У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/11125/24

№ 1-кс/183/479/25

11 березня 2025 року слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні матеріали клопотання старшого слідчого в ОВС Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Сєвєродонецьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську ОСОБА_3 , погодженого з прокурором першого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 січня 2024 року за № 0000110, про арешт майна у кримінальному провадженні, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 366, ч. 4 ст. 410 Кримінального кодексу України,

у с т а н о в и в :

Слідчий звернувся до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з клопотанням про накладення арешту на майно, належне підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ), з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання, а саме на: гараж (паркомісце, веломісце) розташоване за адресою: АДРЕСА_2 .

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що слідчим відділом Другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Сєвєродонецьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську проводиться досудове розслідування у кримінальному проваджені внесеному 11 січня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань від за № 0000110, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 366, ч. 4 ст. 410 КК України. У вказаному кримінальному правопорушенні оголошено підозру ОСОБА_5 25 жовтня 2024 року.

Слідчий у клопотанні просить розглянути клопотання за його відсутності, клопотання просив задовольнити з підстав наведених у ньому.

Власник майна у судове засідання не викликався, з метою забезпечення арешту майна на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, відповідно до вимог якої клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Як вбачається з матеріалів справи, слідчим відділом Другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Сєвєродонецьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську проводиться досудове розслідування у кримінальному проваджені внесеному 11 січня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань від за № 0000110, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 366, ч. 4 ст. 410 КК України.

У вказаному кримінальному провадженні 25 жовтня 2025 року оголошено підозру ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за фактом пособництва у заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене в особливо великих розмірах, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України.

Ухвалою слідчого судді від 17.01.2025 у справі № 183/11125/24 - продовжений строк досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000110 від 11.01.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.1 ст.263, ч.1 ст. 366 КК України до 25 березня 2025 року.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, підозрюваний ОСОБА_5 є власником нерухомого майна, а саме: гаражу (паркомісце, веломісце), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .

Вирішуючи клопотання слідчого, слідчий суддя враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі щодо накладення арешту на майно.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Чинний кримінальний процесуальний закон покладає на орган досудового розслідування обов`язок вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні (ч. 1 ст. 170 КПК України), який полягає у тимчасовому, до скасування у встановленому КПК порядку, позбавлення права відчуження, розпорядження та/або користування майном, у тому числі для можливої конфіскації майна.

Згідно з вимогами п. 3 ч. 2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 3 ч. 2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених КК України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати в тому числі: правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених в тому числі й п. 3 ч. 2 ст.170 КПК України; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вказана позиція відображена, зокрема й в рішенні Суду від 30 серпня 1990 року у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства».

З матеріалів провадження, наданих слідчому судді, які обґрунтовують клопотання, вбачається, що зазначені обставини підозри ОСОБА_5 могли мати місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних та доказами. Тобто існують обґрунтовані підстави підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України, і санкція ч. 5 ст. 191 КК України передбачає у тому числі конфіскацію майна.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, то на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише можна визначити, що причетність ОСОБА_5 до скоєння кримінальних правопорушень, підозра у яких йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування слідчим суддею щодо нього такого обмежувального заходу, як арешт майна.

Окрім того, майно, на яке просить накласти арешт слідчий, знаходиться у власності ОСОБА_5 , а тому існує обґрунтований ризик його відчуження задля запобігання можливої конфіскації у разі в майбутньому доведеності висунутого обвинувачення.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий процесуальний примус, як накладення арешту на майно, що належить підозрюваному ОСОБА_5 та надасть змогу виконати завдання, для виконання якого слідчий звернувся із клопотанням.

На підставі викладеного та керуючись статтями 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в :

Клопотання слідчого задовольнити.

Накласти арешт на майно, що належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ), з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання, а саме на: гараж (паркомісце, веломісце), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду, протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали оголошений 11 березня 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1