Справа № 738/1985/24 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/189/25
Категорія - ч. 2 ст. 307 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000222 від 01 липня 2024 року за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні прокурора Корюківської окружної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Менського районного суду Чернігівської області від 28 жовтня 2024 року щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Ушня Менського району Чернігівської області, громадянина України, проживаючого по АДРЕСА_1 , неодруженого, непрацюючого, раніше несудимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України

Вироком Менського районного суду Чернігівської області від 28 жовтня 2024 року ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України та призначити йому покарання:

- за ч.1 ст. 307 КК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 69 КК України два роки обмеження волі;

- за ч. 2 ст. 307 КК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 69 КК України два роки шість місяців обмеження волі з конфіскацію майна, крім житла.

На підставі ст. 70 КК України, призначено ОСОБА_7 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, визначивши остаточне основне покарання шляхом часткового складання призначених основних покарань та приєднання додаткового покарання три роки обмеження волі з конфіскацією майна, крім житла.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 5 ст. 72 КК України, ОСОБА_7 зараховано строк попереднього ув`язнення у строк відбування основного покарання у виді обмеження волі з 31 липня 2024 року до 06 серпня 2024 року, виходячи із співвідношення: одному дню попереднього ув`язнення відповідають два дні обмеження волі.

Початок строку відбування основного покарання у виді обмеження волі, призначеного ОСОБА_7 ухвалено обчислювати з дня його прибуття і постановки на облік у виправному центрі.

Запобіжний захід у виді застави, застосований до ОСОБА_7 ухвалено не змінювати до набрання вироком законної сили.

Після набрання вироком законної сили ухвалено повернути заставодавцю ОСОБА_9 151 400,00 грн, які були внесені як застава за ОСОБА_7 на депозитний рахунок Державної казначейської служби України 05 серпня 2024 року на підставі ухвали слідчого судді Менського районного суду Чернігівської області від 02 серпня 2024 року (738/1715/24), згідно з квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки № 21 від 05 серпня 2024 року.

Стягнуто із ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати у кримінальному провадженні, пов`язані із залученням експертів у загальній сумі 8 140,76 грн.

Питання речових доказів вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Не оспорюючи кваліфікацію дій та доведеність вини обвинуваченого прокурор подав апеляційну скаргу в якій вважає, що вирок суду підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, і просить ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 307 КК України у виді 4 років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 307 КК України у виді 6 років позбавлення волі із конфіскацією майна, крім житла, на підставі ст. 70 КК України призначити остаточне покарання у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна, крім житла. Звертає увагу, що ОСОБА_7 вчинив злочини, які згідно ст. 12 КК України за ступенем тяжкості відноситься до тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 10 років з конфіскацію майна, він є непрацюючим, без легальних джерел заробітку, який вирішив своє матеріальне становище поліпшити за рахунок продажу наркотичних засобів. При призначенні покарання, судом першої інстанції жодним чином не обґрунтовано, як саме обставини, які пом`якшують покарання, враховуючи індивідуальні особливості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, є настільки вагомими, що можна було б впевнено стверджувати про доцільність призначення ОСОБА_7 більш м`якого покарання, ніж передбачено закону.

В свою чергу захисник-адвокат ОСОБА_10 подав в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 заперечення на апеляційну скаргу, яких просить поновити строк для подачі заперечень на апеляційну скаргу, визначений ухвалою про відкриття провадження від 05.12.2024 року, апеляційну скаргу прокурора стосовно ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок суду - без змін.

Суд першої інстанції встановив, у вересні 2023 року у ОСОБА_7 виник злочинний умисел на незаконне придбання та зберігання з метою збуту, а також на незаконний збут наркотичних засобів з корисливих мотивів - отримання грошових коштів.

На реалізацію свого злочинного наміру, ОСОБА_7 у вересні 2023 року, знаходячись на околиці села Ушня Корюківського району Чернігівської області, діючи умисно, всупереч Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», Постанови Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року №770 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», з метою подальшого незаконного збуту наркотичних засобів, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний і суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи їх настання, з метою доведення свого злочинного наміру до кінця, реалізуючи свій умисел на незаконний збут наркотичних засобів, з корисливих мотивів - отримання грошової винагороди за виконану роботу, у вигляді незаконного зберігання з метою збуту, шляхом зриву дикорослих рослин роду Коноплі, незаконно придбав наркотичний засіб, обіг якого обмежено канабіс, який у подальшому переніс при собі до будинку за своїм місцем проживання по АДРЕСА_1 , де шляхом висушування, подрібнення - виготовив, та зберігав у веранді, на горищі будинку, а також в сараї, з метою збуту.

У подальшому, 31 липня 2024 року, під час обшуку, проведеного на підставі ухвали слідчого судді Менського районного суду Чернігівської області від 30 липня 2024 року, за місцем проживання ОСОБА_7 по АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено: у веранді будинку на підвіконні - частково подрібнену речовину рослинного походження зелено-коричневого кольору; в сараї над вхідними дверима - речовину рослинного походження зелено-коричневого кольору у вигляді фрагментів гілок з верхівками та листям, що згідно з висновком експерта № СЕ-19/125-24/9623-НЗПРАП від 09 серпня 2024 року, є наркотичним засобом, обіг якого обмежено канабісом, маса якого в перерахунку на висушену речовину становить 0,228 г. та 3,087 г. відповідно. На горищі будинку справа при вході виявлено та вилучено частково подрібнену речовину рослинного походження зелено-коричневого кольору; на горищі будинку зліва від входу на плівці виявлено та вилучено частково подрібнену речовину рослинного походження зелено-коричневого кольору, що згідно з висновком експерта № СЕ-19/125-24/9680-НЗПРАП від 07 серпня 2024 року є наркотичним засобом, обіг якого обмежено канабісом, маса якого в перерахунку на висушену речовину становить 11,235 г. та 9,019 г. відповідно. На горищі будинку зліва від входу виявлено та вилучено частково подрібнену речовину рослинного походження зелено-коричневого кольору, на горищі будинку прямо від входу виявлено та вилучено частково подрібнену речовину рослинного походження зелено-коричневого кольору, що згідно з висновком експерта № СЕ-19/125-24/9682-НЗПРАП від 08 серпня 2024 року є наркотичним засобом канабісом, маса якого в перерахунку на висушену речовину становить 11,725 г. та 36,481 г. Таким чином, загальна маса виявленого та вилученого наркотичного засобу, обіг якого обмежено канабісу, становить 71,775 г., який ОСОБА_7 незаконно придбав, виготовив та зберігав з метою збуту.

24 липня 2024 року, близько 16 години 13 хвилини ОСОБА_7 , знаходячись на ганку за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний і суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи їх настання, під час оперативної закупки, яку здійснював у якості покупця ОСОБА_11 , незаконно збув останньому речовину рослинного походження, яка відповідно до висновку експерта №СЕ-19/125-24/9275-НЗПРАП від 29 липня 2024 року є наркотичним засобом, обіг якого обмежено канабісом, масою в перерахунку на висушену речовину 60,515 г., за що отримав від ОСОБА_11 , в якості оплати, грошові кошти у сумі 1 200,00 грн.

30 липня 2024 року, близько 18 години 16 хвилини ОСОБА_7 , знаходячись на ганку за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний і суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи їх настання, під час оперативної закупки, яку здійснював у якості покупця ОСОБА_11 , незаконно збув останньому речовину рослинного походження, яка відповідно до висновку експерта №СЕ-19/125-24/9414-НЗПРАП від 31 липня 2024 року є наркотичним засобом, обіг якого обмежено канабісом, масою в перерахунку на висушену речовину 34,142 г., за що отримав від ОСОБА_11 , в якості оплати, грошові кошти у сумі 1 200,00 грн.

Згідно з Таблицею ІІ Списку № 1 Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року, № 770, канабіс віднесено до наркотичних засобів та рослин, обіг яких обмежено.

Такими діями ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 307 КК України, а саме: незаконне виготовлення, придбання, зберігання з метою збуту наркотичних засобів; кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 307 КК України, а саме: незаконний збут наркотичних засобів, вчинений повторно.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, позицію обвинуваченого, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Під час апеляційного перегляду матеріалів кримінального провадження, колегія суддів,

В С Т А Н О В И Л А:

На підставі ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухваленим згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції розглянув провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_7 відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України. Учасники кримінального провадження не заперечували проти такого розгляду, їм було з достатньою повнотою роз`яснено суть та наслідки розгляду кримінального провадження у скороченому порядку, тому суд обґрунтовано визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім показань обвинуваченого та дослідження даних про його особу, а тому, у відповідності з нормами ст. 404 КПК України, фактичні обставини справи, доведеність вини та кваліфікація дій обвинуваченого в апеляційному порядку не перевіряються.

Колегія суддів погоджується з тим, що дії ОСОБА_7 кваліфіковано вірно ч. 1 ст. 307 КК України, як незаконне виготовлення, придбання, зберігання з метою збуту наркотичних засобів та за ч. 2 ст. 307 КК України, як незаконний збут наркотичних засобів, вчинений повторно.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення злочину, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та кваліфікацію його дій, перевіркою матеріалів справи не виявлено.

Перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що доводи прокурора з приводу неправильного застосування закону про кримінальну відповідальність через його м`якість та призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 із застосуванням ст. 69 КК України, підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого і за змістом ст.65 КК України, таке покарання повинно бути необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України та роз`яснень, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів і повинно відповідати принципам законності, справедливості, обґрунтованості і гуманізму.

При призначенні покарання суд повинен належним чином врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особливості конкретного злочину, обставини та спосіб його вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, та взяти до уваги інтереси потерпілих, які зазнали шкоди.

Однак, зазначених вимог закону судом першої інстанції належним чином дотримано не було.

Призначаючи покарання обвинуваченому у виді обмеження волі, місцевий суд повною мірою не врахував усіх даних про особу обвинуваченого, який з корисливих мотивів займався збутом наркотичних засобів. Також не взято до уваги тяжкість вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень у сфері незаконного обігу наркотичних засобів.

Обираючи вид покарання обвинуваченому, суд першої інстанції не в повній мірі врахував суспільну небезпечність вчинених кримінальних правопорушення, які є тяжким кримінальним правопорушенням та в достатній мірі не звернув увагу на те, що поширення наркоманії та зростання злочинності пов`язаної з незаконним обігом наркотичних засобів досягають усе більших масштабів і стають серйозним соціальним чинником, який негативно впливає на життя, здоров`я та благополуччя людей. Злочини, пов`язані з наркоторгівлею, заслуговують на більш суворе покарання, щоб убезпечити громадян від подібної загрози в майбутньому.

Проте, питання призначення покарання визначають форму реалізації кримінальної відповідальності в кожному конкретному випадку з огляду на суспільну небезпечність і характер злочину, обставини справи, особу винного, а також обставини, що пом`якшують або обтяжують покарання.

Вирішення цих питань належить до дискреційних повноважень суду, що розглядає кримінальне провадження по суті, який і повинен з урахуванням всіх перелічених вище обставин визначити вид і розмір покарання та ухвалити рішення.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 69 КК України за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції статті Особливої частини цього кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

З вироку суду першої інстанції вбачається, що в якості обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 враховано щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Під час апеляційного розгляду суд апеляційної інстанції визнає пом`якшуючі обставини, встановлені судом першої інстанції, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а також дані про особу обвинуваченого, який має молодий вік, раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, добровільно пройшов лікування від наркотичної залежності.

Дотримуючись загальних засад призначення покарання, встановлених КК України, враховуючи наявність у ОСОБА_7 декількох обставин, що пом`якшують покарання, з урахуванням особи обвинуваченого, вважає можливим застосувати до останнього вимоги положень ст.69 КК України, тобто призначити основне покарання нижче від найнижчої межі з конфіскацією всього належного йому майна, крім житла.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 колегія суддів дотримуючись Загальної частини в межах Особливої частини вважає необхідним призначити обвинуваченому покарання в межах санкцій ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України із застосуванням вимог ч.1 ст.69 КК України.

На думку колегії суддів, таке покарання буде відповідає принципам законності, індивідуалізації, справедливості та співмірності та є достатнім для виправлення та запобігання вчиненню ОСОБА_7 нових кримінальних правопорушень.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Конституційний Суд України у Рішенні від 02.11.2004 № 15-рп/2004 зазначив, що: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України».

Відповідно до ч. 2 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або суворість.

Виходячи з вимог п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги прокурора та скасування вироку суду в частині призначеного ОСОБА_7 , через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, з постановленням нового вироку.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 420, 615 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Корюківської окружної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Менського районного суду Чернігівської області від 28 жовтня 2024 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання - скасувати.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винуватим у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України та призначити йому покарання:

- за ч.1 ст. 307 КК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 69 КК України два роки позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 307 КК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 69 КК України два роки шість місяців позбавлення волі з конфіскацію майна, крім житла.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання основних покарань та приєднання додаткового покарання призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з конфіскацією майна, крім житла.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 5 ст. 72 КК України, ОСОБА_7 зарахувати строк попереднього ув`язнення у строк відбування основного покарання у виді позбавлення волі з 31 липня 2024 року до 06 серпня 2024 року, виходячи із співвідношення: одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту фактичного затримання на виконання вироку.

В іншій частині цей вирок залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного Суду учасниками кримінального провадження протягом трьох місяців з дня його проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4