Номер провадження: 11-кп/813/1779/24
Справа № 492/1440/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , на вирок Білгород-Дністровського міськрайсуду Одеської обл. від 29.04.2024 у к/п №0000137 від 19.04.2019 стосовно:

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Павлівка Арцизького р-ну Одеської обл., громадянина України, із середньою освітою, не працевлаштованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого;

- обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Зазначеним вироком суду 1-ої інстанції ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зараховано ОСОБА_7 у строк покарання строк його попереднього ув`язнення в період часу з 19.04.2019 по 30.09.2020 із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Застосований стосовно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту залишено без змін до набрання вироком законної сили.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової трасологічної експертизи в розмірі 1570, 10 грн. та судової молекулярно-генетичної експертизи в розмірі 86 407, 05 грн.

Скасовано арешт, накладений на майно ухвалою слідчого судді Арцизького райсуду Одеської обл. від 22.04.2019 та вирішено питання стосовно долі речових доказів.

Відповідно до мотивувальної частини вироку суду 1-ої інстанції, обвинуваченому ОСОБА_7 інкримінується те, що він 18.04.2019, у нічний час, більш точний час встановити не надалося можливим, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у житловій кімнаті буд. АДРЕСА_2 , в ході виниклої сварки з потерпілим ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з неприязного мотиву, керуючись прямим умислом, з метою, спрямованою на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 , користуючись своєю фізичною перевагою та розуміючи, що останній має фізичні недоліки, а саме: пересувається за допомогою інвалідного візка та милиць, почав наносити останньому множинні удари ногами та руками по тулубу та голові, в результаті чого у потерпілого ОСОБА_9 утворились тілесні ушкодження у вигляді синця верхньої нижньої повіки правого ока, синець перенісся зліва, верхньої та нижньої повіки лівого ока, зовнішнього краю лівого ока, крововилив у білкову оболонку лівого ока, синець на верхній губі зліва, 5 синців на підборідді зліва, синець шиї зліва, лівої вушної раковини, біля вушної та завушною раковиною, синець по передній поверхні верхньої третини лівого передпліччя, 2 синця по зовнішній поверхні лівого суглобу, синець по зовнішній поверхні середньої третини правого плеча, дрібні садна по зовнішній поверхні середньої третини лівого стегна, 19 смугастих ділянок шкіри по передньо-зовнішній, і задній поверхні нижньої третини лівого стегна, гомілки, 4 вертикальні, смугасті ділянки шкіри по задній поверхні нижньої третини лівого стегна і верхньої третини лівої гомілки, садно по передньому краю внутрішньої кісточки правого, гомілково-ступеневого суглобу, синець по внутрішній поверхні правої стопи, групи дрібних саден по передній поверхні правої стопи, гомілки, крововилив під тверду та м`яку мозкові оболонки, крововилив у речовину мозку в потиличній ділянці справа, чисельні переломи кісток верхньої щелепи, перелом кісток носу, перелом лівої лобкової кістки з незначним зміщенням уламків, крововилив у м`які тканини грудної клітки зліва по передньо-пахвовій лінії, на рівні 7 межреберного проміжку.

Згідно висновку судово-медичної експертизи, тілесні ушкодження у вигляді: синців голови, перелому кісток лицьового черепу, крововиливу під тверду і м`яку оболонки, в речовини мозку, згідно п. 2.1.3 г. «Правил судового медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя.

Причиною смерті ОСОБА_9 стали закрита внутрішньо-черепна травма у вигляді оболонки, в речовину мозку та розвинутий набряк головного мозку, на що вказує: наявність синців голови, переломи кісток лицьового черепу, крововилив під тверду та м`яку мозкові оболонки, крововилив в речовину мозку, субдуральний та вогнищевий субарханоїдальний крововилив головного мозку з нерівномірно вираженою клітинною реакцією та початком проліферації, набряк мозку.

Смерть ОСОБА_9 стоїть в прямому причинному зв`язку з тілесними ушкодженнями в ділянці голови синців голови, переломів кісток лицьового черепу, крововиливу під тверду і м`яку мозкові оболонки, в речовину мозку, з якими останній був доставлений до КНП «Арцизька ЦРЛ», де ІНФОРМАЦІЯ_3 помер.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 не погодився із оскаржуваним вироком суду, посилаючись на те, що жоден із доказів, на які посилається суд в оскаржуваному вироку, не доводять «поза розумним сумнівом» винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину з огляду на наступні обставини:

- допитана судом потерпіла ОСОБА_10 не надавала конкретної відповіді на те, що саме зробив ОСОБА_11 , версія потерпілої судом відтворена фрагментарно, натомість, остання не виключала, що тілесні ушкодження завдавали інші, ніж обвинувачений, особи; суд сприйняв показання потерпілої, які вона отримала з чужих слів, а саме зі слів загиблого, як істину, натомість, інших осіб, які були присутніми під час розмови потерпілої із братом в приміщенні не було, ані слідчий, ані працівник поліції, які були поруч із потерпілим невдовзі до його смерті, не зазначали про те, що потерпілий називав ім`я нападника;

- судом не були проаналізовані показання лікаря-анестезіолога, який зазначив, що потерпілий вказував ім`я « ОСОБА_11 », тобто показання лікаря є показаннями із чужих слів;

- суд 1-ої інстанції зазначив в якості доказів вини ОСОБА_7 процесуальні документи, які не можуть вважатись доказами та не містять в собі елементів, які б вказували на причетність ОСОБА_7 до вчинення злочину;

- акт про застосування службової собаки №1379 від 19.04.2019 лише підтверджує факт того, що собака взяв слід особи, яка тримала чи користувалась телефоном, який був знайдений в будинку потерпілого, що пояснюється тим, що ОСОБА_7 довготривалий час проживав у будинку потерпілого, був його квартиронаймачем, тобто торкався речей в будинку, мав там власні речі;

- стороною обвинувачення не доведено, що ОСОБА_7 перебував у стані алкогольного сп`яніння саме 18.04.2019 та висновок експерта не виключає цього, натомість, обвинувачений пояснював, що вживав алкогольні напої 19.04.2019, тобто на наступний день після події злочину;

- судово-медична експертиза трупа містить неузгодженості та суперечності, зокрема, її висновки в частині того, що мало місце не менш ніж 44 точки прикладання травмуючої сили свідчать про те, що удари наносились не однією людиною; стороною обвинувачення не доведено, в який спосіб потерпілим було отримано опіки, натомість, слідів нанесення опіків іншій особі у обвинуваченого ОСОБА_7 виявлено не було;

- висновки генетичної експертизи мають негативний результат стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 , зокрема, його елементи крові не знайдено ані на місці події, ані в інших місцях; нігтьові пластини обвинуваченого містять не кров потерпілого, а «ознаки» зразків крові потерпілого, що обумовлено тим, що генетичні ознаки крові можуть бути однаковими у декількох осіб.

Посилаючись на викладені обставини, захисник ОСОБА_8 просить вирок суду скасувати, ОСОБА_7 визнати невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та звільнити останнього негайно в залі судового засідання.

Потерпіла ОСОБА_10 в судове засідання не з`явилась, не зважаючи на належне та своєчасне сповіщення про дату, час та місце апеляційного розгляду, про причини неприбуття не повідомила та жодних клопотань на адресу суду не подавала, при цьому обвинувачений ОСОБА_7 , його захисник ОСОБА_8 та прокурор ОСОБА_6 не заперечували проти проведення апеляційного розгляду без участі потерпілої.

Враховуючи неявку потерпілої, колегія суддів, керуючись при цьому вимогами ч. 4 ст. 405 КПК України та з`ясувавши думку інших учасників провадження, вважає за можливе апеляційний розгляд проводити без участі потерпілої ОСОБА_10 .

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_6 , яка частково підтримала апеляційну скаргу сторони захисту, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Системний аналіз вироку суду 1-ої інстанції показав, що оскаржуване судове рішення приписам наведеної норми кримінального процесуального закону не відповідає у повному обсязі з наступних підстав.

Частина 1 ст. 9 КПК України передбачає, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Положення п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України передбачають, що у мотивувальній частині вироку у разі визнання особи винуватою зазначається, серед іншого, формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

При цьому, відповідно до п. 15 Постанови Пленуму ВСУ «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановленні вироку» від 29.06.1990, судам слід мати на увазі, що мотивувальна частина обвинувального вироку має містити насамперед формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, з обов`язковим зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини і його мотивів.

В постанові Першої судової палати ККС у складі ВС від 29.09.2020 у справі №601/1143/16 (провадження №51-2996км19) викладений правовий висновок, відповідно до якого вимога чіткого формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, є дотриманою, якщо факти і їх правова кваліфікація викладені в об`ємі, достатньому для того, щоб сторона захисту їх розуміла.

Так, в мотивувальній частині оскаржуваного вироку суд, формулюючи обвинувачення ОСОБА_7 та викладаючи фактичні обставини провадження, зауважує на тому, що обвинуваченому ОСОБА_7 інкримінується вчинення кримінального правопорушення за наступних обставин (т. 4, а.с. 133), тобто фактично оскаржуваний вирок суду 1-ої інстанції, всупереч вимог вищевикладеного п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, не містить викладу формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, а містить застереження стосовно викладу формулювання обвинувачення, яке інкримінувалось обвинуваченому ОСОБА_7 стороною обвинувачення відповідно до змісту обвинувального акту в к/п №0000137 (т. 1, а.с. 3-5).

Відтак, суд апеляційної інстанції доходить переконання про те, що в порушення вищезазначених вимог кримінального процесуального закону та судової практики, мотивувальна частина оскаржуваного вироку суду стосовно ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, не містить належного формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним в розумінні п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд 1-ої інстанції у вироку допустився істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, не зазначивши належним чином формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, що перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення та тягне за собою скасування вироку та призначення нового розгляду в суді 1-ої інстанції.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

За приписами ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Частина 1 ст. 415 КПК України встановлює вичерпний перелік обставин, які є підставою для скасування вироку та призначення нового розгляду в суді 1-ої інстанції, при цьому, зазначений перелік не містить можливості призначення нового судового розгляду у разі відсутності викладення судом в ухваленому вироку формулювання обвинувачення.

Разом із тим, ч. 6 ст. 9 КПК України передбачає, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України.

Відповідно до положень ст. 7 КПК України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, законність, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, публічність, диспозитивність, гласність і відкритість судового провадження та його розумність строків.

За таких обставин, враховуючи те, що допущені судом 1-ої інстанції порушення вимог кримінального процесуального закону не можуть бути усунуті під час провадження в суді апеляційної інстанції, колегія суддів вважає за необхідне, застосовуючи в даному випадку аналогію закону та засаду законності, вирок суду скасувати та призначити новий розгляд провадження в суді 1-ої інстанції зі стадії підготовчого судового провадження.

Відтак, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню, а вирок суду 1-ої інстанції скасуванню із призначенням нового судового розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України зі стадії підготовчого судового провадження в іншому складі суду.

Окрім того, оскаржуваним вироком суду 1-ої інстанції застосований стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту було залишено без змін до набрання вироком законної сили (т. 4, а.с. 146).

В судовому засіданні апеляційного суду прокурором ОСОБА_6 було заявлено усне клопотання про продовження строку застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Разом із тим, суд апеляційної інстанції зауважує на тому, що ухвалою Білгород-Дністровського міськрайсуду Одеської обл. від 30.09.2020 було відмовлено в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, задоволено клопотання захисника про зміну запобіжного заходу та змінено стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт строком до 28.11.2020 включно (т. 1, а.с. 230-231).

В подальшому, ухвалою суду від 06.10.2021 було частково задоволено клопотання прокурора та обрано стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби, а саме в період часу з 22 год. по 07 год. наступної доби, строком до 04.12.2021 включно (т. 2, а.с. 40-41).

Впродовж судового розгляду кримінального провадження стосовно ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 121 КК України судом 1-ої інстанції неодноразово постановлялись ухвали про обрання стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби (т. 2, а.с. 119-120; т. 4, а.с. 4-5).

Востаннє, ухвалою суду від 08.04.2024 стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 було обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 06.06.2024 включно (т. 4, а.с. 126-128).

Беручи до уваги усталену практику ЄСПЛ в контексті даного кримінального провадження, не вирішуючи наперед питання стосовно винуватості чи невинуватості ОСОБА_7 , з метою попередження ризику його переховування від суду, оскільки він не може не усвідомлювати імовірність повторного визнання його вини за висунутим йому обвинуваченням у вчиненні тяжкого злочину, ураховуючи особливості апеляційного розгляду, передбачені главою 31 КПК України та обмежені можливості щодо повноцінного розгляду та вирішення цього питання в межах процедури апеляційного провадження, а також з урахуванням факту того, що обвинувачений ОСОБА_7 систематично з`являється на всі судові виклики, апеляційний суд вважає за необхідне клопотання прокурора задовольнити частково та продовжити стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 строк застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби на 2 місяці, а саме до 15.02.2025.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 24, 177, 181, 370, 373, 374, 404, 405, 407, 409, 412, 415, 419, 532, 615 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської обл. від 29.04.2024, яким ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України скасувати.

Призначити новий розгляд к/п №0000137 від 19.04.2019 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України в суді 1-ої інстанції зі стадії підготовчого провадження, іншим складом суду.

Клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити частково.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 строк застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 в період часу з 22 год. по 06 год. наступної доби строком на два місяці, тобто до 15.02.2025.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4