Номер провадження: 11-сс/813/495/25
Справа № 515/191/25 1-кс/515/381/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Татарбунарського районного суду Одеської області від 06 лютого 2025 року про відмову у відкритті провадження по скарзі ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб ВП№2 Білгород-Дністровского РВП ГУНП в Одеській області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР),

установив:

Зміст оскарженого судового рішення.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді було відмовлено у відкритті провадження по скарзі ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб ВП№2 Білгород-Дністровского РВП ГУНП в Одеській області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Рішення слідчого судді мотивоване тим, ОСОБА_6 у поданій скарзі чітко не зазначає, у чому саме полягає бездіяльність слідчого, прокурора, які їхні дії є незаконними, у який період часу було допущено бездіяльність. Скаржник будь-яких доказів на підтвердження обставин, зазначених у скарзі, не долучив, зокрема, щодо внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, тимчасового вилучення земельної ділянки.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

На вказану ухвалу ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що не погоджуються з ухвалою слідчого судді та вважає її необґрунтованою.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що скарга подана до слідчого судді Татарбунарського районного суду Одеської області у порядку п. 1 ч. 1 ст. 309 КПК України, яке отримано ВП№2 Білгород-Дністровского РВП ГУНП в Одеській області 05 лютого 2025 року, оскільки, слідчий проігнорував імперативні положення ч. 4 ст. 214 КПК України, згідно з якою відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

На підставі наведено апелянти просить внести відомотсі до ЄРДР і повернути тимчасово вилучене майно; визнати бездіяльність прокуратури м. Татарбунари і поліції м. Татарбунари незаконними; визнати бездіяльність виконавця дізнавача офіцера громади ОСОБА_7 та призначити службову перевірку.

Позиції учасників судового розгляду.

Від прокурора Білгород-Дністровської прокуратури ОСОБА_8 надійшли письмові заперечення, в яких останній просить відмовити у задоволені апеляційної скарги, оскільки відомості за заявою ОСОБА_6 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено не було, а також просить проводити апеляційний розгляд за його відсутності.

Оскільки заявник ОСОБА_6 належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду (а.с.39), про поважні причини свого неприбуття не повідомив, з клопотанням про відкладання не звертався, колегія суддів, керуючись вимогами ч. 4 ст. 405 КПК України, вважає за можливе апеляційний розгляд здійснити за відсутності сторін кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали судового провадження та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновків про таке.

Мотиви апеляційного суду.

Частина 1 ст. 404 КПК України встановлює, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Системний аналіз оскаржуваного судового рішення дає підстави стверджувати про те, що воно приписам вищевикладеної норми кримінального процесуального закону не відповідає з огляду на наступні обставини.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є серед іншого щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Застосування належної процедури є одним із складових елементів принципу верховенства права та передбачає, у тому числі, щоб повноваження органів публічної влади були визначені приписами права, і вимагає, щоб посадовці мали дозвіл на вчинення дії, і надалі діяли в межах наданих їм повноважень.

Належна правова процедура має застосування як під час судового розгляду, так і на стадії досудового розслідування.

Приписами ст. 3 КПК України передбачено, що слідчий суддя - суддя суду 1-ої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Це право може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями (рішення ЄСПЛ у справах «Мушта проти України», заява № 8863/06, п. 37; «Kreuz v. Poland», заява № 28249/95, п. 53; «Golder v. the United Kingdom», заява № 4451/70, п. 38, «Stanev v. Bulgaria», заява № 36760/06, п.п. 229-230).

Главою 26 КПК України передбачений інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності на стадії досудового розслідування, який служить вихідною гарантією захисту прав учасників кримінального провадження і є однією із засад кримінального провадження.

Приписами ст. 303 КПК України передбачений перелік рішень, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, які можуть бути оскарженні на досудовому провадженні.

Положення п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачають, що на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст. 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Частиною 4 ст. 304 КПК України передбачено, що слідчий суддя вправі відмовити у відкритті провадження у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.

На підставі аналізу матеріалів судового провадження вбачається, що 06 лютого 2025 року ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Татарбунарського районного суду Одеської області із скаргою, в якій просив: внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань і повернути тимчасово вилучене майно; визнати бездіяльність прокуратури м. Татарбунари і поліції м. Татарбунари незаконними; визнати бездіяльність виконавця дізнавача офіцера громади ОСОБА_7 та призначити службову перевірку (а.с.1-2).

Відмовляючи у відкритті провадження за зазначеною скаргою, слідчий суддя зазначив, що у поданій скарзі чітко не зазначає, у чому саме полягає бездіяльність слідчого, прокурора, які їхні дії є незаконними, у який період часу було допущено бездіяльність.

Всупереч твердженням слідчого судді, апеляційний суд вважає, що із скарги ОСОБА_6 можливо встановити, що предметом оскарження є бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення (а.с. 1-2). При цьому, наявними у розпорядженні суду апеляційної інстанції матеріалами провадження підтверджується той факт, що ОСОБА_6 звернувся до ВП№2 Білгород-Дністровского РВП ГУНП в Одеській області із повідомлення про кримінальне правопорушення, яке зареєстроване в журналі ЄО 05 лютого 2025 року за № 792, яке датоване 31 січня 2025 року (зворот а.с. 30-31), однак відомості до ЄРДР за цим повідомленням внесені не були (а.с.29).

З урахуванням вищевикладеного, апеляційний суд вважає, що у слідчого судді не було підстав для відмови у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 , оскільки заявником в поданій скарзі оскаржувалась бездіяльність уповноважених осіб ВП№2 Білгород-Дністровского РВП ГУНП в Одеській області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Пунктами 2 та 3 ч. 1 ст. 409 КПК України передбачено, що підставами для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

При цьому, положення ч. 1 ст. 412 КПК України наголошують на тому, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Враховуючи викладене, апеляційний суд доходить висновку про існування підстав для задоволення апеляційної скарги заявника, скасування ухвали слідчого судді як постановленої із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та із невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, а також призначення судового розгляду скарги ОСОБА_6 в суді першої інстанції, іншим слідчим суддею.

Керуючись ст.ст. 24, 214, 303, 304, 370, 404, 407, 409, 412, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Татарбунарського районного суду Одеської області від 06 лютого 2025 року про відмову у відкритті провадження по скарзі ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб ВП№2 Білгород-Дністровского РВП ГУНП в Одеській області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР,- скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою призначити розгляд скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб ВП№2 Білгород-Дністровского РВП ГУНП в Одеській області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, у суді першої інстанції іншим слідчим суддею.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3