КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 10 грудня 2024 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 10.12.2024 задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУ НП в Київській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_5 , та продовжено ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування, тобто до 15.01.2025 включно.

Цією ж ухвалою визначено підозрюваному ОСОБА_6 заставу у розмірі 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 1 514 000 гривень.

У разі внесення застави, покладено на ОСОБА_6 наступні обов`язки:

- з`являтися на виклик до органу дізнання, досудового слідства, прокурора або суду, а в разі неможливості з`явитися через поважні причини - завчасно повідомляти про це посадову особу або орган, що здійснив виклик;

- не відлучатися із населеного пункту, за місцем фактичного проживання без дозволу слідчого або органу, у провадженні якого знаходиться кримінальна справа;

_____________________________________________________________________________

Справа № 759/25682/24 Слідчий суддя - ОСОБА_10

Апеляційне провадження № 11-сс/824/1059/2025 Суддя-доповідач - ОСОБА_1

- повідомляти службову особу або орган, у провадженні якого знаходиться кримінальна справа, про зміну свого місця проживання та роботи;

- здати на зберігання закордонний паспорт, який надає можливість підозрюваному виїзду за кордон України.

Строк дії ухвали визначено до 15.01.2025 включно.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту із покладенням обов`язку носити електронний засіб контролю, визначити підозрюваному заставу в розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Також в апеляційній скарзі апелянт просив:

- зобов`язати слідчого надати оригінали всіх матеріалів та доказів, якими обґрунтовується клопотання про застосування та продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а також ті, що є підставою для обґрунтування підозри;

- зобов`язати слідчого або прокурора надати докази наявності повноважень керівника органу досудового розслідування - заступника начальника слідчого управління ГУ НП в Київській області ОСОБА_11 на винесення постанови ГУ НП у Київській області від 11.10.2024 про створення групи слідчих;

- зобов`язати слідчого або прокурора надати докази наявності повноважень керівника органу прокуратури - першого заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_12 на винесення постанови про заміну групи прокурорів від 09.09.2024;

- зобов`язати слідчого або прокурора під час обґрунтування ризиків, наведених у клопотанні від 04.12.2024 про продовження строку тримання під вартою, послатися на конкретні докази, якими обґрунтовується вказаний ризик.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт зазначав, що оскаржувана ухвала містить посилання на невідоме кримінальне провадження № 0000003 від 04.01.2023, а також винесена відносно невідомої особи - ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 . При цьому, підозрюваний ОСОБА_6 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Повідомлення про підозру ґрунтується на припущеннях та необ`єктивних даних з ознаками фальсифікації, без посилання на докази, на підставі яких зроблено висновок про вчинення ОСОБА_6 інкримінованих йому злочинів.

Також апелянт вказував, що в матеріалах справи відсутні докази того, що заступник начальника слідчого управління ГУ НП в Київській області ОСОБА_13 , яким була винесена постанова від 11.10.2024 про створення групи слідчих, є керівником органу досудового розслідування.

Докази того, що ОСОБА_12 є керівником відповідного органу прокуратури в матеріалах справи також відсутні.

При цьому, при перевірці сайту Київської обласної прокуратури було встановлено, що ОСОБА_14 не є керівником Київської обласної прокуратури, оскільки за даними офіційного сайту цю посаду займає ОСОБА_15 .

Під час розгляду клопотання слідчим суддею не перевірено повноваження керівника органу досудового розслідування та керівника відповідного органу прокуратури, в матеріалах справи відсутня постанова про створення групи прокурорів та відсутні відомості про те, хто її створив, повноваження прокурора не підтверджені належним чином.

Підозрюваного ОСОБА_6 не було ознайомлено зі складом групи слідчих та прокурорів, не роз`яснено його право на відвід кожному з членів групи, що є порушенням права на захист.

На думку апелянта, стороною обвинувачення не було надано слідчому судді жодних реальних та належних доказів на підтвердження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Необхідність продовження строку тримання ОСОБА_6 під вартою сторона обвинувачення обґрунтовує виключно тяжкістю вчиненого злочину та суворістю можливого покарання, однак додані до клопотання копії документів не свідчать про доведеність вини підозрюваного та не можуть сприйматися, як обґрунтовані докази, що підтверджують існування вказаних ризиків.

Визначений слідчим суддею розмір застави є необґрунтованим та завідомо непомірним для підозрюваного ОСОБА_6 .

Розрахунок застави в оскаржуваній ухвалі відсутній, а тому незрозуміло, чим керувався слідчий суддя при визначенні саме такого розміру застави.

Крім того, прокурором не обґрунтовано неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою.

На думку апелянта, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки, достатнім буде застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту із покладанням обов`язку носити електронний засіб контролю.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_6 , який приймав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку із ДУ "Київський слідчий ізолятор" та його захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_5 , який також приймав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку та заперечував проти задоволення апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів судового провадження, відділом розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001053 відомості про яке внесено до ЄРДР від 12.12.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч. 1, 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 310, ч. 4 ст. 28 ст. 311 КК України.

15.10.2024 ОСОБА_6 затримано у порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

16.10.2024 у межах вказаного кримінального провадження ОСОБА_6 повідомлено про підозру у незаконному придбанні, зберіганні, перевезенні з метою збуту наркотичного засобу, обіг якого обмежено, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 1 ст. 307 КК України; у незаконному придбанні, зберіганні, перевезенні з метою збуту та незаконному збуті обмеженого в обігу наркотичного засобу - канабісу, вчиненому повторно, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 2 ст. 307 КК України; у незаконному придбанні, перевезенні та зберіганні наркотичного засобу, психотропних речовин та особливо небезпечних психотропних речовин з метою збуту, в великих та особливо великих розмірах, вчинених повторно, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 3 ст. 307 КК України.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 17.10.2024 щодо підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 13.12.2024 року без визначення розміру застави.

Постановою першого заступника керівника Київської обласної прокуратури від 02.12.2024 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001053 продовжено до трьох місяців, тобто до 15.01.2025 року.

05.12.2024 старший слідчий СУ ГУ НП в Київській області ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва із клопотанням, погодженим прокурором відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_5 , про продовження ОСОБА_6 строку тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування, тобто до 15.01.2025 включно, без визначення застави. У разі визначення застави, слідчий просив збільшити максимальний розмір застави, передбачений ч. 5 ст. 182 КПК, до 1000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 10.12.2024 задоволено клопотання слідчого та продовжено ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування, тобто до 15.01.2025 включно.

Цією ж ухвалою визначено підозрюваному ОСОБА_6 заставу у розмірі 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 1 514 000 гривень.

У разі внесення застави, покладено на ОСОБА_6 наступні обов`язки:

- з`являтися на виклик до органу дізнання, досудового слідства, прокурора або суду, а в разі неможливості з`явитися через поважні причини - завчасно повідомляти про це посадову особу або орган, що здійснив виклик;

- не відлучатися із населеного пункту, за місцем фактичного проживання без дозволу слідчого або органу, у провадженні якого знаходиться кримінальна справа;

- повідомляти службову особу або орган, у провадженні якого знаходиться кримінальна справа, про зміну свого місця проживання та роботи;

- здати на зберігання закордонний паспорт, який надає можливість підозрюваному виїзду за кордон України.

Строк дії ухвали визначено до 15.01.2025 включно.

З висновками слідчого судді, викладеними в оскаржуваній ухвалі, колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.

Згідно ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінальних правопорушень; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Предметом апеляційного оскарження є ухвала слідчого судді, яка переглядається, виходячи з тих обставин кримінального провадження, які існували на день її постановлення.

На переконання колегії суддів, при прийнятті рішення про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , слідчий суддя дійшов вірного висновку про доведеність наявності обставин, які свідчать про обґрунтованість підозри останнього у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2, 3 ст. 307 КК України, що підтверджується фактичним даними, наданими суду та наведеними у рішенні слідчого судді.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Як вважає колегія суддів, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, дійшов обґрунтованого висновку про наявність у провадженні достатньої сукупності доказів, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Слідчим суддею станом на день розгляду клопотання досліджено доводи клопотання слідчого щодо обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про тримання ОСОБА_6 під вартою та встановлено, що необхідно виконати ряд слідчих (розшукових) та процесуальних дій, без проведення яких закінчення досудового розслідування є неможливим.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про продовження їх існування, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, а також з огляду на характер та наслідки кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він підозрюється.

Зокрема, наявні в матеріалах кримінального провадження відомості і обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, в сукупності із вищезазначеними обставинами, слідчий суддя врахував дані про особу підозрюваного, його вік та стан здоров`я, майновий та сімейний стан, репутацію, спосіб життя, та дійшов обґрунтованого висновку про те, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти ризикам, які зазначені у клопотанні детектива.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

У справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», «Москаленко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», колегія суддів вважає обґрунтованим висновок слідчого судді про необхідність продовження на даній стадії досудового розслідування підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів може виявитися не достатнім для забезпечення існуючих ризиків, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону і правовими позиціями ЄСПЛ.

На переконання колегії суддів, таке обмеження права ОСОБА_6 на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність продовження ОСОБА_6 строку тримання під вартою, оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, та жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти таким ризикам.

Наявність обставин, які б давали підстави вважати про достатність застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 , ніж тримання під вартою, колегією суддів не встановлено під час перегляду оскаржуваної ухвали.

З наведеного убачається, що слідчим суддею враховано обставини справи в сукупності з даними про особу підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою, який, на думку колегії суддів, в сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю кримінальних правопорушень та його наслідками, є обґрунтованим, та підстав для застосування до підозрюваного ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає.

Крім того, на переконання колегії суддів, слідчий суддя станом на день розгляду клопотання, у відповідності до вимог ч. 4, 5 ст. 182, ч. 3 ст. 183 КПК України, взявши до уваги дані, які характеризують особу підозрюваного, обставини інкримінованих йому кримінальних правопорушень, дійшов обгрунтованого висновку про можливість визначення йому застави у виді 500 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1 514 000 гривень.

З таким висновком погоджується і колегія суддів, та вважає, що вказаний розмір застави є відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, оскільки, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

На переконання колегії суддів, такий запобіжний захід здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 . Підстав вважати його завідомо непомірним для підозрюваного колегія суддів не вбачає.

Доводи захисника під час апеляційного розгляду про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_6 підозри колегія суддів вважає безпідставними, оскільки наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2, 3 ст. 307 КК України.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на вищенаведені дані, у колегії суддів наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінальних правопорушень, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення.

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07- Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, колегія суддів враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності події та складу кримінальних правопорушень в діянні, винуватості особи в його вчиненні, у тому числі наявності або відсутності умислу в діях особи, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

За таких обставин, посилання захисника в апеляційній скарзі на необгрунтованість повідомленої підозри, яка, на переконання апелянта, грунтується на припущеннях та необ`єктивних даних, є передчасними.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а дослідження та оцінка доказів, встановлення наявності або відсутності події та складу кримінальних правопорушень, та достатності доказів для доведеності винуватості особи, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

Сукупність зібраних доказів та матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для продовження щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу.

Доводи захисника про те, що оскаржувана ухвала містить посилання на невідоме кримінальне провадження № 0000003 від 04.01.2023, не є підставою для скасування вказаної ухвали. Крім того, як убачається із матеріалів даного судового провадження, ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 10.12.2024 виправлено допущену слідчим суддею описку у вступній та резолютивній частині ухвали слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 10.12.2024 року у частині зазначення номеру кримінального провадження.

Посилання захисника на те, що оскаржувана ухвала постановлена відносно невідомої особи - ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у той час як підозрюваний ОСОБА_6 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , також може свідчити про допущену технічну описку при зазначенні року народження підозрюваного, яка у разі необхідності може бути виправлена у порядку ст. 379 КПК.

Посилання захисника на те, що підчас розгляду клопотання слідчим суддею не перевірено повноваження слідчого та прокурора, які не підтверджені належним чином, спростовуються матеріалами судового провадження, зокрема даними долучених до клопотання постанови заступника начальника слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_16 від 11.10.2024 про створення групи слідчих у кримінальному провадженні № 0001053, та постановою першого заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_12 від 09.09.2024 про заміну групи прокурорів.

Доводи апеляційної скарги про те, що у матеріалах справи відсутні докази того, що заступник начальника слідчого управління ГУ НП в Київській області ОСОБА_17 , яким була винесена постанова від 11.10.2024 про створення групи слідчих, є керівником органу досудового розслідування, а керівником відповідного органу прокуратури, який приймав постанову про зміну групи прокурорів, є ОСОБА_12 , не впливають на правильність висновків слідчого судді.

Так, у п. 8 ч. 1 ст. 3 КПК наведено визначення поняття керівника органу досудового розслідування, до якого віднесено, окрім інших, начальника Головного слідчого управління, слідчого управління, відділу, відділення органу Національної поліції, органу безпеки та заступники зазначених посадових осіб, які діють у межах своїх повноважень.

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 3 КПК, керівник органу прокуратури - Генеральний прокурор, заступник Генерального прокурора - керівник Спеціалізованої антикорупційної прокуратури (для прокурорів Спеціалізованої антикорупційної прокуратури), керівник обласної прокуратури, керівник окружної прокуратури та їх перші заступники і заступники, які діють у межах своїх повноважень.

Згідно ч. 1 ст. 37 КПК України, прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 39 КПК, керівник органу досудового розслідування уповноважений визначати слідчого (слідчих), який здійснюватиме досудове розслідування, а у випадках здійснення досудового розслідування слідчою групою - визначати старшого слідчої групи, який керуватиме діями інших слідчих.

Згідно ч. 3, 6 ст. 110 КПК, рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, дізнавач, прокурор визнає це за необхідне.

Постанова слідчого, прокурора виготовляється на офіційному бланку та підписується службовою особою.

При цьому, положення КПК України не вимагають долучення до справи доказів про призначення відповідної службової особи, яка приймала постанови у кримінальному провадженні у порядку ч. 1 ст. 37, п. 1 ч. 2 ст. 39 КПК, на посаду керівника органу досудового розслідування або керівника органу прокуратури.

За таких обставин, посилання захисника про здійснення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні неуповноваженими на те особами, є безпідставними.

Доводи захисника про те, що підозрюваного ОСОБА_6 не було ознайомлено зі складом групи слідчих та прокурорів, не роз`яснено його право на відвід кожному з членів групи, фактично зведені до оскарження дій та бездіяльності органу досудового розслідування та прокурора, що не є предметом даного судового розгляду.

Доводи апелянта про те, що органом досудового розслідування не доведено продовження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними.

Так, враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , характер та обставини інкримінованих йому діянь, дані про особу підозрюваного у сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим у клопотанні доведено продовження існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити речі чи документи, які мають значення для кримінального провадження; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Дослідивши доводи сторони захисту у цій частині, колегія суддів дійшла висновку про відсутність у справі належних доказів, які б підтверджували, що встановлені слідчим суддею ризики на день апеляційного розгляду клопотання втратили свою актуальність.

Доводи апеляційної скарги про те, що визначена слідчим суддею застава є завідомо непомірною для підозрюваного, є необґрунтованими, оскільки з урахуванням обсягу повідомленої підозри, кількості епізодів злочинних дій, даних про особу підозрюваного, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що застава саме у межах 500 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 1 514 000 гривень, здатна забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, з чим погоджується і колегія суддів.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що порушуючи в апеляційній скарзі питання про постановлення апеляційним судом ухвали про зобов`язання слідчого та прокурора надати оригінали всіх матеріалів та доказів, якими обґрунтовується клопотання про застосування та продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу, надати докази наявності повноважень керівника органу досудового розслідування, та вчинити інші дії згідно викладеного в прохальній частині апеляційної скарги переліку, захисник не врахував, що вказане виходить за межі повноважень апеляційного суду, передбачених положеннями чинного КПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 199, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 10 грудня 2024 року,- без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3