ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №635/507/24 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-сс/818/1414/24 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: арешт майна
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

-головуючого ОСОБА_2 ,

-суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

-при секретарі ОСОБА_5 ,

-представника власника майна ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою представника власника майна на ухвалу слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 16 жовтня 2024 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції

Цією ухвалою слідчого судді клопотання прокурора Харківської окружної прокуратури Харківської області про арешт майна в кримінальному провадженні № 0001637 від 28 грудня 2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 361 КК України задоволено та накладено арешт, у тому числі на майно, яке вилучено в ході обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: банківську картку Райффайзен банк № НОМЕР_1 ; мобільний телефон Samsung синього кольору, IMEI1 НОМЕР_2 , IMEI 2 НОМЕР_3 ; банківська картка Idea Bank № НОМЕР_4 ; ID карта «Ощадбанк» № НОМЕР_5 ; рахунок на оплату № 72 від 10.07.2024; договір поруки № 07/08-2023 КУК-П від 11.08.2023; документація з відділеннями НП на 3 арк.; блокнот з записами інвентаризаційний опис на 1 арк.; акти приймання передачі (внутрішнього переміщення, особових засобів в кількості 6 шт. на 1 арк.); ноутбук чорного кольору марки «Lenovo», модель ideapad 320 15 КВ та зарядний пристрій; акти про знищення документів у зв`язку з бойовими діями в кількості 4-х шт. на 1-му арк.; 18 купюр номіналом 100 доларів США з наступними номерами: РВ74227598М; РК07983720М; МН38430723А; LP73502328D; РМ98160915В; РN98160919B; PD49791951C; PG91462069В; LВ37687962В; МL29988165А; LL31085522А; РВ85739064М; LК97079195F; РЕ46438218Е; RE46438221Е; РВ21974530L; LВ39435912Q; LВ04998019М; 15 купюр номіналом 200 гривень НБУ з наступними номерами: ЕА6274514; АС2197280; ВК2209946; ЕБ4197669; АК2519816; ЕЄ0258226; АН7118301; ЄД6231227; ГВ1059910; ГЕ3636129; ЄЗ0214363; БН2546735; ЄГ8276652; ЕЖ6753101; АЛ1171712; 4 купюри номіналом 500 гривень НБУ з наступними номерами: ЄЗ7957666; ЗН9230529; ЗН9230538; ЗН9230539; 85 купюр номіналом 1000 гривень НБУ з наступними номерами: БЛ3093695; БЛ7097728; АУ0782809; ЕБ9634921; АТ8270633; НД9177247; АР7383896; АМ5084892; АМ5084890; АМ5084908; АМ5084909; АА3881577; БА5916740; БЛ2480867; АЛ1449128; АП5089160; БН4837488; БН8547806; АМ1340848; АМ1340847; БК0457587; ГМ5288463; ЕВ6568036; ГМ4095169; АП3936170; АК828842; ЕБ9780792; АБ7237954; АМ1340992; БН8992373; АТ2058477; АЗ9762415; ВТ0689142; АК4527701; АУ5697399; АЖ8364610; АР7140750; АМ4777470; АМ1340993; АМ3908556; БЛ344724; БЛ4059517; БЛ1777111; АА6130121; АД7737852; ГР1886334; ЕА3903542; АБ4630060; АМ3908555; АВ7597712; АЕ7133597; ГП9970441; ГП3044290; ГН2030680; АУ5273934; АН3620334; АЕ5743371; АА5475000; ГМ2726080; АЄ1664752; БЛ2480873; БЛ2480862; БЛ2480863; ЕВ1812684; АН6344341; ЕБ2028827; АТ4618066; ГП9494562; ГМ2726081; АА9005437; ГР7422539; ГР7422540; ГС3035812; АУ8041952; БЛ2480870; АЗ3199140; ЯП1097298; ЕВ5865673; ГН0046763; ГН0046762; ГН0046761; ГН0046760; ГН0046759; АЯ0229252; ГН0762660; аркуш А4 з переліком ПІБ осіб; акт фіксації, пошкодження знищення майна від 25.10.2022; акт фіксації, пошкодження знищення майна від 30.09.2022; інвентаризаційний опис від 25.10.2022 на 3 арк.; інвентаризаційний опис від 14.11.2023

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі представник власника майна ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_6 просить постановити ухвалу, якою ухвалу слідчого судді скасувати в частині накладення арешту на майно вилучене за місцем проживання ОСОБА_7 та повернути його ОСОБА_7 .

В обґрунтування апеляційної скарги послався на те, що вилучені речі не мають відношення до кримінального провадження та потрібні ОСОБА_7 для виконання ним службових обов`язків. Наголосив, що прокурором було порушено вимоги ч.5 ст.171 КПК України щодо строків звернення з клопотанням про арешт майна.

Позиції учасників апеляційного провадження

В судовому засіданні представник власника майна підтримав апеляційну скаргу.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Заслухавши суддю-доповідача, представника власника майна, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів провадження слідчим відділом ВП № 3 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001637 від 28 грудня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 361 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що 28.12.2023 до ВП № 3 ХРУП № 1 ГУ НП в Харківській області надійшла заява від представника ТОВ «Нова пошта» ОСОБА_8 про те, що не встановлені особи вчиняють шахрайські дії у великих розмірах, при цьому завдаючи матеріальної шкоди Товариству. Встановлено, що задля вчинення шахрайських дій та здійснення несанкціонованого втручання в роботу інформаційних (автоматизованих) систем, особи орендують в усному порядку офісне приміщення, в якому створюють посилки, наповнюючи їх вмістом, а саме засобами контрацепції, невстановленими пігулками, травами, картками "постійних" клієнтів, тощо та, у подальшому відправляють їх на заздалегідь домовлене партнерське відділення Товариства, де співробітниками пошти створені посилки направляються фізичним та юридичним особам, завдаючи при цьому матеріальної шкоди ТОВ «Нова пошта». Оскільки мінімальна сума вартості доставки за відправлення по місту становить 70 гривень, а у разі, якщо клієнт проявивши пильність оглядає посилку та повертає її замовнику з приміткою «помилкове відправлення», то посилка повертається на відділення відправника, де через 30 календарних днів має пройти процедуру утилізації. Проте деякими співробітниками Товариства проводиться процедура фіктивної утилізації та призначається вона раніше визначеного часу, наприклад на 5-й день, після чого фізично посилки не знищуються (зміст посилки), а навпаки - упаковуються та відправляються іншим клієнтам. Такими діями спричиняється матеріальна шкода Товариству в частині не оплати за послуги компанії у вигляді доставки, зворотної доставки, оплати за зберігання посилки на відділенні та вартості в подальшому послуг з метою їх утилізації. Крім того, через свої контакти, отримують відповідну «клієнтську» базу, оновлення якої здійснюється на постійній основі, використовують наявні данні у власних цілях, вибирають майбутніх «клієнтів», які потенційно можуть бути заінтересованими в отриманні посилок з певним вмістом, яку не замовляли. Зокрема, отримуючи доступ до відповідних баз даних, особи здійснюють несанкціоноване втручання в роботу інформаційних (автоматизованих), електронних комунікаційних, інформаційно-комунікаційних систем, електронних комунікаційних мереж, де вносять зміни до інформації, в результаті чого завдається значна шкода юридичним та фізичним особам. 11 жовтня 2024 року на підставі ухвал слідчого судді проведено обшуки: квартири за адресою: АДРЕСА_1 , за адресою: АДРЕСА_2 , квартири за адресою: АДРЕСА_3 , квартири за адресою: АДРЕСА_4 , транспортного засобу MERSEDES-BENZ GL 450, 2007 року випуску, чорного кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_6 , власником якого є ОСОБА_9 , та яким фактично користується ОСОБА_10 . Виявлені та вилучені в ході вказаного обшуку предмети постановою слідчого від 11 жовтня 2024 року визнано речовими доказами в кримінальному провадженні № 0001637 від 28 грудня 2023 року, оскільки вони є знаряддями та предметами вчинення кримінального правопорушення, що зберігають на собі його сліди та містять інші відомості, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. З метою повного, об`єктивного та всебічного розслідування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, проведення судових експертиз, збереження речових доказів, запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування, передачі, відчуження зазначеного майна, забезпечення цивільного позову та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, подано клопотання до суду про накладення арешту.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 23 вересня 2024 року (справа № 635/507/24 провадження № 1-кс/635/1691/2024) надано дозвіл на проведення обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

11 жовтня 2024 року було проведено обшук, в ході якого виявлено та вилучено: банківську картку Райффайзен банк № НОМЕР_1 ; мобільний телефон Samsung синього кольору, IMEI1 НОМЕР_2 , IMEI 2 НОМЕР_3 ; банківська картка Idea Bank № НОМЕР_4 ; ID карта «Ощадбанк» № НОМЕР_5 ; рахунок на оплату № 72 від 10.07.2024; договір поруки № 07/08-2023 КУК-П від 11.08.2023; документація з відділеннями НП на 3 арк.; блокнот з записами інвентаризаційний опис на 1 арк.; акти приймання передачі (внутрішнього переміщення, особових засобів в кількості 6 шт. на 1 арк.); ноутбук чорного кольору марки «Lenovo», модель ideapad 320 15 КВ та зарядний пристрій; акти про знищення документів у зв`язку з бойовими діями в кількості 4-х шт. на 1-му арк.; 18 купюр номіналом 100 доларів США з наступними номерами: РВ74227598М; РК07983720М; МН38430723А; LP73502328D; РМ98160915В; РN98160919B; PD49791951C; PG91462069В; LВ37687962В; МL29988165А; LL31085522А; РВ85739064М; LК97079195F; РЕ46438218Е; RE46438221Е; РВ21974530L; LВ39435912Q; LВ04998019М; 15 купюр номіналом 200 гривень НБУ з наступними номерами: ЕА6274514; АС2197280; ВК2209946; ЕБ4197669; АК2519816; ЕЄ0258226; АН7118301; ЄД6231227; ГВ1059910; ГЕ3636129; ЄЗ0214363; БН2546735; ЄГ8276652; ЕЖ6753101; АЛ1171712; 4 купюри номіналом 500 гривень НБУ з наступними номерами: ЄЗ7957666; ЗН9230529; ЗН9230538; ЗН9230539; 85 купюр номіналом 1000 гривень НБУ з наступними номерами: БЛ3093695; БЛ7097728; АУ0782809; ЕБ9634921; АТ8270633; НД9177247; АР7383896; АМ5084892; АМ5084890; АМ5084908; АМ5084909; АА3881577; БА5916740; БЛ2480867; АЛ1449128; АП5089160; БН4837488; БН8547806; АМ1340848; АМ1340847; БК0457587; ГМ5288463; ЕВ6568036; ГМ4095169; АП3936170; АК828842; ЕБ9780792; АБ7237954; АМ1340992; БН8992373; АТ2058477; АЗ9762415; ВТ0689142; АК4527701; АУ5697399; АЖ8364610; АР7140750; АМ4777470; АМ1340993; АМ3908556; БЛ344724; БЛ4059517; БЛ1777111; АА6130121; АД7737852; ГР1886334; ЕА3903542; АБ4630060; АМ3908555; АВ7597712; АЕ7133597; ГП9970441; ГП3044290; ГН2030680; АУ5273934; АН3620334; АЕ5743371; АА5475000; ГМ2726080; АЄ1664752; БЛ2480873; БЛ2480862; БЛ2480863; ЕВ1812684; АН6344341; ЕБ2028827; АТ4618066; ГП9494562; ГМ2726081; АА9005437; ГР7422539; ГР7422540; ГС3035812; АУ8041952; БЛ2480870; АЗ3199140; ЯП1097298; ЕВ5865673; ГН0046763; ГН0046762; ГН0046761; ГН0046760; ГН0046759; АЯ0229252; ГН0762660; аркуш А4 з переліком ПІБ осіб; акт фіксації, пошкодження знищення майна від 25.10.2022; акт фіксації, пошкодження знищення майна від 30.09.2022; інвентаризаційний опис від 25.10.2022 на 3 арк.; інвентаризаційний опис від 14.11.2023; інвентаризаційний опис від 09.10.2023 на 2 арк.; інвентаризаційний опис від 14.11.2023 на 3 арк.; інвентаризаційний опис від 21.11.2023 на 3 арк.; інвентаризаційний опис від 21.11.2023 на 2 арк.; інвентаризаційний опис від 09.10.2023 на 2 арк.

Так, ч.2 ст.170 КПК України передбачає, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Задовольнивши клопотання слідчий суддя дійшов висновку про те, що є достатні підстави вважати, що речі на які прокурор просить накласти арешт, відповідають критеріям, зазначеним у ч. 1 ст. 170 КПК України, оскільки можуть бути речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.

Як вбачається з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Окрім того, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Згідно зі ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, окрім іншого, правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні у разі арешту майна з підстав, передбачених п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України.

При розгляді клопотання про арешт майна, слідчим суддею дотримані вимоги ч. ч. 2, 4 ст. 173 КПК України та ст. 172 КПК України, зміст ухвали слідчого судді в цілому відповідає вимогам ч. 5 ст. 173 КПК України.

Мотиви прийнятого рішення слідчим суддею викладені в мотивувальній частині ухвали, з чим погоджується і апеляційний суд.

Відповідно до порядку, передбаченого ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Європейський суд з прав людини, неодноразово підкреслював, що в разі, коли держави вважають за потрібне вдаватися до таких заходів, як обшуки з метою отримання доказів вчинення протиправних діянь, вилучення майна або арешт майна, Суд оцінюватиме, чи були підстави, наведені для виправдання таких заходів, відповідними та достатніми, і чи було дотримано принцип пропорційності, а також, зокрема, чи були у справі також інші докази на той час вчинення протиправних діянь та на рішення ЄСПЛ у справі «Новоселецький проти України» (Заява №47148/99, рішення від 22.02.2005, остаточне рішення від 22.05.2005) Європейський суд з прав людини вказує, що у кожній справі, в якій йде мова про порушення вищезгаданого права (володіння своїм майном), суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар.

Відповідно до пунктів 69, 73 рішення Європейського суду з прав людини від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden) будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

Всі інші питання - фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності в скоєнні кримінальних правопорушень, вірності кваліфікації, а також питання належності, допустимості, достовірності доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - судовому провадженні під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.

Посилання власника майна на порушення прокурором вимог ч.5 ст.171 КПК України щодо строків звернення з клопотання про арешт майна спростовуються датою, яка міститься у клопотання про арешт майна - 11 жовтня 2024 року, тобто прокурор звернувся до суду першої інстанції в день проведення обшуку.

Крім того, з узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» вбачається, що слідчим суддям необхідно ретельно оцінювати підстави віднесення певного майна до категорії тимчасово вилученого в розумінні ст. 167 КПК, оскільки вони залежать від процесуального порядку його одержання органом досудового розслідування. Зокрема, такий порядок регламентовано положеннями п. 6 ч. 2 ст. 235 та ст. 236 КПК, згідно з якими ухвала слідчого судді про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи повинна містити відомості про речі, документи або осіб, для виявлення яких проводиться обшук. Обшук на підставі ухвали слідчого судді повинен проводитися в обсязі, необхідному для досягнення мети обшуку. На підставі ч. 7 ст. 236 КПК при обшуку слідчий, прокурор має право оглядати і вилучати речі та документи, які мають значення для кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном. Таким чином, стосовно вилученого під час обшуку майна, яке не було включено до відповідного переліку, передбаченого в ухвалі слідчого судді, слідчий, прокурор повинні вносити клопотання в порядку і строки, встановлені ч.5 ст.171 КПК, а стосовно майна, яке було включене до переліку, щодо якого здійснювався обшук не зумовлює необхідності додаткового накладення арешту на таке майно в порядку ч.5 ст.171 КПК України.

Враховуючи наведене, колегія суддів зазначає, що, оскільки, для законного утримання майна вилученого внаслідок проведення обшуку за переліком, зазначеним в ухвалі слідчого судді про дозвіл на обшук та обмеження прав власності немає потреби звертатись до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на це майно, оскільки доля речових доказів вирішується на підставі вимог статті 100 КПК України.

Так, ухвалою слідчого судді Харківського районного суду Харківської областівід 23.09.2024 року надано дозвіл на обшук з метою виявлення та вилучення, у тому числі грошових коштів, а тому вилучення грошових коштів є законним, а доводи захисника про зворотне - безпідставні.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді обґрунтованою та належним чином мотивованою і підстав для її скасування, за доводами апеляційної скарги не вбачає.

Керуючись ст. ст.404, 405, 407, 418, 419, 423 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 16 жовтня 2024 рокупро накладення арешту у кримінальному провадженні №0001637 від 28 грудня 2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 361 КК України -залишити без змін, а апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді