КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-кп/824/3390/2025 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 лютого 2025 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 лютого 2024 року продовжено обраний обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Озерище Мінського району Республіки Білорусь, запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Київський СІЗО» строком 60 (шістдесят) днів, починаючи з 12 лютого 2025 року, а саме до 12 квітня 2025 року з альтернативо внесення застави - 150 (сто п`ятдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 454200 (чотириста п`ятдесят чотири тисячі двісті) грн.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_7 , не погодившись з ухвалою суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12.02.2025 року у справі №369/14570/24. Постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою. У разі залишення запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обрати ОСОБА_6 альтернативний запобіжний захід у виді застави у розмірі 80 (вісімдесяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник зазначає, що прокурором не доведено жодним доказом наявність ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України щодо можливості переховування від суду, незаконного впливу на свідків та потерпілих у цьому кримінальному провадженні та є лише припущенням прокурора.

Крім того, те, що ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий, не може вказувати на безпосередню наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України щодо можливості вчинення іншого кримінального правопорушення, а є лише припущенням.

Таким чином, судом не надано у повній мірі оцінку сукупності усіх обставин.

Крім того, обрання застави у максимальному розмірі щодо відповідної тяжкості злочину в ухвалі суду жодним чином не обґрунтовано.

Зазначає про те, що під час проведення підготовчого судового засідання у вказаній справі та під час розгляду клопотання прокурора ОСОБА_6 неодноразово подавалося клопотання до суду та прокурора щодо надання йому перекладача на білоруську мову. На російській мові спілкується погано та розуміє її не в повній мірі. Відповідні матеріали вручено ОСОБА_6 на російській мові та перекладача у підготовчому судовому засіданні не надано, що свідчить про порушення права ОСОБА_6 , передбаченого ч.3 ст.29 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Враховуючи, що стороною захисту не заявлено такого клопотання, яке б узгоджувалося з наведеним положенням ч. 4 ст. 422-1 КПК України, розгляд даної апеляційної скарги здійснюється без участі сторін.

Вислухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст. ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Встановлено, що органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, яке відноситься до категорії особливо тяжкого злочину.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу щодо обвинуваченого, суд першої інстанції посилався на доведеність продовження існування заявлених прокурором ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та встановив, що відсутні підстави для застосування інших більш м`яких запобіжних заходів.

Колегія суддів в повній мірі погоджується з такими висновками місцевого суду, враховуючи, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Зокрема, про високу імовірність настання ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, свідчать обставини встановлені судом першої інстанції та які характеризують особу обвинуваченого. Наведені ризики обґрунтовані та підтверджуються тим, що ОСОБА_6 громадянин іншої держави, в Україні не має стійких соціальних зв`язків та гарантованого місця проживання.

Доводи апеляційної скарги щодо не залучення перекладача з білоруської мови були предметом розгляду суду першої інстанції, який зазначив, що державними мовами в Республіці Білорусь є білоруська та російська мови, обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні спілкується російською мовою, у зв*язку з чим суд залучив до участі у справі перекладача з російської мови. Колегія суддів в даному випадку не вбачає порушень вимог ч. 3 ст. 29 КПК України з огляду на доводи апеляційної скарги захисника.

Також колегія суддів вважає, що у даному кримінальному провадженні, всупереч доводам захисника, відповідним і достатнім є визначений судом першої інстанції розмір застави. Так, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні. Як вбачається з оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції, врахував особу обвинуваченого, дані які його характеризують, та дійшов до обґрунтованого висновку щодо необхідності визначити обвинуваченому заставу у розмірі - 150 (ста п`ятдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання покладених на нього обов`язків.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що прокурором доведено існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на час розгляду питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою жодним чином не зменшились і в сукупності з даними про особу обвинуваченого на даному етапі провадження, вказують на наявність підстав для продовження строку дії обраного йому запобіжного заходу.

На переконання колегії суддів клопотання прокурора є вмотивованим, а суд першої інстанції достатньо врахував всі обставини, надав їм правильну оцінку та дійшов обґрунтованого висновку про неможливість на даний час застосування до обвинуваченого будь-якого іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Враховуючи, що будь-яких порушень КПК України при постановленні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції не встановлено, колегія суддів за наслідками апеляційного розгляду, вважає за необхідне ухвалу суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст.405, 407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_7 залишитибез задоволення.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 лютого 2025 року пропродовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________ _______________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4