Дата документу 13.02.2025
Справа № 334/706/25
Провадження № 1-кс/334/433/25
УХВАЛА

про застосування запобіжного заходу

13 лютого 2025 року слідчий суддя Ленінського районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Запоріжжі клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Маріуполя Донецької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

у кримінальному провадженні № 0000019, внесеному 07.08.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками злочинів, передбачених частиною другою статті 111, частиною сьомою статті 111-1, частиною четвертою статті 187, частиною третьою статті 28 та частиною четвертою статті 260 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_5 , захисника адвоката ОСОБА_6 ,

встановив:

слідчому судді надійшло клопотання слідчого Тимохіна, погоджене начальником Веселівського відділу Мелітопольської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_5 , в якому слідчий просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_4 , який на даний час перебуває на території тимчасово окупованої території України, підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених частиною другою статті 111, частиною сьомою статті 111-1, частиною четвертою статті 187, частиною третьою статті 28 та частиною четвертою статті 260 КК України. Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні злочинів підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами. Повідомлення про підозру ОСОБА_4 , повістки про виклик останнього опубліковані на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора та в газеті «Урядовий кур`єр». На виклики слідчого підозрюваний не з`явився, про поважні причини свого неприбуття не повідомив. 23.01.2025 підозрюваного оголошено в розшук. У ході оперативно-розшукових заходів встановлено, що на даний час підозрюваний знаходиться на тимчасово окупованій території України. Ухвалою слідчого судді від 04.02.2025 надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000019 щодо підозрюваного. Під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених пунктами 1 3, 5 частини першої статті 177 КПК України. Підозрюваний враховуючи тяжкість вчинених злочинів та усвідомлення невідворотності покарання за їх скоєння, перебуваючи на тимчасово окупованій території України, буде переховуватись від органів досудового розслідування; може знищити, спотворити або сховати речі, документи, які мають важливе значення для встановлення обставин кримінального провадження, а саме речі та предмети, що містять відомості про його злочинну діяльність, які зберігаються у місцях, які підлягають встановленню під час проведення досудового розслідування; з метою уникнення покарання може незаконно впливати на свідків, потерпілих у даному кримінальному провадженні, співучасників злочинної діяльності, у тому числі й шляхом погроз, умовлянь схилити їх до дачі неправдивих показів, що вплине на швидке, повне та неупереджене проведення досудового розслідування та на встановлення обставин; його протиправні дії мали системний характер, що свідчить про те, що він може продовжити свою злочинну діяльність та вчинити інші кримінальні правопорушення. Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не здатен запобігти вказаним ризикам.

Прокурор ОСОБА_5 клопотання та обставини, якими воно обґрунтоване, підтримав.

Захисник адвокат ОСОБА_6 проти задоволення клопотання заперечила. Вважає підозру необґрунтованою. Пояснила, що зазначеним у клпотанні ризикам запобігти неможливо, оскільки підозрюваний перебуває на ТОТ. Також вважає, що ОСОБА_4 не набув статусу підозрюваного, оскільки він не ознайомлений щодо кримінального провадження стосовно нього, а також не отримував повідомлення про підозру. Зауважила, що розгляд даного клопотання за відсутності підозрюваного є неможливим.

Заслухавши думки прокурора та захисника, дослідивши клопотання та додані о нього документи, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Згідно з частиною другою статті 131 КПК України одними із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Відповідно до положень статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу, що передбачено частиною першою статті 183 КПК України.

Відповідно до вимог статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: (1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; (2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; (3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук, що передбачено частиною шостою статті 193 КПК України.

Мелітопольським РУП ГУНП в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000019, внесеному 07.08.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань частиною другою статті 111, частиною сьомою статті 111-1, частиною четвертою статті 187, частиною третьою статті 28 та частиною четвертою статті 260 КК України. Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням здійснюють прокурори Мелітопольської окружної прокуратури Запорізької області.

Досудовим розслідуванням встановлено, що Мелітопольським РУП ГУНП в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000019, внесеному 07.08.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань частиною другою статті 111, частиною сьомою статті 111-1, частиною четвертою статті 187, частиною третьою статті 28 та частиною четвертою статті 260 КК України. Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням здійснюють прокурори Мелітопольської окружної прокуратури Запорізької області.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , як громадянин України, свідомо порушуючи свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, діючи в період збройного конфлікту, в умовах військового стану, усвідомлюючи характер своїх злочинних дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки таких дій та бажаючи їх настання, вирішив прийняти участь у бойових діях на боці ворога (держави-агресора) РФ, перейшовши на територію, контрольовану ворогом з метою сприяння в спричиненні шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України.

При цьому ОСОБА_4 розумів, що як «ДНР», так і « ІНФОРМАЦІЯ_2 » функціонують на території України незаконно, та що його учасники застосовують зброю, вчиняють терористичні акти, захоплення будівель органів державної влади та місцевого самоврядування, вбивства людей, вибухи, підпали та інші дії (зокрема, артилерійські обстріли), які створюють небезпеку для життя та здоров`я людей, завдають значної майнової шкоди та призводять до настання інших тяжких наслідків, з метою порушення громадської безпеки, залякування населення, провокації воєнного конфлікту, міжнародного ускладнення та впливу на прийняття рішень органами державної влади, місцевого самоврядування, а також перешкоджають виконанню службових обов`язків співробітниками правоохоронних органів України, військовослужбовцями Збройних Сил України та інших військових формувань України, які були задіяні в обороні від агресивної війни російської федерації на території України.

Така обізнаність особи випливає з того, що «визнання» російською федерацією всупереч міжнародно-правових актів та договорів, а також національного законодавства України, так званих «ДНР» та «ЛНР» незалежними державами, здійснення РФ та так званими «ДНР, «ЛНР» спільних бойових дій проти України, оголошення загальної мобілізації на території самопроголошених республік, широко висвітлювалась в засобах масової інформації та на відкритих інформаційних Інтернет-ресурсах.

Вказане НЗФ мало організаційну структуру військового типу, а саме: єдиноначальність, підпорядкованість, дисципліну, визначений механізм вступу до підрозділу і порядок проходження в ньому служби. Учасники цього НЗФ проходили військову підготовку на тренувальних базах, які знаходились на території Донецької області, підконтрольній так званій "ДНР", а також на території РФ; у своєму володінні мали та відкрито носили вогнепальну, холодну, вибухову та іншу зброю; постійно носили військову форму зразка ЗС РФ.

Увійшовши до вказаного незаконного збройного формування ОСОБА_4 , маючи умисел приймати активну участь у діяльності вказаного незаконного збройного формування, при цьому розумів, що діяльність зазначеного збройного формування спрямована на: заволодіння окремими територіями, адміністративно-територіальними одиницями та їх утримання, силову підтримку окремих самочинно та незаконно утворених структур ДНР, депортацію населення з регіону знаходження даного збройного формування на підставі національної та політичної ознак, знищення живої сили супротивника з використанням вогнепальної зброї, вибухових речовин та іншої зброї.

Вступивши в зазначене збройне формування, ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, розуміючи незаконність діяльності формування, приймав у ньому активну участь, був призначений на посаду «командира взводу вогневої підтримки ІНФОРМАЦІЯ_2 » та виконував вказівки осіб, які були за посадами та званнями рангом вище нього.

22 лютого 2022 року Президент РФ направив до Ради Федерації звернення про використання ЗС РФ за межами РФ, яке було задоволено. Того ж дня, Президент РФ, керівник так званої «ДНР», а також інші невстановлені досудовим розслідуванням особи, реалізуючи спільний злочинний умисел, створили умови, організували та здійснили введення ЗС РФ на територію Донецької області України, контрольовану так званою «ДНР», з метою здійснення подальшої відкритої військової агресії проти України, яка була розпочата 24 лютого 2022 року.

ОСОБА_4 , який перебував у складі НЗФ «ДНР», стало відомо про наказ президента РФ про початок так званої спеціальної військової операції. Крім цього, йому стало відомо, що у вказаному наказі містилась вимога про необхідність підтримки армії РФ з боку НЗФ ДНР.

В подальшому, за результатами воєнних дій в ході ведення Російською Федерацією агресивної війни, наприкінці лютого 2022 року збройними силами РФ було незаконно окуповані райони Запорізької області, зокрема Мелітопольський район.

З метою встановлення воєнного контролю для забезпечення окупаційної влади на території тимчасово окупованого м. Мелітополь та населених пунктів Мелітопольського району Запорізької області, невстановлені особи з числа військових російської федерації та незаконних збройних формувань «ДНР» організували на автодорогах району функціонування блок-постів, до несення служби на яких був залучений ОСОБА_4 .

При цьому, не пізніше початку квітня 2022 року (більш точні дата і час досудовим розслідуванням не встановлені) ОСОБА_4 виконуючи накази керівництва незаконного збройного формування « ІНФОРМАЦІЯ_2 », відкрито носив при собі вогнепальну зброю, був одягнений у військову форму зразка ЗС РФ із закріпленим на плечі правої руки відмітним розпізнавальним знаком у вигляді пов`язки білого кольору, що характеризувало носія форми як причетного до складу ЗС РФ та НЗФ «ДНР».

У подальшому, в період часу не пізніше ніж з квітня 2022 року до 16 травня 2022 року ОСОБА_4 , діючи у складі НЗФ на окупованих ЗС РФ територіях Запорізької області вчиняв наступні дії: здійснював окупацію та охорону захоплених територій України; виконував вказівки та накази командирів з числа військовослужбовців ЗС РФ та осіб з числа учасників НЗФ так званої «ДНР», які були за званням чи посадою вище; облаштовував та укріплював блокпости, здійснював інженерно-технічне облаштування позицій; здійснював перевірку документів у осіб, які рухались через блокпости, перевірку їх особистих речей та огляд транспортних засобів, забезпечував контрольно-пропускні функції та охорону блокпостів; під час несення служби у військовій формі зразка ЗС РФ із закріпленим на правій руці відмітним розпізнавальним знаком у вигляді стрічки білого кольору, який може бути впізнаний на відстані, відкрито носив при собі вогнепальну зброю.

При цьому, в квітні 2022 року ОСОБА_4 , діючи в складі не передбаченого законом збройного формування, маючи при собі автоматичну вогнепальну зброю, діючи спільно із іншими членами незаконного збройного формування ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вищезазначений період часу здійснював несення служби на блокпостах, обладнаних на автодорогах в районі залізничних переїздів в межах с. Новобогданівка Запорізької області.

Під час несення служби на зазначених блок-постах ОСОБА_4 у складі злочинної групи, в якій він безпосередньо, як за службою, так і визначеною неформальної угодою, спільно із ОСОБА_8 був підлеглий члену НЗФ «ДНР» ОСОБА_7 , маючи при собі вогнепальну зброю, яку використовував для погроз її застосуванням з метою подолання фізичного спротиву, під приводом перевірки документів осіб, які рухались через блокпости, шляхом виконання відповідних вказівок ОСОБА_7 , вчиняв напади на громадян, які супроводжувався їх незаконними особистими обшуками, обшуками їх транспортних засобів, оглядом речей, що при них знаходились або перевозились, в ході чого на свій розсуд проводив незаконну конфіскацію майна громадян під приводом нібито заборони провезення такого майна в межах тимчасово окупованої території.

ОСОБА_4 , як учасник НЗФ «ДНР», який діяв на боці держави-агресора у цьому міжнародному збройному конфлікті, у відповідності до п. п. 1, 2 ч. А, ст. 4 Женевської конвенції про поводження з військовополоненими 1949 року (ІІІ Женевська конвенція), ст. 43 Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12 серпня 1949 року, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів, від 08 червня 1977 року (Протокол І), п. 29 Глави 2 розділу I Інструкції про порядок виконання норм міжнародного гуманітарного права у Збройних Силах України, затвердженої Наказом Міністерства оборони України від 23 березня 2017 року № 164, мав статус комбатанта та був зобов`язаний дотримуватись у своїх діях законів і звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами.

При цьому, ОСОБА_4 відкрито носив при собі вогнепальну зброю, був одягнений у військову форму зразка ЗС РФ із закріпленими відмітними розпізнавальними знаками у вигляді білих стрічок, що характеризувало носія форми як причетного до складу ЗС РФ та НЗФ «ДНР».

Тобто, ОСОБА_4 , перебуваючи та діючи у складі НЗФ «ДНР», усвідомлюючи, що в умовах введеного на території України воєнного стану, триваючої відкритої військової агресії РФ проти України, здійснення її збройними силами спільно з НЗФ «ДНР», «ЛНР» інтенсивних ракетно-бомбових ударів та артилерійських обстрілів по військовим та цивільним об`єктам на всій території України, окупації її територій, своїми умисними діями на боці РФ як держави-агресора приймав активну участь у військовій агресії проти України, тим самим вчинив державну зраду в формі переходу на бік ворога в період збройного конфлікту, вчиненого в умовах воєнного стану, та діяв на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України.

Також громадянин України ОСОБА_4 , діючи умисно, в період не пізніше ніж з квітня до 16 травня 2022 року перебуваючи на території Запорізької області, приймав добровільну участь у складі не передбаченого законом збройного формування на посаді «командира 1-го стрілецького взводу 1-ї стрілецької роти НОМЕР_1 батальйону ІНФОРМАЦІЯ_3 », створеному на тимчасово окупованій території.

Крім того на початку квітня 2022 року (точні час та дату під час проведення досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_7 , перебуваючи на тимчасово окупованій території с. Новобогданівка Мелітопольського району Запорізької області, беручи активну участь у складі не передбаченого законом збройного формування так званого « ІНФОРМАЦІЯ_2 », володіючи та маючи можливість незаконного придбання у необхідній кількості вогнепальної зброї та боєприпасів, будучи незадоволеним своїм матеріальним станом, задля власного збагачення, забезпечення активної участі у непередбаченому законом збройному формуванні, здобуття авторитету серед інших його учасників, вирішив вчиняти тяжкі та особливо тяжкі злочини проти власності, а саме напади з метою заволодіння чужим майном, поєднані із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу. Усвідомлюючи, що одноособово не зможе реалізувати зазначений злочинний намір, ОСОБА_7 не пізніше початку квітня 2022 року (точні час та дату під час проведення досудового розслідування не встановлено) організував стійку злочинну групу з числа осіб, які входили до складу не передбаченого законом збройного формування так званої « ІНФОРМАЦІЯ_3 », до якої на добровільній основі та єдності злочинних намірів залучив підпорядкованих йому за діяльністю в цьому НЗФ ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , і визначивши себе узгоджено з останніми, як керівника організованої групи і організатором злочинів, здійснював загальне керівництво зазначеною групою, координував та узгоджував діяльність її членів між собою, розробив план злочинної діяльності, який довів до відома всіх членів організованої групи і отримав їх згоду і схвалення.

Враховуючи, що незадовго до залучення ОСОБА_4 та ОСОБА_8 до організованої групи ОСОБА_7 спільно з ними приймав участь в діяльності НЗФ «ДНР», він був упевнений в їх кримінальному досвіді, особистих якостях та можливостях для вчинення злочинів, навичках володіння вогнепальною зброєю та застосування до цивільних осіб фізичного та психічного насильства і примусу.

Знаючи про мету створення цієї злочинної групи вчинення розбійних нападів на громадян, про наявність вогнепальної зброї, ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , відрізняючись особливою зухвалістю серед інших бойовиків НЗФ «ДНР», прагнучи збагатитись шляхом вчинення корисливих насильницьких злочинів, увійшли до складу озброєної організованої ОСОБА_7 групи і надалі активно брали участь в її діяльності і злочинах, які вона вчинювала.

Розроблений ОСОБА_7 план злочинної діяльності передбачав використання незаконно отриманої ним, ОСОБА_4 та ОСОБА_8 в ході участі в зазначеному НЗФ зброї та бойових припасів, у вчиненні розбійних нападів з метою заволодіння майном та грошовими коштами осіб на території тимчасово окупованих районів Запорізької області.

Згідно з розробленим ОСОБА_7 злочинним планом, учасники організованої злочинної групи у складі ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , здійснюючи діяльність у складі НЗФ на блок-постах, мали виявляти осіб, які рухались транзитним транспортом з тимчасово окупованих територій в бік контрольованих Україною, де із погрозами застосування насильства, небезпечного для життя або здоров`я, із застосуванням автоматичної вогнепальної зброї, заволодівати майном громадян.

Всі члени групи були об`єднані єдиним планом, з розподілом функцій її учасників, спрямованих на досягнення цього плану, відомого всім її учасникам.

Організована група, яку створив ОСОБА_7 , з метою здійснення розбійних нападів на громадян характеризувалось стійкістю, що виражалося в згуртованості і стабільності. Між учасниками озброєної організованої групи були постійні внутрішні зв`язки, які виражалися у підпорядкуванні на зразок військової ієрархії, визначеною структурою НЗФ «ДНР», відповідно до якої ОСОБА_7 виступав безпосереднім керівником для ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , а останні підпорядковувались йому, як командиру.

Планом групи також охоплювалася підготовка і безпосереднє вчинення розбійних нападів на громадян. Підготовка полягала в пошуку об`єктів злочинних посягань виборі конкретних осіб серед тих хто рухався в транспортних засобах з тимчасово окупованих районів Запорізької області в бік територій України, що є вільними від окупації, як жертв для нападу та заволодіння їх цінним майном та грошовими коштами.

Також співучасниками підготовлювалась вогнепальна зброя та боєприпаси до неї, які необхідні були для застосування в разі потреби фізичного насильства до осіб, які можуть здійснювати спроби перешкоджати злочинним посяганням і отриманні інформації від потерпілих про місцезнаходження грошових коштів, цінних речей, коштовностей. Члени групи для вчинення злочинів екіпірувалися вогнепальною зброєю, уніформою військових зразків отриманих для здійснення діяльності НЗФ від російських окупаційних сил та «ДНР».

На виконання вказаного плану ОСОБА_7 розподілив злочинні ролі та функції кожного учасника організованої групи, згідно яких:

ОСОБА_7 , будучи організатором та керівником групи, виконував наступне: розробив єдиний злочинний план, який довів до відома всім учасникам групи, спрямований на досягнення єдиного злочинного наміру; здійснював, координував та узгоджував діяльність членів організованої групи між собою; розподіляв функції та обов`язки кожного з учасників групи, а саме надавав вказівки на викрадення осіб з метою їх подальшого позбавлення волі; перед вчиненням злочинів перевіряв наявність вогнепальної зброї та боєприпасів у учасників організованої групи для забезпечення вчинення злочину, а також особисто використовував її в ході вчинення злочинів; доручав виконавцям пошук та обрання серед осіб, які рухались транзитом через блок-пости, тих кого необхідно обшукувати на предмет виявлення матеріальних цінностей, з метою подальшого вилучення та заволодіння ними, з якими проводив допити, які супроводжувались погрозами насильства, вимаганням майна та цінностей; на місці скоєння злочину, особисто керував діями членів організованої групи, здійснював візуальне спостереження за особами, які зазнали нападу для своєчасного подолання з їх боку опору; при здійсненні нападів на потерпілих, разом з іншими учасниками організованої групи, придушував волю і бажання їх до опору, використовуючи в цілях залякування автоматичну вогнепальну зброю; отримував від учасників організованої групи майно, отримане в ході вчинення злочинів, та здійснював його розподіл в заздалегідь обумовлених частках.

ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , будучи активними учасниками організованої групи, виконували наступне: підпорядковувались ОСОБА_7 , виконували вказівки останнього; отримували від ОСОБА_7 інформацію про осіб, які рухались транзитом через блок-пости, а саме про тих, кого необхідно обшукувати на предмет виявлення матеріальних цінностей, з метою подальшого вилучення та заволодіння ними; використовували наявну у них у зв`язку із участю в діяльності незаконних збройних формувань вогнепальну зброю та бойові припаси для вчинення злочину, а також особисто використовували її в ході вчинення злочинів; при здійсненні нападів на потерпілих, разом з ОСОБА_7 , придушували волю і бажання їх до опору, використовуючи в цілях залякування автоматичну вогнепальну зброю, здійснювали огляд майна потерпілих, з метою виявлення грошових коштів та інших цінних речей; на місці скоєння злочинів здійснювали візуальне спостереження за об`єктом злочину та безпосередньо брали активну участь у вчинені злочинів.

Так, в ході діяльності у складі організованої злочинної групи за період з квітня до травня 2022 року, в умовах воєнного стану, ОСОБА_7 , перебуваючи в штабі « ІНФОРМАЦІЯ_2 », організованого окупаційними силами РФ в приміщенні Новобогданівської загальноосвітньої школи за адресою: с. Новобогданівка Мелітопольського району Запорізької області, вул. Шевченка, 13, а також на організованих окупаційними силами РФ блокпостах, обладнаних біля залізничного переїзду на автошляху Харків-Сімферополь в східній проекції с. Новобогданівка Мелітопольського району Запорізької області, а також на залізничному переїзді в районі перехрестя вулиць Центральної, Магістральної та Горького в с. Новобогданівка Мелітопольського району Запорізької області, де безпосередню службу здійснювали ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , приймаючи до уваги, що громадяни України, які здійснювали транзитний рух цими шляхами мали при собі грошові кошти та інше цінне майно, маючи умисел на заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів, у складі організованої злочинної групи у складі із ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , повідомив їм про можливість здійснення розбійних нападів на зазначених громадян.

Плануючи ці злочини, ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 допускали, що хто-небудь з осіб, які перетинатимуть зазначені блок-пости, не погоджуючись добровільно передати їм своє майно, можуть чинити опір або публічно заявити про незаконні дії оточуючим, що призведе до викриття їх злочинних дій.

З метою убезпечити себе від активних захисних дій потерпілих, а також для придушення їх волі шляхом залякування і заподіяння їм тілесних ушкоджень, ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 заздалегідь приготували засоби для нападу стрілецьку вогнепальну автоматичну зброю типу карабінів системи автомата Калашникова та пістолети, якою вони користувались у зв`язку із діяльністю в НЗФ «ДНР». Вказаною вогнепальною зброєю, співучасники розраховували залякувати потерпілих заподіянням смертельних поранень, викликаючи страх за життя і здоров`я.

Після чого, дочекавшись коли до зазначеного блок-посту наближались транспортні засоби, які рухалась транзитом в бік м. Запоріжжя чи м. Мелітополя, ОСОБА_4 та ОСОБА_8 зупиняли автомобіль, в якому в якості водія чи пасажирів рухались потенційні жертви розбійних нападів, яким наказували вийти із транспортного засобу з метою проведення обшуку їх речей під приводом здійснення фільтраційних заходів (перевірки на причетність до сил спротиву окупації, правоохоронних органів, збройних сил України). Одночасно з цим, як організатор ОСОБА_7 наказував ОСОБА_4 та ОСОБА_8 проводити обшуки речей громадян, для виявлення при них матеріальних цінностей та грошей.

При цьому ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в ході нападів на громадян постійно виказували погрози потерпілим висловлюваннями, жестами і діями, давали зрозуміти, що готові застосувати вогнепальну зброю для нанесення тілесних ушкоджень, спричинення смертельних поранень.

Так, 08 квітня 2022 року, приблизно об 11.00 год. в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , перебуваючи на організованому окупаційними силами РФ блок-пості біля залізничного переїзду на автошляху «Харків-Сімферополь» в східній проекції с. Новобогданівка Мелітопольського району Запорізької області, затримали водія індивідуального транспортного засобу ОСОБА_9 , який рухався на автомобілі в бік м. Мелітополя під приводом здійснення фільтраційних заходів (перевірки на причетність до сил спротиву окупації, правоохоронних органів, збройних сил України).

Одночасно з цим, ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , отримавши від невстановлених членів незаконного збройного формування, які попередньо здійснили обшук ОСОБА_9 , інформацію про наявність у останнього матеріальних цінностей (грошей), і, з метою заволодіння його майном виказували погрози ОСОБА_9 , висловлюваннями, жестами і діями, давали зрозуміти останньому, що готові застосувати вогнепальну зброю для нанесення тілесних ушкоджень, спричинення смертельних поранень.

Після чого ОСОБА_4 та ОСОБА_8 зв`язали ОСОБА_9 та проти волі на автомобілі ВАЗ «НІВА» перевези до штабу « ІНФОРМАЦІЯ_2 », організованого окупаційними силами РФ в приміщенні Новобогданівської загальноосвітньої школи за адресою: АДРЕСА_2 , де передали для допиту ОСОБА_7 . При цьому ОСОБА_8 отримав від невстановлених членів НЗФ, які проводили обшук ОСОБА_9 на блок-пості виявлені у нього гроші в сумі 15000 гривень.

Під час проведення допиту ОСОБА_9 , який ОСОБА_7 проводив спільно з ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , застосовуючи погрози застосування вогнепальної зброї пістолета, тобто насильством, що є небезпечним для життя та здоров`я, співучасники намагались отримати відомості про зберігання потерпілим інших грошових коштів, крім вже виявлений при ньому, але за реальної відсутності таких, обмежились вже набутим майном - грошима в сумі 15000 грн., якими заволоділи під приводом конфіскації та в подальшому передали розподілили між собою в обумовлених частинах.

Крім того 16 травня 2022 року приблизно об 11.00 годині в умовах воєнного стану ОСОБА_4 , перебуваючи на організованому окупаційними силами РФ блок-пості біля залізничного переїзду на автошляху «Харків-Сімферополь» в східній проекції с. Новобогданівка Мелітопольського району Запорізької області, де здійснював несення служби, діючи за раніше узгодженим та випробуваним із співучасниками організованої групи ОСОБА_7 та ОСОБА_8 планом, діючи із корисливих мотивів, маючи умисел на заволодіння чужим майном, яке належить громадянам України, які здійснювали транзитний рух цим шляхом, із використанням заздалегідь підготовлених засобів для нападу стрілецької вогнепальної автоматичної зброї за типом карабінів системи автомата Калашникова, якою вони залякувати потерпілих, викликаючи страх за життя і здоров`я, як особа, яка раніше вчинила розбій, заволодів майном ОСОБА_10 за наступних обставин.

Так, в зазначений день у ранковий час, дочекавшись коли до зазначеного блок-посту наблизились транспортні засоби, які рухались транзитом в бік м. Запоріжжя, ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , спільно з невстановленим членом незаконного збройного формування «ДНР» зупинили автомобіль «ЗАЗ 1102», в якому в якості водія рухалась ОСОБА_10 , якій наказали вийти із транспортного засобу з метою проведення ошуку її речей під приводом здійснення фільтраційних заходів.

При цьому ОСОБА_4 та ОСОБА_8 постійно виказували погрози ОСОБА_10 , висловлюваннями, жестами і діями, давали зрозуміти останньому, що готові застосувати вогнепальну зброї для нанесення тілесних ушкоджень, спричинення смертельних поранень, а також передали її для допиту ОСОБА_7 , який перебував в межах блок-поста в обладнаному бліндажі.

Під час проведення допиту ОСОБА_10 , який ОСОБА_7 проводив спільно з ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , застосовуючи погрози застосування вогнепальної зброї, тобто насильством, що є небезпечним для життя та здоров`я, співучасники обшукали потерпілого та виявили при ньому гроші в сумі 20000 грн., якими заволоділи під приводом конфіскації та в подальшому розподілили між собою в обумовлених частинах.

Крім того 16 травня 2022 року приблизно о 15.00 годині в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 , перебуваючи на організованому окупаційними силами РФ блок-пості біля залізничного переїзду на автошляху «Харків-Сімферополь» в східній проекції с. Новобогданівка Мелітопольського району Запорізької області, де здійснював несення служби, діючи за раніше узгодженим та випробуваним із співучасниками організованої групи ОСОБА_7 та ОСОБА_8 планом, діючи із корисливих мотивів, маючи умисел на заволодіння чужим майном, яке належить громадянам України, які здійснювали транзитний рух цим шляхом, із використанням заздалегідь підготовлених засобів для нападу стрілецької вогнепальної автоматичної зброї за типом карабінів системи автомата Калашникова, якою вони залякувати потерпілих, викликаючи страх за життя і здоров`я, як особа, яка раніше вчинила розбій, заволодів майном ОСОБА_11 за наступних обставин.

Так, в зазначений день, у денний час, дочекавшись коли до зазначеного блок-посту наблизились транспортні засоби, які рухались транзитом в бік м. Запоріжжя, ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , спільно з невстановленим членом незаконного збройного формування днр зупинили автомобіль «РЕНО», в якому в якості пасажира рухався ОСОБА_11 , якому наказали вийти із транспортного засобу з метою проведення ошуку його речей під приводом здійснення фільтраційних заходів.

При цьому ОСОБА_4 та ОСОБА_8 постійно виказували погрози ОСОБА_11 , висловлюваннями, жестами і діями, давали зрозуміти останньому, що готові застосувати вогнепальну зброї для нанесення тілесних ушкоджень, спричинення смертельних поранень, а також передали для допиту ОСОБА_7 , який перебував в межах блок поста в обладнаному бліндажі.

Під час проведення допиту ОСОБА_11 , який ОСОБА_7 проводив спільно з ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , застосовуючи погрози застосування вогнепальної зброї пістолета, тобто насильством, що є небезпечним для життя та здоров`я, співучасники обшукали потерпілого та виявили при ньому гроші в сумі 4000 грн., якими заволоділи під приводом конфіскації та в подальшому передали розподілили між собою в обумовлених частинах.

10.01.2025 прокурором погоджено письмове повідомлення ОСОБА_4 про підозру у вчинені даних злочинів, передбачених частиною другою статті 111, частиною сьомою статті 111-1, частиною четвертою статті 187, частиною третьою статті 28 та частиною четвертою статті 260 КК України.

Повідомлення про підозру ОСОБА_4 , повістки про виклик останнього опубліковані на офіційному вебсайті Офісу Генерального прокурора та в газеті «Урядовий кур`єр».

23.01.2025 підозрюваного ОСОБА_4 оголошено в розшук.

У ході оперативно-розшукових заходів встановлено, що на даний час ОСОБА_4 знаходиться на тимчасово окупованій території України.

Ухвалою слідчого судді від 04 лютого 2025 року у кримінальному провадженні № 1-кс/334/312/25 (справа № 334/706/25) наданий дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000019 щодо підозрюваного ОСОБА_4 .

Ухвалюючи судове рішення слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадженні не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні прокурора дані, у слідчого судді є всі підстави для висновку, що представлені докази об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Перевіряючи достатність доказів для такого висновку, слідчий суддя, наряду з положеннями КПК України, враховує практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення «Чеботарь проти Молдови»), у відповідності до якої слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, які могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що конкретна особа, можливо вчинила злочин.

Натомість, не будучи наділеним повноваженнями щодо оцінки доказів на даній стадії кримінального судочинства, слідчий суддя позбавлений можливості надати перевагу одним доказам перед іншими шляхом їх оцінки та аналізу в сукупності. Питання щодо доведеності вини особи та правильності кваліфікації її дій у відповідності до закону про кримінальну відповідальність підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду кримінального провадження по суті.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених частиною другою статті 111, частиною сьомою статті 111-1, частиною четвертою статті 187, частиною третьою статті 28 та частиною четвертою статті 260 КК України, підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме: протоколами допитів потерпілих; протоколами пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками за участю потерпілих; протоколами допитів свідків; протоколами пред`явлення осіб для впізнання за участю свідків; протоколами за результатами проведених НСРД; протоколами оглядів.

За таких умов, слідчий суддя, дослідивши клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у провадженні доказів, передбачених параграфами 3-5 Глави 4 КПК України, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених частиною другою статті 111, частиною сьомою статті 111-1, частиною четвертою статті 187, частиною третьою статті 28 та частиною четвертою статті 260 КК України, оскільки об`єктивно зв`язують його з ним, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити даний злочин.

Відтак, у кримінальному провадженні наявні обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання особі одного із запобіжних заходів, передбачених статтею 176 КПК України.

Відповідно до положень статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.

Згідно зі статтею 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.

При вирішенні питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

У клопотанні необхідність застосування запобіжного заходу обґрунтовується наявністю ризиків, передбачених пунктами 1 3, 5 частини першої статті 177 КПК України, а саме може переховуватись від органів досудового розслідування, враховуючи тяжкість вчинених злочинів та усвідомлення невідворотності покарання за їх скоєння, а також перебуваючи на тимчасово окупованій території України; може знищити, спотворити або сховати речі, документи, які мають важливе значення для встановлення обставин кримінального провадження, а саме речі та предмети, що містять відомості про його злочинну діяльність, які зберігаються у місцях, які підлягають встановленню під час проведення досудового розслідування; з метою уникнення покарання може незаконно впливати на свідків, потерпілих у даному кримінальному провадженні, співучасників злочинної діяльності, у тому числі й шляхом погроз, умовлянь схилити їх до дачі неправдивих показів, що вплине на швидке, повне та неупереджене проведення досудового розслідування та на встановлення обставин; його протиправні дії мали системний характер, що свідчить про те, що він може продовжити свою злочинну діяльність та вчинити інші кримінальні правопорушення..

В контексті практики Європейського суду з прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (рішення у справі «Панченко проти Росії»). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення у справі «Бекчиєв проти Молдови»).

Крім цього у рішенні у справі «Ноймайстер проти Австрії» викладена позиція відповідно до якої позбавлення волі особи (тримання під вартою) не повинно перетворюватися на своєрідну прелюдію до завчасного відбування можливого у майбутньому вироку про позбавлення волі.

Таким чином запобіжний захід не може бути виправданий очікуваним покаранням у виді позбавлення волі.

Проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків повторного вчинення злочинів або переховування від слідства та суду».

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років. Також підозрюваний переховується від органів досудового розслідування на тимчасово окупованій території України.

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування, враховуючи тяжкість покарання, його переховування від органів досудового розслідування на тимчасово окупованій території України, дійшов висновку, що існує певна ймовірність того, що підозрюваний з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих злочинів, продовжить вдаватися до відповідних дій, що свідчить про наявність ризику, передбаченого пунктом 1 частини першої статті 177 КПК України.

Ризики, передбачені пунктами 2 - 3 частини першої статті 177 КПК України прокурором не доведені, оскільки докази, які стали підставою для повідомлення про підозру, зберігаються у органу досудового розслідування. Отже підозрюваний не має можливості отримати до них доступ та знищити докази. Також потерпілі та свідки у даному кримінальному провадженні не проживають на тимчасово окупованій території України, де переховується підозрюваний, який жодним чином не може вплинути на вказаних осіб.

Ризики, передбачений пунктом 5 частини першої статті 177 КПК України знайшов своє підтвердження у судовому засіданні, оскільки ОСОБА_4 , будучи раніше судимою особою, підозрюється у вчиненні злочинів, які мали систематичний характер, що свідчить про те, що він може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, є обґрунтовані підстави для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені статтею 176 КПК України можуть забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, що випливають із частини п`ятої статті 194 КПК України, зокрема, його належну поведінку.

Також під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 111, 111-1, 260 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, що передбачено у частині шостій статті 176 КПК України.

З огляду на положення частини четвертої статті 183 КПК України слідчий суддя не визначає розмір застави.

Відповідно до частини четвертої статті 197 КПК України у разі постановлення слідчим суддею про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного на підставі частини шостої статті 193 цього Кодексу строк дії такої ухвали не зазначається.

Керуючись статтями 176 - 178, 183, 186, 193, 194, 196, 206, 297-1, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

постановив:

клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Після затримання підозрюваного не пізніше як через 48 годин з часу доставки до місця кримінального провадження, забезпечити його доставку до Ленінського районного суду міста Запоріжжя для вирішення питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Виконання ухвали доручити слідчим СВ Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Повна ухвала складена 14 лютого 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1