Справа №-613/1925/24 Провадження №-1-кп/613/81/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2025 року Богодухівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді Харченка С.М.,

за участю секретаря Мізяк М.О.,

прокурора Кривошея Я.В.,

захисника Бережного С.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м.Богодухові справу за обвинувальним актом по кримінальному провадженню №0000461 від 5 вересня 2024 року по обвинуваченню:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Хрущова Микитівка Богодухівського району Харківської області, українця, громадянина України, який має неповну середню освіту, одруженого, має трьох малолітніх дітей, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, РНОКПП НОМЕР_1 ,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.382 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Богодухівського районного суду Харківської області від 10 квітня 2024 року у справі №613/334/24 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів громадян, що становить 17 000 гривень, з позбавленням його права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Однак, ОСОБА_1 , достовірно знаючи про наявність вказаної постанови Богодухівського районного суду Харківської області від 10 квітня 2024 року, яка набрала законної сили 20 квітня 2024 року та будучи ознайомлений з нею належним чином, ігноруючи виконання постанови суду щодо позбавлення його права керування транспортними засобами та маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, у порушенні ст.129-1 Конституції України, в частині обов`язковості судових рішень, ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, всупереч вищевказаного судового рішення, яким його позбавлено права керувати транспортними засобами, вчинив дії щодо умисного невиконання вказаної постанови суду з наступних підстав: 4 вересня 2024 року близько 20 години 10 хвилин, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем ГАЗ-3503, державний номер НОМЕР_2 , рухався по вул.Центральній с.Петропавлівка Богодухівського району Харківської області, де був зупинений працівниками СРПП Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області для перевірки законності перевезення деревини, які після перевірки законності перевезення деревини, після перевірки документів встановили факт позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами та винесли відносно останнього постанову серії ЕНА №2981268 від 4 вересня 2024 року про адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.126 КУпАП, а саме керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Таким чином, дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 1 ст. 382 КК України - умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.

12 листопада 2024 року між прокурором Богодухівської окружної прокуратури Харківської області Кривошеєю Я.В. та обвинуваченим ОСОБА_1 , його захисником Бережним С.В. укладено угоду про визнання винуватості.

В угоді про визнання винуватості визначено, що обвинувачений ОСОБА_1 під час досудового розслідування та судового розгляду повністю та беззастережно визнав свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті. ОСОБА_1 щиро розкаявся у вчиненому.

Під час судового засідання прокурор Кривошея Я.В., обвинувачений ОСОБА_1 та його захисник адвокат Бережний С.В., просили суд прийняти рішення про затвердження угоди про визнання винуватості від 12 листопада 2024 року.

Обвинувачений повідомив, що в грудні минулого року його було звільнено з роботи, проте він має власні кошти та їх цілком достатньо для сплати штрафу, в передбаченому угодою розмірі.

Вислухавши думку учасників підготовчого провадження, дослідивши наявні матеріали судової справи, розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд приходить до наступних висновків.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди.

Вимогами п.1 ч.4 ст.469 КПК України визначено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо, зокрема, тяжких злочинів.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Вказані вимоги ч. 4 ст. 469 КПК України прокурором було дотримано.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.382 КК України відноситься до нетяжкого злочину, правова кваліфікація кримінального правопорушення вірна, існують достатні фактичні підстави для винуватості. Умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін та інших осіб, виконання угоди обвинуваченим є можливим.

Обвинувачений ОСОБА_1 погоджується на призначення узгодженого покарання, що він підтвердив під час проведення підготовчого судового засідання, цілком розуміє права, визначені ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження цієї угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Зміст угоди відповідає вимогам ст.472 КПК України та положенням закону, правова кваліфікація кримінального правопорушення є правильною, умови угоди не суперечать інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони добровільно уклали угоду про визнання винуватості, зобов`язання взяті за угодою обвинуваченим можуть бути виконані повністю, наявні фактичні підстави для визнання винуватості.

Судом не встановлені підстави для відмови у затвердженні угоди, що передбачені ч.7 ст.474 КПК України.

Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_1 за ч.1 ст.382 КК України, як умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.

Враховуючи вищевикладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим, її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч.1 ст. 382 КК України, яка згідно з положеннями ст. 12 КК України, відноситься до нетяжких злочинів, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди про визнання винуватості та призначення ОСОБА_1 узгодженої сторонами міри покарання.

Запобіжний захід не обирався і підстав для його обрання з урахування призначеного судом покарання суд не вбачає.

Долю речового доказу суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373- 374, 475 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, яку укладено 12 листопада 2024 року між прокурором та обвинуваченим.

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень.

Речовий доказ по кримінальному провадженню: компакт-диск DVD-R з фрагментом відеозапису з бодікамери від 4 вересня 2024 року - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

СУДДЯ