Справа № 519/148/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.04.2025 м. Південне

Южний міський суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника сектору ювенальної превенції ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

законного представника ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Південне кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.12.2024 за № 0000608, відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, громадянина України, українця, не одруженого, з неповною середньою освітою, навчається у ліцеї №1 Південнівської міської ради Одеського району, Одеської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 259 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у період часу з 11 годин по 11 годин 30 хвилин 02.12.2024, знаходячись у закладі освіти - ліцеї № 1 Південнівської міської ради Одеського району Одеської області, який розташований за адресою: Одеська область, Одеський район, м. Південне, проспект Миру, буд. 19-А, переслідуючи раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху у закладі освіти, що загрожує безпеці громадян, з метою викликати занепокоєння, паніку та розгубленість серед працівників державної установи, скориставшись мобільним телефоном марки «Хіоmі Мі 9Т Pro», ІМЕІ НОМЕР_1 , ІМЕІ НОМЕР_2 , в якому знаходилась сім-картка мобільного оператора ПрАТ «ВФ Україна» з номером НОМЕР_3 , здійснив дзвінок на службовий телефон з абонентським номером НОМЕР_4 пункту охорони, де чергує охоронець закладу, який відповідає за безпеку та здійснює пропускний режим ліцею № 1 Південнівської міської ради та повідомив завідомо неправдиву інформацію про замінування та підготовку до вибуху приміщення ліцею № 1 Південнівської міської ради Одеського району, Одеської області, що розташований за адресою: Одеська область, Одеський район, м. Південне, просп. Миру, буд. 19-А, усвідомлюючи при цьому суспільно-небезпечний характер своїх дій, достовірно знаючи, що вказане повідомлення є неправдивим і не відповідає дійсності, розуміючи, що своїми протиправними діями у вигляді завідомо неправдивого повідомлення може спричинити наслідки у вигляді порушення громадської безпеки та порядку, порушення звичного режиму функціонування вищевказаного ліцею № 1 Південнівської міської ради Одеського району, Одеської області, евакуації його працівників, учнів, та суміжних споруд і будівель, припускаючи можливість залучення органами влади значної кількості сил і засобів для перевірки фактів, викладених ним в повідомленні про підготовку вибуху, і запобіганню можливої загрози життю, здоров`ю людей, пошкодженню майна та бажаючи настання таких наслідків.

У зв`язку з вищевказаним повідомленням правоохоронними органами для проведення евакуації його працівників, учнів і проведення робіт по розмінуванню приміщення було припинено роботу вищезазначенного закладу освіти, до місця події залучено працівників правоохоронних органів відділення поліції № 4 Одеського РУП № 2 ГУНП в Одеській області, підрозділ вибухотехнічної служби ГУ Національної поліції в Одеській області та підрозділ кінологічного центру ГУНП в Одеській області, за результатами відпрацювання яких інформація про підготовку вибуху не підтвердилась.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за вищевикладених обставин визнав повністю. Підтвердив, що 02.12.2024 перебуваючи у ліцеї № 1 у м. Південне зателефонував з власного телефону охоронцю закладу освіти та повідомив про замінування ліцею. Вказане повідомлення здійснив з метою самовиразитись перед однолітками. Просить суворо не карати, запевняє, що зробив відповідні висновки, у вчиненому щиро розкаюється та шкодує про вчинене.

Показання ОСОБА_5 є послідовними та логічними, не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, а тому суд вважає ці показання достовірними.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за вищевикладених обставин, прокурор також не оспорює фактичні обставини провадження, суд за згодою учасників судового провадження визнає недоцільним дослідження інших доказів щодо фактичних обставин справи. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції. Судом роз`яснено учасникам судового провадження положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом» (п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року), доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Суд визнає доведеним наведене формулювання обвинувачення та кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 259 КК України, як завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху закладу освіти, який загрожував загибеллю людей чи іншими тяжкими наслідкам.

Згідно ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 є щире каяття та сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які передбачені ст. 67 КК України та обтяжують покарання ОСОБА_5 , судом не встановлено.

Відповідно до положень ст. 50 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та запобігання вчиненню нею нових кримінальних правопорушень, а покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд керується вимогами статей 65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" з послідуючими змінами та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, неповнолітній вік, обставини, що пом`якшують покарання, а також відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Судом також враховується, що обвинувачений раніше не судимий, по місцю проживання та навчання характеризується позитивно, на профілактичному обліку у лікаря-психіатра чи лікаря-нарколога не перебуває.

Згідно досудової доповіді ризик вчинення повторного кримінального правопорушення - низький, а виправлення ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства.

На підставі викладеного, суд у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність вважає, що ОСОБА_5 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі, із застосуванням статей 75, 76, 104 КК України, що відповідатиме меті покарання, буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Щодо застосування положень ст.69 КК України та призначення обвинуваченому ОСОБА_5 більш м`якого, ніж передбаченого законом санкцією ч.2 ст.259 КК України покарання, то суд враховує, що відповідно до ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

У даній справі встановлено кілька обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , а саме належна процесуальна поведінка, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність життєвого досвіду у обвинуваченого з урахуванням його молодого віку.

Ці обставини, а також визнання обвинуваченим своєї вини істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, оскільки обвинувачений усвідомив протиправність вчиненого, не ухилявся від співпраці із слідством, не заперечував під час судового розгляду обставини, які встановлені в обвинувальному акті, тому вказані обставини дають підстави для застосування при призначенні покарання положень ст.69 КК України, що на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

Приходячи до такого висновку, суд враховує свої дискреційні повноваження (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, які охоплюють повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо. Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України та з урахуванням думки прокурора.

Відомості про майно, на яке накладено арешт, процесуальні витрати у суду відсутні, тому дані питання судом не вирішувалися.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Керуючись статтями 349, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.259 КК України та призначити йому покарання, із застосуванням вимог ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

Відповідно до статей 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк на 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Нагляд за особою, звільненою від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого.

Початок іспитового строку засудженому ОСОБА_5 рахувати з моменту проголошення вироку, тобто з 14.04.2025.

Речові докази, а саме мобільний телефон Xiomi Мі 9Т Pro, ІМЕІ НОМЕР_1 , ІМЕІ НОМЕР_2 , у корпусі чорного кольору, який був поміщений до сейф пакету № ICR 0135030 та зберігається в камері схову речових доказів ВП № 4 ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області - повернути батькам неповнолітнього ОСОБА_5 .

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Южний міський суд Одеської області, з особливостями, передбаченими ст. 394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили через тридцять днів з дня його проголошення, якщо на нього не буде подана апеляційна скарга учасниками судового провадження. У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_8