Справа № 355/116/25
Провадження № 1-кс/355/28/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2025 року селище Баришівка

Баришівський районний суд Київської області у складі

слідчої судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Баришівка клопотання прокурора Дарницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у межах кримінального провадження №0000034, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 січня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

1. Суть питання. Встановлені органом досудового розслідування обставини. Обґрунтування щодо підставності арешту майна.

22 січня 2025 року до слідчої судді Баришівського районного суду Київської області надійшло означене клопотання про накладення арешту на майно у порядку ст. 170 Кримінального процесуального кодексу України (надалі також КПК України).

За доводами означеного клопотання, слідчим відділенням відділу поліції № 1 Броварського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000034від 20.01.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 20.01.2025 до ВП №1 Броварського РУП надійшло повідомлення про те, що близько 19 год 20 хв ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи біля буд. АДРЕСА_1 , в ході конфлікту наніс предметом, схожим на ніж, удар в область серця ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці події.

20 січня 2025 року відомості про вчинене кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000034за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

В подальшому, 21.01.2025 в порядку ч. 3 ст. 208 КПК України ОСОБА_4 затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та під час обшуку затриманої особи було виявлено та вилучено:

- тактичну зимову куртку з шевроном з правого боку піхота та гербом України, яку запаковано до картонної коробки, до якої прикріплено роз`яснювальну бирку;

- штани тактичні, які запаковано до картонної коробки, до якої прикріплено роз`яснювальну бирку;

- ботинки зимові тактичні типу хакі, запаковано до картонної коробки, до якої прикріплено роз`яснювальну бирку.

Постановою слідчого від 21.01.2025 вилучені під час проведення обшуку затриманої особи речі визнано речовими доказами, оскільки вище вказані речі в порядку статті 98 КПК України могли зберегти на собі сліди вчинення кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

За даних обставин у слідства виникає необхідність у накладенні арешту на вищевказане майно, яке належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для подальшого досудового розслідування, а саме в необхідності проведенні слідчих дій та судових експертиз.

2. Участь сторін кримінального провадження. Позиція щодо заявленого клопотання.

Старшим прокурором групи прокурорів у кримінальному провадженні прокурором Дарницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 подана заява про розгляд клопотання без його участі, клопотання підтримує в повному обсязі.

Також від захисника підозрюваного, власника майна ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_6 була подана заява про розгляд клопотання без її участі та участі її підзахисного.

3. Правове регулювання питання арешту майна у кримінальному провадженні.

Підстави, порядок, завдання, умови та інші аспекти арешту майна регламентовані ст. 170 КПК України, застосовні положення якої у даному провадженні такі:

-арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку (абз. 1 ч. 1 ст. 170 КПК України);

-завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження (абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України);

-арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, тобто, на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України (п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України);

- арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів (ч. 10 ст. 170 КПК України);

-заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (ч. 11 ст. 170 КПК України).

4. Мотиви слідчої судді при постановленні ухвали.

Вирішуючи питання про арешт майна з метою збереження речових доказів, слідчий суддя повинен встановити, чи є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Відповідно до частини 1 статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Питання відповідності майна критеріям ст. 98 КПК України, для цілей, визначених п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України, аналізується під час розгляду клопотання про арешт такого майна у порядку ст. 94 КПК України слідчим суддею, виходячи з фактичних обставин справи та суті вчинюваного кримінального правопорушення.

В цьому випадку, означене майно (одяг, взуття), згідно із постановою слідчого від 21.01.2025, визнано речовими доказами у порядку ст. 98 КПК України, з наведенням відповідних мотивів такого визнання.

В свою чергу, слідчою суддею шляхом дослідження матеріалів провадження у порядку ст. 94 КПК України встановлено, що це майно (одяг, взуття) відповідає критеріям ст. 98 вказаного Кодексу, тобто існує дійсна сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, яке розслідується у межах кримінального провадження, матеріальні об`єкти (одяг, взуття) могли зберегти на собі сліди вчинення кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто мають значення речового доказу. Таким чином, відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, є достатні підстави вважати, що зазначене майно (одяг, взуття) відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а не застосування заходів забезпечення кримінального провадження, шляхом накладення арешту на таке майно, може призвести до його відчуження, знищення, перетворення або зміни.

Обставини, передбачені абз. 2 ч. 3 ст. 170 КПК України, також є наявними, враховуючи аргументи, відображені у клопотанні щодо мети арешту.

Власне клопотання про накладення арешту відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

Зазначене у клопотанні майно відноситься до видів майна, передбачених главою 17 розділу ІІ КПК України, на яке може бути накладено арешт.

У судовому засіданні слідчим суддею не встановлено, що клопотання суперечить вищезазначеним вимогам КПК України. Суд констатує, що клопотання містить правові підстави для арешту майна, обґрунтування достатності доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, вказівку на розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, яке є пропорційним, відповідає тяжкості правопорушення і не становитиме особистий і надмірний тягар для володільця майна.

З огляду на зазначене, слідча суддя доходить висновку щодо доцільності накладення арешту на майно, на підставі ст. 170 КПК України, оскільки є достатні підстави вважати, що це майно відповідає критеріям, зазначеним у п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

5. Висновки за результатами розгляду клопотання.

За таких обставин, слідча суддя, дослідивши матеріали клопотання, долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, констатує та виснує, що:

-є наявними обставини, регламентовані п. 1 ч. 2, абз. 2 ч. 3 ст. 170 КПК України;

-вказане у клопотанні майно відповідає критеріям, зазначеним у ч. 10 ст. 170 КПК України.

З огляду на зазначене, слідча суддя, враховуючи правову підставу для арешту майна; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, доходить висновку, що клопотання підлягає задоволенню та вважає за необхідне застосувати найменш обтяжливий спосіб арешту майна, тобто такий спосіб арешту майна, який не призведе до наслідків, які суттєво позначаться на інтересах осіб, та накласти арешт саме на підставі ч. 2 ст. 170 КПК України, оскільки існує обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти з дотриманням відповідних положень національного законодавства та принципів верховенства права.

На підставі викладеного та керуючись ст. 131 - 132, 170 - 173, 309, 369 - 372, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Дарницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у межах кримінального провадження № 0000034, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 січня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, задовольнити.

Накласти арешт намайно, вилучене під час обшуку затриманої особи, з позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування, яке перебуває у власності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,а саме на:

- тактичну зимову куртку з шевроном з правого боку піхота та гербом України, яку запаковано до картонної коробки до якої прикріплено роз`яснювальну бирку;

- штани тактичні, які запаковано до картонної коробки до якої прикріплено роз`яснювальну бирку;

- ботинки зимові тактичні типу хакі, запаковано до картонної коробки до якої прикріплено роз`яснювальну бирку.

із дозволом слідчому, прокурору використовувати означене майно під час проведення слідчих дій.

Ухвала підлягає негайному виконанню на всій території України.

В силу ст. 175 КПК України негайне виконання ухвали про арешт майна покласти на прокурораДарницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 .

Ухвала слідчої судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала слідчої судді, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала слідчої судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідча суддя ОСОБА_7