Справа № 301/2345/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" квітня 2025 р. Іршавський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в судовому засіданні в м.Іршава Іршавського районного суду Закарпатської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000238 від 09.03.2020, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце народження : с. Вільхівка, Іршавського району, Закарпатської області, місце реєстрації : АДРЕСА_1 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_1 , одруженого, з вищою освітою, непрацюючого, раніше судимого вироком Іршавського районного суду 19.06.2024 року за ч.1 ст. 310 КК України, призначено покарання у виді штрафу,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 та ч.2 ст.246 КК України,-

за участю сторін та інших учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

представника потерпілого Зарічанської сільської ради ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В:

У ході досудового розслідування встановлено, що всередині лютого 2020 року, більш точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_3 , в порушення вимог Лісового кодексу України та порядку спеціального використання лісових ресурсів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України «Про врегулювання питань щодо використання лісових ресурсів» від 23.05.2007 за №761, умисно, всупереч встановленому порядку заготівлі лісодеревини, незаконно, без спеціального дозволу, на території кварталу 112 виділу 7 ДП «Іршавського лісового господарства» (на даний час 112 квартал 7 виділ Білківського лісництва Філія «Довжанське ЛМГ» ДСГП «Ліси України»), що розташований на території Вільхівської сільської ради Іршавського району Закарпатської області, домовившись в усній формі з невстановленими досудовим розслідуванням особами, ромської народності, які мали необхідний інструмент для здійснення порубки деревини, запевнив вказаних осіб у наявності у нього необхідних дозвільних документів, переконавши їх у законності проведення робіт, вчинив незаконну порубку 3 сироростучих дерева породи «Дуб» з діаметрами пнів 30 см, 33 см та 34 см, відокремивши їх повністю від кореня. Вказаними неправомірними діями ОСОБА_3 державним інтересам в особі Вільхівської сільської ради Іршавського району Закарпатської області, правонаступником якої є Зарічанська сільська рада Хустського району Закарпатської області заподіяв істотну шкоду на загальну суму 30483,6 грн.

Таким чином ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.246 КК України - незаконна порубка дерев у лісах, що заподіяло істотну шкоду.

Крім цього, в кінці лютого 2020 року, більш точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_3 , в порушення вимог Лісового кодексу України та порядку спеціального використання лісових ресурсів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України «Про врегулювання питань щодо використання лісових ресурсів» від 23.05.2007 за №761, умисно, всупереч встановленому порядку заготівлі лісодеревини, незаконно, без спеціального дозволу, на території кварталу 112 виділу 7 ДП «Іршавського лісового господарства» (на даний час 112 квартал 7 виділ Білківського лісництва Філія «Довжанське ЛМГ» ДСГП «Ліси України»), що розташований на території Вільхівської сільської ради Іршавського району Закарпатської області, домовившись в усній формі з невстановленими досудовим розслідуванням особами, ромської народності, які мали необхідний інструмент для здійснення порубки деревини, запевнив вказаних осіб у наявності у нього необхідних дозвільних документів, переконавши їх у законності проведення робіт, вчинив незаконну порубку 4 сироростучих дерев породи «Дуб» з діаметрами пнів 54 см, 50 см, 24 см та 38, а також 2 сироростучих дерев породи «Граб» з діаметрами пнів 25 см кожне, відокремивши їх повністю від кореня. Вказаними неправомірними діями ОСОБА_3 державним інтересам в особі Вільхівської сільської ради Іршавського району Закарпатської області, правонаступником якої є Зарічанська сільська рада Хустського району Закарпатської області заподіяв істотну шкоду на загальну суму 43398,56 грн.

Крім цього, на початку березня 2020 року, більш точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_3 , в порушення вимог Лісового кодексу України та порядку спеціального використання лісових ресурсів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України «Про врегулювання питань щодо використання лісових ресурсів» від 23.05.2007 за №761, умисно, повторно, всупереч встановленому порядку заготівлі лісодеревини, незаконно, без спеціального дозволу, на території кварталу 112 виділу 7 ДП «Іршавського лісового господарства» (на даний час 112 квартал 7 виділ Білківського лісництва Філія «Довжанське ЛМГ» ДСГП «Ліси України»), що розташований на території Вільхівської сільської ради Іршавського району Закарпатської області, домовившись в усній формі з невстановленими досудовим розслідуванням особами, ромської народності, які мали необхідний інструмент для здійснення порубки деревини, запевнив вказаних осіб у наявності у нього необхідних дозвільних документів, переконавши їх у законності проведення робіт, вчинив незаконну порубку одного сироростущого дерева породи «Дуб» з діаметром пня 40 см, а також 6 сироростущих дерев породи «Граб» з діаметрами пнів 30 см, 25 см, 27 см, 23 см, 28 см та 26 см, відокремивши їх повністю від кореня. Вказаними неправомірними діями ОСОБА_3 державним інтересам в особі Вільхівської сільської ради Іршавського району Закарпатської області, правонаступником якої є Зарічанська сільська рада Хустського району Закарпатської області заподіяв істотну шкоду на загальну суму 31138,45 грн.

Таким чином ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 246 КК України - незаконна порубка дерев у лісах , що заподіяло істотну шкоду, вчинена повторно.

15.04.2025 обвинуваченим ОСОБА_3 подано клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності за ч.1 та ч.2 ст.246 КК України у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження відносно обвинуваченого.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , після роз`яснення йому суті обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження, наслідків задоволення даного клопотання, підтримав клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України та надав свою згоду на його звільнення від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав у зв`язку із закінченням строків давності, наслідки закриття кримінального провадження №0000238 від 09.03.2020 з нереабілітуючих підстав йому зрозумілі.

Представник потерпілого ОСОБА_5 залишила питання щодо задоволення заявленого клопотання на розсуд суду.

Прокурор ОСОБА_4 вважає, що клопотання обвинуваченого про застосування строків давності підлягає задоволенню. Щодо питання про вирішення долі речових доказів зазначив, що як вбачається з матеріалів справи речові докази (деревина об`ємом 12 м3) по кримінальному провадженню були передані на відповідальне зберіганнядо ДП «Іршавський лісгосп». Але з врахуванням реорганізації даної юридичної особи, є за необхідне вирішити питання про передачу речових доказів правонаступнику, а саме - філії «Карпатський лісовий офіс» державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України».

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, проаналізувавши надані сторонами докази у обгрунтування позицій, суд вважає, що клопотання обвинуваченого підлягає задоволенню, а кримінальне провадження №0000238 від 09.03.2020 відносно обвинуваченого ОСОБА_3 підлягає закриттю з підстав, передбачених ч.1 ст.49 КК України, виходячи з наступного.

Згідно ч.4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання. Ця норма, як і положення ст. 49 КК України є імперативними нормами, які передбачають не право суду, а його обов`язок розглянути відповідне питання.

Відповідно до ст.12 КК України за класифікацією кримінальних правопорушень, кримінальні правопорушення за ч.1 ст.246 КК України та ч.2 ст.246 КК України є нетяжкими злочинами.

Згідно з встановленими обставинами у цьому кримінальному провадженні, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 246 КК України було вчинене обвинуваченим в середині лютого 2020 року, а кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 246 КК України були вчинені обвинуваченим в кінці лютого та на початку березня 2020 року.

Відповідно до п. 2, 3 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років та п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

Згідно ст. 73 КК України, строки покарання обчислюються відповідно в роках, місяцях та годинах. При заміні або складанні покарань, а також у разі зарахування попереднього ув`язнення допускається обчислення строків покарання у днях.

Отже, визначений ст. 49 КК України строк давності притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності сплинув, при цьому ОСОБА_3 не заперечував проти застосування до нього звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Відповідно до положень ч.1 ст.285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження (справа) - досудове розслідування, попередній розгляд справи суддею, підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження в суді апеляційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у зв`язку зі звільнення особи від кримінальної відповідальності суд закриває кримінальне провадження. За правилами ч. 8 згаданої статті закриття кримінального провадження на підставі, передбаченій п. 1 ч. 2 цієї ж статті, не допускається лише у випадку, коли підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі розгляд кримінального провадження продовжується в загальному порядку.

Правилами ч.3 ст. 288 КПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Водночас, частиною 5 статті 74 КК України передбачено можливість за вироком суду звільнення особи від покарання на підставах, передбачених ст. 49 цього Кодексу.

Отже, із аналізу вищевказаних положень Закону вбачається, що звільнення від покарання на підставі ч.5 ст. 74 КК України застосовується у випадках, коли суд не може звільнити особу від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності відповідно до ст. 49 КК України, зокрема у випадку, якщо особа заперечує проти закриття справи за нереабілітуючою обставиною та вимагає закриття справи у зв`язку з відсутністю в діях особи складу злочину або виправдання. Тоді суд за наявності підстав визнає особу винною у вчиненні злочину, виносить обвинувальний вирок і звільняє її від покарання, керуючись зазначеною нормою матеріального права та ч. 5 ст. 74 вказаного Кодексу.

Підстав для не застосування строку давності у даному кримінальному провадженні, визначених ст. 49 КК України судом не встановлено, як і не встановлено підстав для зупинення чи переривання строків давності.

Враховуючи вищенаведене, перевіривши законність заяви, з огляду на те, що з моменту скоєння злочинів минув строк давності притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності, перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності, в розумінні ст.49 КК України, не зупинявся і не переривався, суд приходить до переконання, що клопотання обвинуваченого про звільнення його від кримінальної відповідальності є таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, а відтак його слід задовольнити і звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, закривши відносно нього кримінальне провадження за ч. 1 та ч.2 ст. 246 КК України.

Суд зазначає, що відмова суду у звільненні обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності буде порушенням прав обвинуваченого, що є недопустимим.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.

Крім того, у кримінальному провадженні представником потерпілого ОСОБА_6 був поданий цивільний позов про відшкодування завданої шкоди внаслідок дій обвинуваченого (а.с.40-45).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 129 КПК вирішення цивільного позову по суті заявлених вимог можливо лише у разі ухвалення обвинувального вироку або постановления ухвали про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Тому, у разі закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності заявлений у кримінальному провадженні цивільний позов по суті не вирішується, а залишається без розгляду. У такому випадку позивач вправі вирішити свої вимоги в порядку цивільного судочинства.

Щодо процесуальних витрат, суд зазначає, що об`єднана палата Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду в постанові від 12 вересня 2022 року (справа №203/241/17) сформулювала висновок з цього питання, який полягає в тому, що в разі звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі положень ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, у тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрите на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.

З чого слідує, що процесуальні витрати у кримінальному провадженні №0000238 від 09.03.2020, є за необхідне, віднести на рахунок Держави.

Долю речових доказів вирішити у порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 100, 284, 286, 288, 369-372, 376, 395 КПК України, ст.49 КК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про звільнення від кримінальної відповідальності за ч.1 та ч.2 ст.246 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 246 КК України та ч.2 ст.246 КК України на підставі ч.1 ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000238 від 09.03.2020 відносно ОСОБА_3 за ч.1 ст.246 КК України та ч.2 ст.246 КК України - закрити.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні №0000238 від 09.03.2020, віднести на рахунок Держави.

Речові докази у кримінальному провадженні №0000238 від 09.03.2020:

- деревину об`ємом 12 м3 , яку передано на відповідальне зберігання ДП «Іршавський лісгосп», передати до філії «Карпатський лісовий офіс» державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України».

Цивільний позов представника потерпілого ОСОБА_6 залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Іршавський районний суд Закарпатської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя Іршавського

районного суду : ОСОБА_1