Справа № 127/4345/25
Провадження №11-сс/801/142/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції:
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

зі секретарем судового засідання: ОСОБА_4

розглянувши у закритому судовому засіданні в м. Вінниці в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 07.02.2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000138 від 19.06.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 4, 6 ст. 152 КК України відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Турбів Вінницької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України

за участю сторін провадження:

прокурора: ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_5

підозрюваного: ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 07.02.2025 року клопотання старшого слідчого четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому ОСОБА_8 задоволено.

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 59 днів.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту затримання особи, тобто з 10 год. 50 хв. 07.02.2025 року.

Встановлено строк дії ухвали суду в межах строку досудового розслідування, тобто до 07.04.2025 року включно.

Захисник ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, просила скасувати ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 07.02.2025 року, постановити нову ухвалу,якою відмовити в задоволенні клопотання старшого слідчого четвертого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід.

Вимоги апеляційної скарги захисника мотивовано тим, що підозра ОСОБА_6 належним чином необгрунтована

Недоведено слідчим та прокурором необхідності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

В порушення вимог статті 178 КПК України, при обранні запобіжного заходу судом не в повній мірі враховані обставини, які б мали бути прийняті до уваги, а саме те, що ОСОБА_6 проходить військову службу та має намір і надалі проходити службу в ЗС України, позитивно характеризується командуванням військової частини.

Слідчим суддею безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання захисту щодо допиту в якості свідка ОСОБА_9 - заступника командира 2 артилерійського дивізіону по роботі з особовим складом, який виявив бажання надати характеризуючі дані щодо підозрюваного ОСОБА_6 .

Згідно клопотання слідчого відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № НОМЕР_2 Національної гвардії України від 16.02.2023 солдата ОСОБА_6 призначено на посаду номера обслуги гармати 1 гаубичного артилерійського взводу 1 гаубичної артилерійської батареї 1 гаубичного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України.

Солдат ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем призваним по мобілізації, відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, окрім іншого, зобов`язаний свято та непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно та чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, удосконалювати свою виучку та майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватись вимог Статутів Збройних Сил України, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять не лише про нього, а й про Збройні Сили України в цілому, точно та вчасно виконувати покладені на нього обов`язки та поставлені йому завдання, додержуватись військової дисципліни, не допускати негідних учинків, вчасно та сумлінно виконувати накази командирів (начальників).

Згідно до ст. ст. 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, окрім іншого, військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції та законів України, Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог Статутів Збройних Сил України, а також зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватись Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги Статутів Збройних Сил України, накази командирів.

У відповідності до ст. ст. 3, 21, 27, 52 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними. Кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань. Діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Будь-яке насильство над дитиною та її експлуатація переслідуються за законом.

Відповідно до ст.ст. 16, 19, 34 Конвенції про права дитини, жодна дитина не може бути об`єктом свавільного або незаконного втручання в здійснення її права на особисте і сімейне життя, недоторканність житла, таємницю кореспонденції або незаконного посягання на її честь і гідність. Дитина має право на захист закону від такого втручання або посягання. Держави-учасниці вживають всіх необхідних законодавчих, адміністративних, соціальних і просвітніх заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження та експлуатації, включаючи сексуальні зловживання, з боку батьків, законних опікунів чи будь-якої іншої особи, яка турбується про дитину. Держави-учасниці зобов`язані захищати дитину від усіх форм сексуальної експлуатації та сексуальних розбещень. 3 цією метою Держави-учасниці, зокрема, вживають на національному, двосторонньому та багатосторонньому рівнях всіх необхідних заходів щодо запобігання: схилянню або примушуванню дитини до будь-якої незаконної сексуальної діяльності.

Згідно з ст. 10 Закону України «Про охорону дитинства», кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканність та захист гідності. Держава здійснює захист дитини від усіх форм домашнього насильства та інших проявів жорстокого поводження з дитиною, експлуатації, включаючи сексуальне насильство, у тому числі з боку батьків або інших законних представників дитини.

Водночас, у порушення зазначених вище норм законодавства України, солдат ОСОБА_6 , перебуваючи на посаді номеру обслуги гармати 1 гаубичного артилерійського взводу 1 гаубичної артилерійської батареї 1 гаубичного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

ОСОБА_6 16.06.2023 року у вечірню пору доби, більш точного часу органом досудового розслідування не встановлено, перебував у домоволодінні ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_2 , де вживав алкогольні напої з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Під час вживання алкогольних напоїв у ОСОБА_6 та його давнього знайомого ОСОБА_11 зав`язався діалог, в ході якого говорили про вік доньки ОСОБА_11 ОСОБА_12 . В ході розмови у ОСОБА_6 та ОСОБА_11 виник конфлікт, через який ОСОБА_11 покинув домоволодіння ОСОБА_10 , залишивши там малолітню дитину ОСОБА_13 .

Після того, як ОСОБА_13 та інші мешканці будинку лягли спати, ОСОБА_6 продовжив вживати алкогольні напої.

В цей час, достовірно знаючи те, що мешканці будинку лягли спати, а малолітня ОСОБА_13 залишилась без нагляду батька, та те, що військовослужбовець має фізичну перевагу над малолітньою дівчиною, у ОСОБА_6 виник умисел на вчинення стосовно неї дій сексуального характеру.

З цією метою, орієнтовно о 04 год. 00 хв. 17.06.2023 (більш точного часу органом досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_6 , перебуваючи в домоволодінні ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_2 , ліг на ліжко, на якому спала малолітня ОСОБА_13 та, діючи умисно, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення дій сексуального характеру, достовірно знаючи, що остання є малолітньою, використовуючи свою фізичну перевагу, порушуючи статеву недоторканність потерпілої, умисно задовольнив власні статеві пристрасті у вигляді вагінального проникнення у тіло малолітньої ОСОБА_12 , з використанням геніталій.

Він же, 18.06.2023 року (більш точний час органом досудового розслідування не встановлено) разом з малолітньою ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , прибув до домоволодіння ОСОБА_14 .

Знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 вживали алкогольні напої.

Після того, як ОСОБА_14 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння заснув, у ОСОБА_6 виник повторний злочинний умисел на вчинення дій сексуального характеру відносно ОСОБА_13 .

Усвідомлюючи те, що він має фізичну перевагу над малолітньою та те, що ОСОБА_13 знаходиться без нагляду, ОСОБА_6 , діючи умисно, достовірно знаючи, що остання є малолітньою, реалізуючи повторний злочинний умисел, направлений на вчинення дій сексуального характеру, 18.06.2023 орієнтовно о 22 год. 00 хв. (більш точного часу органом досудового розслідування не встановлено), перебуваючи в домоволодінні ОСОБА_14 за адресою: АДРЕСА_3 , порушуючи статеву недоторканність потерпілої, повторно задовольнив власні статеві пристрасті у вигляді вагінального проникнення у тіло малолітньої ОСОБА_13 з використанням геніталій.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_7 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, зазначив, що підозра належним чином обгрунтована, наявні ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, тому просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, захисника ОСОБА_5 , яка просила задоволити апеляційну скаргу, підозрюваного ОСОБА_6 , який підтримав думку свого захисника, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу .

Відповідно ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

У відповідності до п. «с» ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, допускається взяття особи під варту з метою запобігти цій особі зникнути після скоєння злочину.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000138 від 19.06.2023 року ОСОБА_6 підозрюється у кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 4, 6 ст. 152 КК України, 07.02.2025 року йому повідомлено про підозру.

Згідно з правовими позиціями Європейського суду з прав людини "обґрунтована підозра" це наявність фактів або відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення. Наявність обґрунтованої підозри є обов`язковим елементом застосування запобіжного заходу на стадії досудового розслідування (досудового розгляду кримінальної справи).

У справі «Кавала проти Туреччини» (заява 28749/18, рішення від 10.12.2019) Європейський Суд з прав людини констатував, що не потрібно, щоб особі, яку затримали, в кінцевому рахунку було пред`явлено обвинувачення або представлено перед судом. Метою затримання є подальше розслідування кримінальної справи шляхом підтвердження або зняття підозр, які є підставою для затримання. Таким чином, факти, які викликають підозру, не повинні бути такого ж рівня, як ті, які необхідні для обґрунтування обвинувального вироку або навіть притягнення до відповідальності, що настає на наступному етапі процесу кримінального розслідування

Вказане свідчить про те, що на стадії вирішення питання щодо запобіжного заходу, слідчий суддя не може надавати оцінку "обґрунтованості підозри" в розрізі оцінки всіх доказів у справі, а повинен виходити з поняття наявності відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення.

Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_6 чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив, не виявлено таких обставин і колегією суддів апеляційного суду.

Обгрунтованість підозри слідчим суддею перевірено належним чином.

Відповідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Слідчий суддя належним чином, в дотримання вимог ст.ст.177,178 КПК України перевірив та ретельно дослідив наявність підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та, приймаючи рішення, врахував особу підозрюваного, який неодружений, дітей немає, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків та соціально стримуючих факторів, підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, санкцією якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років або довічного позбавлення волі, та дійшов вірного висновку, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, що унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Твердження захисника ОСОБА_5 про недоведеність обставин, які виправдовують застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та можливість застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу не пов`язного з триманням під вартою у вигляді домашнього арешту є безпідставними.

Слідчий суддя, вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному, врахував сукупність обставин, які мають значення для прийняття рішення, дотримався вимог кримінального процесуального закону та належним чином перевірив обгрунтованість клопотання.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Слідчий суддя застосував відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід, який є співмірним кримінальним правопорушеням, у вчиненні яких підозрюється останній.

Перевіривши доводи апеляційної скарги захисника, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для застосування більш мякого запобіжного заходу.

При постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд в дотримання вимог п.1 ч.4 ст.183КПК України врахував те, що злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 вчинено із застосуванням насильства, та прийняв законне рішення про застосування запобіжного заходу без встановлення застави

З вказаними висновками слідчого судді погоджується і суд апеляційної інстанції

Керуючись ст.422 КПК України, суд апеляційної інстанції,

п о с т а н о в и в :

Відмовити в задоволенні апеляційної скарги захисника.

Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 07.02.2025 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3