У Х В А Л А

04 лютого 2025 року Слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області майора поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту у певний час доби відносно:

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Лосятин Білоцерківського району Київської області, громадянина України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , працює оператором ТОВ «Київський стандарт», освіта вища, не одружений, має на утриманні дітей 2008 та 2015 років народження, раніше не судимий

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України,

у кримінальному провадженні № 0003327, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.10.2024,

У С Т А Н О В И Л А:

1. До Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання слідчого СВ Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області майора поліції ОСОБА_6 , погоджене начальником Тетіївського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту в певний час доби щодо ОСОБА_5 .

1.1. В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що 16.10.2024 приблизно о 16 годині 00 хвилин водій ОСОБА_5 , керуючи технічно справним автомобілем Renault Trafic реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по авто дорозі Т-1014 сполученням Тетіїв-Стрижавка-Сухий Яр-Винарівка в напрямку м. Тетіїв на 15 км. +250 м. що в межах с. П`ятигори вул. Київська 39, Білоцерківського району Київської області, в порушення вимог п. 2.3(6) ПДР України, в якому зазначено: «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі», п. 2.3(д) ПДР України, в якому зазначено: «Водій повинен не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху», п. 10.1 ПДР України, в якому зазначено: «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху», п. 16.14 Правил дорожнього руху згідно з яким «Якщо головна дорога на перехресті змінює напрямок, водії транспортних засобів, які рухаються по ній, повинні керуватися між собою правилами проїзду перехресть рівнозначних доріг. Цим правилом повинні керуватися між собою і водії, які рухаються по другорядних дорогах.», не був уважний під час керування транспортним засобом, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, внаслідок чого своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, не врахував дорожню обстановку та стан транспортного засобу, не обрав безпечну швидкість руху, не впорався з керуванням автомобілем, здійснив виїзд автомобіля на зустрічну смугу руху цієї дороги, де допустив зіткнення з мотоциклістом марки «ДРАФТ», без д.н.з., під керуванням ОСОБА_8 який рухався по своїй смузі руху по авто дорозі Тетіїв-Стрижавка-Сухий Яр-Винарівка зі сторони м. Тетіїв в напрямку с. Винарівка.

1.2. Внаслідок дорожньо-транспортної водій мотоцикла марки «ДРАФТ», без д.н.з., ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді: відкрита черепно-мозкова травма; перелом кісток основи черепа та лицевого черепа; субарахноїдальні крововиливи; крововилив в м`яких тканинах навколо перелому; садна та рани на голові та обличчі; ушкодження селезінки; перелом кісток тазу зліва; крововиливи в м`яких тканинах і нижніх кінцівок та в області ушкоджень; садна, синці та рани на кінцівках, від яких 24.10.2024 останній помер у лікарні.

1.3. Смерть гр. ОСОБА_8 , 1998 року народження, настала від відкритої черепно-мозкової травми, що проявилась переломом кісток черепа та субарахноїдальними крововиливами.

1.4. Знайдені, при судово-медичній експертизі трупа, ушкодження заподіяні тупими предметами, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, які, згідно з пунктами 2.1.2 та 2.1.3 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень Наказу МОЗ No6 від 17 січня 1995 року, є небезпечними для життя та перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті

1.5. Грубе порушення водієм ОСОБА_5 вимог п. п. 10.1, 2.3 (6), (д), 16.14 ПДР України перебувають в прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді смерті ОСОБА_8 .

1.6. Ґрунтуючись на цих обставинах, слідчий зазначає про наявність в діях ОСОБА_5 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

1.7. В обґрунтування необхідності застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту стосовно ОСОБА_5 слідчий у клопотанні зазначає про наявність ризику переховування від органів досудового розслідування та суду, ризику незаконного впливу на свідків або потерпілого та ризику вчинити інше кримінальне правопорушення.

1.8. Неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів обґрунтовує неможливістю запобігання наведеним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів та виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків.

1.9. В підтвердження того, що підозрюваному надані копії клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, слідчим надана розписка підозрюваного. Згідно з нею, ОСОБА_5 отримав ці документи 04.02.2025 об 11 год. 24 хв.

2. В судовому засіданні сторони кримінального провадження висловили такі позиції:

2.1. Прокурор підтримав доводи клопотання та просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби. Деталізував обставини, викладені у клопотанні. Додатково зауважив, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти заявленим ризикам кримінального провадження

2.2. Захисник проти задоволення клопотання заперечував. Зазначив, що підозра є необґрунтованою та передчасною, оскільки наявними в матеріалах висновками експертів встановлено, що у причинно-наслідковому зв`язку з ДТП перебували також дії загиблого водія мотоциклу. Зауважив, що останній був позбавлений права керування, перебував у стані алкогольного сп`яніння та керував технічно несправним транспортним засобом. Відтак вважає, що наразі не встановлена ступінь вини кожного з водіїв. Також зазначив про непідтвердження заявлених ризиків. Водночас просив застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, оскільки домашній арешт в нічний час доби унеможливить працювати ОСОБА_5 в нічні зміни.

2.3. Підозрюваний підтримав позицію свого захисника.

3. Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшла таких висновків.

3.1. У відповідності до ст. 12 КПК України під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Розділ ІІ Кримінального процесуального кодексу України визначає, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення цього провадження. До заходів забезпечення згідно з п. 9 ч. 2 ст. 131 цього кодексу віднесені також запобіжні заходи. Порядок застосування до особи запобіжних заходів визначений главою 18 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

У відповідності до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

3.1.1. З аналізу зазначених норм слідує, що запобіжні заходи можуть застосовуватися, зокрема, до підозрюваного. Підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276 - 279 КПК України повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 42 КПК України).

Як підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 17.10.2024, досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003327 розпочате 16.10.2024.

ОСОБА_5 31.01.2025 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, що підтверджується письмовим повідомленням про підозру з відміткою ОСОБА_5 про її отримання 31.01.2025. Отже, у відповідності до вимог ст. 42 КПК України ОСОБА_5 має статус підозрюваного у цьому кримінальному провадженні і щодо нього може вирішуватися питання про застосування запобіжного заходу.

3.1.2. Відповідно до ч. 2 ст. 181 КПК України запобіжний захід у вигляді домашнього арешту може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Санкція ч. 2 ст. 286 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого. Отже, виходячи із кваліфікації кримінального правопорушення ч. 2 ст. 286 КК України, застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є законодавчо передбаченим.

3.1.3. Згідно з положеннями статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Крім того, стаття 178 КПК України закріплює перелік обставин, які на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, повинні бути оцінені в сукупності.

3.1.4. Системний аналіз норм чинного законодавства свідчить про те, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу дослідженню підлягають чотири групи обставин:

- чи наявна обґрунтована підозра у вчиненні особою кримінального правопорушення;

- чи наявні ризики кримінального провадження;

- чи наявні обставини, які є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам;

- індивідуальні обставини підозрюваного, передбачені статтею 178 КПК України.

За таких умов слідчому судді належить дослідити кожен із зазначених вище критеріїв окремо.

3.2. Щодо обґрунтованості підозри:

3.2.1. Згідно зі ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Оскільки чинне законодавство не розкриває поняття обґрунтованої підозри, враховуючи ст. 8, 9 КПК України, слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. З точки зору практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі «Murrаyv.UnitedKingdom», 14310/88, 28.10.1994, п. 55).

3.2.2. В цьому кримінальному провадженні йдеться про причетність ОСОБА_5 до кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілому.

3.2.3. Як вбачається зі змісту клопотання та підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 17.10.2024, досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003327 здійснюється за фактом ДТП, що мало місце 16.10.2024 на дорозі Т-1014 сполученням Тетіїв-Стрижавка-Сухий Яр-Винарівка в напрямку м. Тетіїв на 15 км. +250 м. що в межах с. П`ятигори вул. Київська 39, Білоцерківського району Київської області, за участю автомобіля Renault Trafic реєстраційний номер НОМЕР_1 та мотоцикла марки «ДРАФТ», без д.н.з. В результаті цієї пригоди водій мотоцикла ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження, від яких помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

3.2.4. Частиною 2 ст. 286 КК України передбачена кримінально відповідальність за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

3.2.6. Описана у клопотанні фабула кримінального правопорушення у сукупності з наданими матеріалами кримінального провадження формує у слідчого судді внутрішнє переконання про наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

3.2.7. Так, відповідно до відомостей, що містяться в рапортах рапортах помічників чергових Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області, 16.10.2024 на лінію 102 надійшло повідомлення про ДТП внаслідок якого водій мотоциклу марки «ДРАФТ», без д.н.з. отримав травму «Закрита черепно-мозкова травма» та був госпіталізований до Білоцерківської міської лікарні №2. Протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 16.10.2024 зафіксовано факт вчинення ДТП за участі транспортних засобів Renault Trafic державний номерний знак НОМЕР_2 та «ДРАФТ», без д.н.з. В подальшому водій мотоциклу помер від отриманих в ДТП травм (лікарське свідоцтво про смерть № 591 від 25.10.2024).

3.2.8. Для визначення причетності ОСОБА_5 до подій кримінальних правопорушень слідчим суддею досліджено докази, надані сторонами, зокрема:

- протокол допиту свідка ОСОБА_5 від 22.10.2024, відповідно до якого останній повідомив, що 16.10.2024 рухався на автомобілі Renault Trafic державний номерний знак НОМЕР_2 по робочих питаннях. В с. П`ятигори на заокруглені дороги мав намір з`їзду ліворуч з головної да другорядну дорогу. Однак по зустрічній смузі зі швидкістю 60 км/год рухався мотоцикл, і ОСОБА_5 не встиг завершити маневр;

- протоколи допиту свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ;

- слідчим експериментом за участі свідка ОСОБА_5 , в ході якого відтворені обставини ДТП;

- висновок судово-медичної експертизи № 591 від 25.10.2024, відповідно до якого встановлено, що ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді: відкрита черепно-мозкова травма; перелом кісток основи черепа та лицевого черепа; субарахноїдальні крововиливи; крововилив в м`яких тканинах навколо перелому; садна та рани на голові та обличчі; ушкодження селезінки; перелом кісток тазу зліва; крововиливи в м`яких тканинах і нижніх кінцівок та в області ушкоджень; садна, синці та рани на кінцівках, від яких 24.10.2024 останній помер у лікарні. Смерть гр. ОСОБА_8 , 1998 року народження, настала від відкритої черепно-мозкової травми, що проявилась переломом кісток черепа та субарахноїдальними крововиливами;

- висновок фототехнічної експертизи № CE-19/111-24/62303-ФП від 15.11.2024, відповідно до якого встановлено, що відповідно до даних відеофайлу «4346311.avi» та вихідних даних, середня швидкість руху автомобіля Renault Trafic, н.3: НОМЕР_3 , перед ДТП становила 60,30 км/год ± 4,02 км/год. У зв`язку з тим, що контури зображення мотоцикла «ДРАФТ» на відеозаписі з відеофайлу «4253109.avi» відобразилися частково та розмитими, встановити його швидкість руху перед ДТП щодо зазначеного відеофайлу, не виявилося можливим. Встановити чи був увімкнений лівий показник поворота на автомобілі Renault Trafic, н.з: НОМЕР_4 , до моменту зіткнення, виходячи з даних відеофайлів «4155505.avi» та «4346311.avi», не виявилося можливим, у зв`язку з ракурсом та точкою зйомки. Встановити де відносно елементів дороги або ж в якій смузі руху відбулося зіткнення автомобіля Renault Trafic H.3:AI4762ET з мотоциклом «ДРАФТ», виходячи з даних відеофайлу «4155505.avi», не виявилося можливим, у зв`язку з ракурсом та точкою зйомки;

-висновок судової інженерно-технічної експертизи №CE-19/111-24/60886-IT від 11.11.2024 в ході якого встановлено, що система робочого гальма заднього колеса мотоцикла «ДРАФТ» б/н, на момент огляду знаходяться в працездатному стані. Система робочого гальма переднього колеса мотоцикла «ДРАФТ» б/н на момент огляду знаходиться в технічно-несправному непрацездатному стані, із-за відсутності кронштейну кріплення важеля приводу гальм, важеля приводу гальм, троса, важеля приводу кулака приводу гальм. Дана несправність виникла до дорожньо-транспортної пригоди. Водій мотоцикла «ДРАФТ» б/н мав можливість виявити дану несправність перед виїздом, шляхом візуального огляду мотоцикла «ДРАФТ» б/н. При наявності даної несправності ефективність гальмування транспортного засобу зменшується. Система рульового управління мотоцикла «ДРАФТ» б/н на момент огляду знаходиться у технічно несправному працездатному стані. Технічна несправність рульового керування виражена відсутністю рульового демпфера та гайки кріплення трубки рульової колонки з траверсою. Дана несправність виникла до дорожньо-транспортної пригоди. Водій мотоцикла «ДРАФТ» б/н мав можливість виявити дану несправність перед виїздом шляхом візуального огляду мотоцикла. При наявності даної несправності, в процесі руху, не виключається можливість втрати керованості даного транспортного засобу. Елементи підвіски мотоцикла «ДРАФТ» б/н на момент огляду знаходиться в технічно несправному непрацездатному стані через пошкодження лівого пера вилки переднього колеса та лівого заднього амортизатора підвіски заднього колеса мотоцикла. Дана несправність утворилась в процесі ДТП при зіткненні мотоцикла «ДРАФТ» б/н з перешкодою, оскільки знаходяться в місці найбільшої пошкоджень мотоцикла. концентрації механічних пошкоджень мотоцикла. Несправносте, що могли б викликати зміну курсової стійкості транспортного засобу перед подією, не виявлено;

- висновок інженерно-технічної експертизи № СЕ-19/111-24/60899 від 27.11.2024 в ході якої встановлено, що в момент первинного контакту деталі передньої лівої частини автомобіля «Renault rafic» н.з. НОМЕР_5 контактували з деталями лівої бокової частини мотоцикла «ДРАФТ» б/н. В момент первинного контакту повздовжні вісі автомобіля «Renault Trafic» H.3 AI4762ET та мотоцикла «ДРАФТ» б/н розташовувались під кутом близько 140° при перехресних напрямках їх руху (див. зображення 21-24). Зіткнення автомобіля «Renault Trafic» н.3 Al4762ET 3 мотоциклом «ДРАФТ>> б/н відбулося на проїзній частині вул. Київській, в с. Пятигори, Тетіївської ОТГ, Білоцерківського району, Київської області, на смузі руху по напрямку до а/д Київ Одеса, до початку утворення «подряпин на намитому піску» (позначка 4 схеми ДТП). Встановити точне місце зіткнення між автомобілем «Renault Trafic» н.з НОМЕР_5 та мотоциклом «ДРАФТ» б/н не уявляється можливим, по причині відсутності для цього необхідного комплексу слідові інформації;

- висновок судової інженерно-технічної експертизи №CE-19/111-24/60889 від 21.11.2024 в ході якого встановлено, що транспортний засіб автомобіль марки Renault Trafic реєстраційний номер НОМЕР_2 згідно висновку експерта, перебуває в технічно справному стані;

- висновок судово інженерно-технічної експертизи № СЕ-19/111-24/74116-ІТ від 27.01.2025 У цій дорожньо-транспортній ситуації, при заданих характеристиках дорожньої обстановки та представлених на дослідження вихідних даних, з технічної точки зору, водій автомобіля «Renault Trafic» н.з. НОМЕР_5 , повинен був керуватися вимогами пунктів 12.4, 16.14 Правил дорожнього руху, зміст яких викладений в дослідницькій частині висновку. У цій дорожньо транспортній ситуації, при заданих характеристиках дорожньої обстановки та представлених на дослідження вихідних даних, з технічної точки зору, водій автомобіля «Renault Trafic» н.з. НОМЕР_6 мав технічну можливість уникнути даної дорожньо-транспортної пригоди, шляхом виконання вимог пункту 16.14 ПДР. На момент проведення дослідження експерту не відомі будь-які причини технічного характеру, які 6 завадили водію автомобіля «Renault Trafic» н.з. НОМЕР_6 діяти у відповідності до вимог пунктів 16.14 ПДР, тому експертом, з технічної точки зору, в його діях, вбачаються невідповідності вимогам пункту 16.14 ПДР, які знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП. Невідповідність дій водія автомобіля «Renault Trafic» н.з. НОМЕР_4 вимогам пункту НОМЕР_7 , з технічної точки зору, не знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди. У цій дорожньо транспортній ситуації, при заданих характеристиках дорожньої обстановки та представлених на дослідження вихідних даних, з технічної точки зору, водій мотоцикла «ДРАФТ» б/н, повинен був діяти відповідно до вимог пунктів 12.3, 12.4, 31.4.1 а) Правил дорожнього руху, зміст яких викладений в дослідницькій частині висновку. В заданій дорожній ситуації, при заданих характеристиках дорожньої обстановки та представлених на дослідження вихідних даних, з технічної точки зору, водій мотоцикла «ДРАФТ» б/н при застосуванні ножного гальма (гальма заднього колеса) - (варіанти 1,3 таблиці №1), при швидкості руху мотоцикла 50; 60 км/год, та швидкості руху мотоцикла 60 км/год й застосуванні водієм мотоцикла гальмування ножним та ручним гальмами (варіант 4, таблиці №1), в заданий момент виникнення йому небезпеки для руху, не мав технічної можливості попередити зіткнення з автомобілем «Renault Trafic» н.з. НОМЕР_8 шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування. В свою чергу, при застосуванні водієм мотоцикла ножного та ручного гальма (гальма заднього та переднього коліс) - (варіант 2, таблиці №1) при допустимій швидкості руху 50 км/год, водій мотоцикла «ДРАФТ» б/н мав технічну можливість попередити зіткнення з автомобілем «Renault Trafic» н.3. НОМЕР_6 шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування в заданий момент виникнення небезпеки для руху водію мотоцикла «ДРАФТ» б/н. Тобто, в ситуації, що склалася на дорозі безпосередньо перед ДТП, водій мотоцикла «ДРАФТ» б/н мав технічну можливість уникнути даної дорожньо-транспортної пригоди, шляхом виконання вимог пунктів 12.3, 12.4, 31.4.1 а) ПДР. У цій дорожньо-транспортній ситуації, при заданих характеристиках дорожньої обстановки та представлених на дослідження вихідних даних, з технічної точки зору, дії водія автомобіля «Renault Trafic» н.з. НОМЕР_9 не відповідали технічним вимогам пунктів 12.4, 16.14 ПДР. Невідповідність дій водія автомобіля «Renault Trafic» н.з. НОМЕР_6 технічним вимогам пункту 6.14 ПДР знаходиться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди. Невідповідність дій водія автомобіля «Renault Trafic» н.з. НОМЕР_6 - вимогам пункту НОМЕР_7 , з технічної точки зору, не знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.

У цій дорожньо-транспортній ситуації, при заданих характеристиках дорожньої обстановки та представлених на дослідження вихідних даних, з технічної точки зору, дії водія мотоцикла «ДРАФТ» б/н не відповідали технічним вимогам пунктів 12.3, 12.4, 31.4.1 а) ПДР. Невідповідність дій водія мотоцикла «ДРАФТ» б/н технічним вимогам пунктів 12.3, 12.4, 31.4.1а) ПДР знаходиться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.

3.2.9. Досліджені матеріали у взаємному зв`язку з обставинами кримінального правопорушення, дають слідчому судді підстави дійти до висновку про наявність обґрунтованої підозри.

При цьому, на підставі оцінки сукупності отриманих відомостей визначає лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою (за стандартом обґрунтованої підозри) для цілей застосування щодо неї запобіжного заходу. З цих підстав відхиляється твердження захисника про передчасність врученої підозри. Рівень обґрунтованості, доведеності підозри має корелюватися зі ступенем обмеження прав і свобод підозрюваного, що випливають (можуть бути пов`язані) із прийняття відповідного процесуального рішення (вчинення процесуальної дії): чим більшим є втручання в права, свободи і законні інтереси людини, тим більшою має бути «вага» і «якість» доказів, якими обґрунтовується її причетність до скоєння відповідного кримінального правопорушення. При цьому стандарти доказування (переконання) поступово зростають з перебігом ефективного розслідування та потребують більш глибокого обґрунтування, що повного мірою узгоджується із об`єктивним розширенням можливостей сторони обвинувачення в цьому напрямку.

Однак під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя оцінює достатність і належність доказів стосовно того, чи досягнуто стороною обвинувачення стандарту переконання «достатність доказів» для цілей обґрунтованості підозри.

Крім того, з моменту повідомлення особі про підозру, вона набуває статусу підозрюваного. Оскільки обсяг процесуальних прав підозрюваного (стаття 42 КПК України) значно більший, ніж у особи, якій таке повідомлення ще не вручене (хоча фактичні обставини можуть свідчити про подібну перспективу), вона набуває можливостей активно себе захищати, відстоювати свою позицію в кримінальному провадженні. Отже з моментом повідомлення особі про підозру фактично пов`язується початок реалізації принципу змагальності в кримінальному процесі.

Саме у зв`язку із цим п. 3 ч. 1 ст. 276 КПК закріплює обов`язок, а не право здійснити повідомлення про підозру. Адже неповідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення при наявності достатніх доказів для цього тягне порушення таких загальних засад кримінального провадження, як забезпечення права на захист та змагальність сторін.

Наразі кримінальне провадження перебуває на стадії досудового розслідування, і очевидно передчасно стверджувати про беззаперечну доведеність (за стандартом «поза розумним сумнівом») ступеню винуватості кожного з учасників ДТП. На цій стадії кримінального провадження застосовується інший стандарт визначення участі особи в інкримінованому кримінальному правопорушенні обґрунтована підозра, - а відповідні висновки щодо її наявності можуть кардинально змінитися протягом подальшого досудового розслідування у процесі отримання нової доказової інформації.

Також слід зауважити, що на цьому етапі провадження слідчий суддя не вирішує ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, винуватість чи невинуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі оцінки сукупності отриманих відомостей лише визначає, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою (за стандартом обґрунтованої підозри) для застосування щодо неї запобіжного заходу.

3.3. Щодо ризиків кримінального провадження

3.3.1. Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. КПК України покладає на слідчого, прокурора обов`язок обґрунтувати ризики кримінального провадження.

3.3.2. На переконання сторони обвинувачення, в цьому провадженні існують ризики, що підозрюваний може:

- переховуватися від органів досудового розслідування та суду,

- незаконного впливу на свідків та потерпілого;

- вчинення іншого кримінального правопорушення.

Заявлені ризики заслуговують на увагу.

3.3.3 ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Санкція відповідної частини статті відносить інкримінований злочин до тяжких і передбачає покарання у виді позбавлення волі від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого. Отже, очікування можливого вироку, що передбачає реальний термін ув`язнення, може мати значення. При чому ризик втечі повинен оцінюватися у світлі таких факторів, як характер людини, її моральні принципи, місце проживання, робота, засоби до існування, сімейні зв`язки, а також будь-які інші зв`язки з країною, в якій особу притягнуто до кримінальної відповідальності (рішення у справі «Becciev v. Moldova», п. 58). Тому слідчий суддя, вирішуючи питання щодо застосування запобіжного заходу, враховує тяжкість злочину, в якому підозрюється ОСОБА_5 , однак у сукупності з іншими обставинами, якими в цьому випадку є відсутність сталих соціальних зв`язків, зокрема підозрюваний не одружений, хоча має дітей, однак проживає окремо від них, офіційно не працевлаштований, живе в орендованому помешканні.

Отже, надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування, слідчий суддя вважає такі дії цілком вірогідними. Співставлення можливих негативних для підозрюваного наслідків переховування із засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим. Тому з метою нівелювання такого ризику переховування, застосування до підозрюваного запобіжного заходу вбачається обґрунтованим.

3.3.4. Також достатньо обґрунтованим є ризик незаконного впливу на свідків та потерпілого. Показання свідків, на які посилається сторона обвинувачення, мають значення для цього кримінального провадження. Зокрема хоча свідки безпосередньо не сприймали момент дорожньо-транспортної пригоди, їх показання щодо обставин, які мали місце на передодні та безпосередньо після ДТП мають важливе значення.

При цьому КПК України встановлено відмінну процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

Тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. За таких умов слідчий суддя доходить висновку про достатню вірогідність ризику впливу на свідків, оскільки, не будучи обмеженим у вільному доступі до інших осіб, підозрюваний може здійснювати на них вплив з метою їх спонукання до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їм відомі.

3.3.7. Щодо ризику вчинення інших кримінальних правопорушень чи, слідчий суддя вважає, що він не знайшов свого підтвердження під час розгляду клопотання. Так, ОСОБА_5 мав судимість, однак наразі вона погашена. Водночас кримінальне правопорушення, відповідальність за яке встановлена ч. 2 ст. 286 КК України як правило має необережну форму вини, і не свідчить з достатньою вірогідністю щодо можливості вчинення підозрюваним інших злочинів в майбутньому.

3.3.8. Однак з урахуванням обґрунтованої підозри та встановлених ризиків кримінального провадження, застосування до підозрюваного запобіжного заходу вбачається обґрунтованим. Отже, на цьому етапі кримінального провадження застосування запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою дієвості відповідного кримінального провадження.

3.4. Щодо індивідуальних обставин підозрюваного відповідно до ст. 178 КПК України

3.4.5. Згідно зі ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі перелічені в статті обставини.

3.4.6. Дослідивши надані сторонами кримінального провадження відомості, слідчий суддя під час обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу враховує такі обставини:

- надані відомості свідчать про вагомість на даному етапі наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України;

- інкриміноване правопорушення КК України відносить до тяжких і у разі визнання підозрюваного винуватим, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого;

- станом на сьогоднішній день ОСОБА_5 виповнився 41 рів;

- має постійне місце проживання;

- відомостей про те, що підозрюваний має міцні соціальні зв`язки на території України, які б могли в повній мірі нівелювати встановлені ризики, не надані;

- відомостей про майновий стан підозрюваного слідчому судді не надано;

- працює неофіційно;

- за місцем реєстрації характеризується позитивно;

- має на утриманні двох неповнолітніх дітей 2008 та 2015 років народження№

- підозрюваний в силу приписів ст. 89 КК України вважається таким, що не має судимості.

3.5. Щодо застосування менш суворого запобіжного заходу

Встановлені під час судового засідання обставини у свої сукупності та взаємозв`язку формують у слідчого судді переконання, що запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам неможливо без застосування запобіжного заходу.

Частиною 1 ст. 176 КПК України закріплена відповідна ієрархія запобіжних заходів від найбільш м`якого (особисте зобов`язання) до найбільш суворого (тримання під вартою). Слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам (ч. 3 ст. 176 КПК України).

В цьому кримінальному провадженні на даному етапі слідчий суддя не вбачає за можливе запобігти ризикам кримінального провадження із застосуванням запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки (з урахуванням відсутності потенційних поручителів) або застави, адже ці заходи пов`язані з вільним пересуванням підозрюваного, що не забезпечить нівелювання ризику переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Водночас, слідчий суддя вважає, що застосування до підозрюваного домашнього арешту в нічний час з покладанням на нього відповідних обов`язків може запобігти встановленим під час судового засідання ризикам.

Домашній арешт по встановленій ч. 1 ст. 176 КПК України ієрархії тяжкості запобіжних заходів передує триманню під вартою, а тому є достатньо суворим заходом. З урахуванням встановлених слідчим суддею обставин з покладенням на підозрюваного обов`язків, домашній арешт в нічний час доби цілком забезпечує мету застосування запобіжних заходів та повною мірою може запобігти наявним ризикам кримінального провадження без надмірного обмеження свободи підозрюваного. Щодо аргументів захисника, що такий запобіжний захід обмежить можливості підозрюваному працювати, слідчий суддя зазначає, що стороною захисту не надано жодних підтверджень, що ОСОБА_5 залучається до виробничих процесів у нічний час доби, і що взагалі меблева фабрика, на якій він працює має безперервне цілодобове виробництво.

3.6. Щодо покладення обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 КПК України:

У зв`язку із обранням підозрюваному запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою та встановлення ризиків кримінального провадження (п. 3.3 цієї ухвали), слідчий суддя вважає за необхідне визначити обов`язки, про які зазначає слідчий у клопотанні, а саме:

- прибувати за першою вимогою до слідчого СВ Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області, а також до прокурора, слідчого судді або суду, залежно від стадії кримінального провадження, що обґрунтовується необхідністю проведення процесуальних дій із підозрюваним;

- не відлучатися із місця проживання що за адресою: АДРЕСА_2 , у нічний час з 22 год 00 хв до 06 год 00 хв без дозволу слідчого, прокурора або суду, за виключенням необхідності отримання невідкладної медичної допомоги та прослідування до укриття (захисних споруд цивільного захисту);

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- не відлучатись з м. Біла Церква Київської області без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Водночас з урахуванням триваючого в Україні воєнного стану та постійних ракетних обстрілів, слідчий суддя вважає за необхідне зробити виключення щодо обов`язку не відлучатися з місця проживання у разі необхідності отримання невідкладної медичної допомоги та прослідування до укриття (захисних споруд цивільного захисту).

Частина 6 ст. 181 КПК України передбачає, що строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. А у відповідності до ч. 7 ст. 194 КПК України обов`язки, передбачені ч. 5 цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного на строк не більше двох місяців. Разом з тим, відповідно до приписів п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину. Тому строк домашнього арешту та дії покладених на нього обов`язків встановлюється слідчим суддею в межах строку досудового розслідування - до 31.03.2025.

4. Окремо слід зауважити, що згідно зі ст. 198 КПК України висловлені в ухвалі слідчого судді за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 176-178, 182, 183, 193, 194, 196, 195, 205, 309, 376 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И Л А :

1. Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

2. Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби.

3. Заборонити підозрюваному ОСОБА_5 з 22 год 00 хв по 06 год 00 хв залишати місце проживання, що за адресою: АДРЕСА_2 , за виключенням необхідності отримання медичної допомоги та прослідування до укриття (захисних споруд цивільного захисту).

4. Покласти на ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати за першою вимогою до слідчого СВ Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області, а також до прокурора, слідчого судді або суду, залежно від стадії кримінального провадження, що обґрунтовується необхідністю проведення процесуальних дій із підозрюваним;

- не відлучатися із місця проживання що за адресою: АДРЕСА_2 , у нічний час з 22 год 00 хв до 06 год 00 хв без дозволу слідчого, прокурора або суду, за виключенням необхідності отримання невідкладної медичної допомоги та прослідування до укриття (захисних споруд цивільного захисту);

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- не відлучатись з м. Біла Церква Київської області без дозволу слідчого, прокурора або суду.

5. Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

6. Ухвалу направити на виконання до органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

7. Строк дії цієї ухвали встановити до 31.03.2025 включно.

8. На ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду.

9. Ухвала набирає законної сили після закінчення п`ятиденного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала слідчого судді, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

10. Повний текст ухвали оголошений 06.02.2025.

Слідчий суддяОСОБА_15