМАЦІЯ_8»у месенджері «Viber» з метою конспірації протиправної діяльності, діючи умисно, маючи умисел на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України в особливий період, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій і бажаючи настання шкідливих наслідків у вигляді зниження обороноздатності України в умовах воєнного стану і збройної агресії російської федерації проти України, загрози її національній безпеці, з метою конспірації своєї протиправної діяльності, за допомогою вбудованих функцій налаштування чат-груп у месенджері «Viber», змінив назву групи з «ІНФОРМАЦІЯ_8» на - «Оливки на районі!».

Розповсюджені обвинуваченим повідомлення із такою інформацією були доступні для загального ознайомлення необмеженого кола осіб, які відвідували відкритий для загального доступу чат-групу із назвою "ІНФОРМАЦІЯ_6", а також автоматично надійшли як сповіщення всім користувачам (абонентам) месенджера "Viber", учасникам групи "ІНФОРМАЦІЯ_6".

Згідно з листом ІНФОРМАЦІЯ_2 від 17.12.2024 №943/26681, у вищевказаних обвинуваченим повідомленнях міститься інформація, щодо проведення військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_2 заходів з оповіщення людських мобілізаційних ресурсів.

Відповідно до листа ІНФОРМАЦІЯ_2 від 17.12.2024 № 943/26681 інформація, яку обвинувачений, розповсюджував у чат-групі « Viber » із назвою " ІНФОРМАЦІЯ_6 ", ІНФОРМАЦІЯ_2 , його територіальними підрозділами ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) у відкритому доступі не розміщувалась. Завчасне розповсюдження обвинуваченим такої інформації негативно вплинуло на досягнення мети заходів з оповіщення, а саме: сприяло ухиленню громадянами України від виконання визначеного Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" обов`язку з`явитися за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 для взяття на військовий облік військовозобов`язаних, резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

2.3. Слідчий суддя Березівського районного суду Одеської області ухвалою від 15 січня 2025 року обрав обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 15 березня 2025 року (далі - ухвала від 15 березня 2025 року).

2.4. Прокурор у судовому засіданні зазначила, що підтверджує обставини викладені в клопотанні та просила його задовольнити.

Захисник у судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання прокурора, та просила застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, оскільки дружині обвинуваченого встановлена II група інвалідності, а обвинувачений визнав свою вину у вчинені кримінального правопорушення і зробив благодійний внесок на підтримку Збройних Сил України. Тому вважала, що укладення 26 лютого 2025 року між прокурором та обвинуваченим угоди про визнання винуватості (далі також - угода) та сплата обвинуваченим 70000 гривень на підтримку Збройних Сил України є достатньою підставою для звільнення обвинуваченого з-під варти.

Обвинувачений в судовому засіданні підтвердив зазначені в обвинувальному акті та клопотанні обставини вчинення ним кримінального правопорушення, підтримав доводи захисника, й зазначив, що раніше допомоги Збройним Силам України не надавав, вину у вчиненні кримінального правопорушення визнає, а свої дії обґрунтував необхідністю запобігання крадіжок чужого майна невідомими особами у формі.

Захисник, обвинувачений не подали доказів в обґрунтування доводів щодо можливості застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

3. Положення закону, якими суд керувався такі

Під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442-1 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті (частина 6 статті 176 Кримінального процесуального кодексу України, далі - КПК).

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідка у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення у якому обвинувачується (пункти 1, 3, 4, 5 частини 1 статті 177 КПК).

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (частина 2 статті 177 КПК).

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (частина 1, пункт 4 частини 2 статті 183 КПК).

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (пункт 4 частини 2 статті 183 КПК).

Під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України (абзац 8 частини 4 статті 183 КПК).

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (частина 1 статті 194 КПК).

Під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу (частина 3 статті 315 КПК).

4. Мотиви під час постановлення ухвали такі

4.1. Системний аналіз наведених у пункті 3 мотиваційної частини ухвали норм КПК, свідчить, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. Під час розгляду питання про доцільність тримання особи під вартою суд повинен брати до уваги фактори, які можуть стосуватися справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного кримінального правопорушення; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила кримінальне правопорушення; покарання, яке можливо буде призначено внаслідок засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки із суспільством.

4.2. Суд констатує, що особі пред`явлено обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною 1 статті 1141 КК - перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України в особливий період.

Отже, стосовно обвинуваченого існує обґрунтована підозра у вчиненні кримінального правопорушення, що може бути підтверджено зібраними за кримінальним провадженням доказами.

Суд вважає, що обвинувачений може переховуватися від суду з огляду на тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 1141 КК.

Суд враховує обставини, що обвинувачений за віком й станом здоров`я може утримуватися під вартою, а укладена угода, ще не підтверджує справжнє визнання обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення у повному обсязі.

Суд наголошує, що застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є виправданим заходом, оскільки є ризики того, що обвинувачений може переховуватися від суду, бо розуміє наслідки визнання його винним, з огляду на тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, а тому переважають справжні інтереси суспільства щодо забезпечення законності та запобігання порушення прав осіб й інтересів правосуддя, над інтересами забезпечення права обвинуваченого на свободу.

4.3. Суд встановив, що обвинувачений, одружений, раніше не судимий, має постійне місце проживання, що свідчить про наявність у нього соціальних зв`язків. Проте, вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення в період триваючої збройної агресії російської федерації проти України, може призвести до переховування його від суду та перешкоджанню розгляду кримінального провадження, через тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винним. Який може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки обвинувачується в перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України в особливий період. Адже ця категорія кримінальних правопорушень є найбільш небезпечними посяганнями на суспільні відносини, які забезпечують державну безпеку, обороноздатність, незалежність країни, її конституційний лад.

Суд враховує, що право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес. Тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Суд констатує, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть забезпечити подальшу належну поведінку обвинуваченого та виконання ним процесуальних обов`язків у межах цього кримінального провадження.

4.4. До того ж, захисник та обвинувачений не подали до суду жодних доказів на підтвердження можливості застосування стосовно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

За таких обставин, суд враховує вагомість доказів щодо вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі від п`яти до восьми років, й констатує про наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду.

4.5. Суд, зважаючи на приписи абзацу 8 частини 4 статті 183 КПК, не визначає розмір застави.

5. Суд застосовує таку практику Європейського суду з прав людини

Суд нагадав, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (див. рішення у справі «Єчюс проти Литви», N 34578/97, п. 93, ECHR 2000-IX) (пункт 219 рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року (заява № 42310/04).

6. Висновок суду такий

З огляду на зазначене, суд доходить висновку, що стосовно обвинуваченому необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у межах шістдесяти денного строку без визначення розміру застави.

Керуючись статтями 8, 9, 194, 196, 197, 199, 315, 369-372 КПК, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Задовольнити частково клопотання від 10 березня 2025 року.

Продовжити застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» з 16 березня 2025 року на строк до 24 години 00 хвилин 29 квітня 2025 року.

Копію ухвали направити до Державної установи «Одеський слідчий ізолятор».

Ухвала про застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду способом подачі апеляційної скарги протягом семи днів з дня проголошення ухвали, а обвинуваченим в той же строк, з моменту отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали виготовлений 17 березня 2025 року.

СуддяОСОБА_1