Справа № 583/5244/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" березня 2025 р. Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

з фіксацією розгляду справи підсистемою «ВКЗ» розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Охтирка кримінальні провадження № 0000907 від 02.10.2024 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Харків, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , непрацюючого, неодруженого, раніше судимого:

-за вироком Великописарівського районного суду Сумської області від 22.03.2023 за ч. 3 ст. 246, ч.1 ст. 369, ст. 70 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 20400,00 грн;

-за вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 10.06.2024 за ч.1 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 510,00 грн;

-за вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 26.04.2024 за ч.1 ст. 122 КК України до покарання у вигляді обмеження волі строком 1 рік. На підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;

-за вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 21.06.2024 за ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 5 років. На підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки.

за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,-

установив:

06.09.2024 близько 21.00 год. ОСОБА_4 перебував у приміщенні домоволодіння за місцем свого тимчасового проживання за адресою: АДРЕСА_2 , разом із ОСОБА_5 . Під час спілкування між ними виникла сварка, в ході якої ОСОБА_4 умисно наніс один удар кулаком правої руки в область лівої ліктьової кістки руки ОСОБА_5 . Своїми протиправними діями ОСОБА_4 спричинив потерпілій ОСОБА_5 тілесні ушкодження середньої тяжкості у вигляді косого повного перелому дистального метафазу ліктьової кістки зі зміщенням на 1/7 поперечника кістки латерально.

Такі діїОСОБА_4 кваліфіковані за ч.1 ст. 122 КК України умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину визнав, у вчиненому щиро розкаявся та пояснив, що з потерпілою ОСОБА_5 проживають без реєстрації шлюбу, як чоловік і дружина. 06.09.2024 ОСОБА_5 приїхала до обвинуваченого в с. Рябина Охтирського району Сумської області, для того щоб допомогти по господарству. В ході цього ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вживали алкогольні напої, після чого обвинувачений на ґрунті ревнощів побив потерпілу. Тілесні ушкодження у вигляді перелому руки було виявлено у ОСОБА_5 лише через тиждень.

Потерпіла ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, при призначенні міри покарання покладалася на розсуд суду. Разом з тим у судовому засіданні 16.12.2024 повідомила, що 06.09.2024 вона приїхала до ОСОБА_4 в с. Рябина Охтирського району Сумської області, для того щоб допомоги в будинку. Під час вечері, на якій були присутні також ОСОБА_6 та чоловік на ім`я ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, приревнував потерпілу до присутніх чоловіків, на граніт чого побив її у приміщенні вагончику. ОСОБА_5 побігла назад до присутніх чоловіків, однак ОСОБА_4 знову забрав її, після чого заспокоївся. В результаті побиття на ранок обличчя ОСОБА_5 було в синцях та боліла рука, через що вона зателефонувала своєму сусідові, який відвіз її до с. В. Писарівка Охтирського району Сумської області. Через тиждень ОСОБА_5 звернулася до лікаря в с. Рябина Охтирського району Сумської області, який повідомив про необхідність їхати в лікарню до м. Охтирка Сумської області. Приблизно 16 чи 17 вересня потерпіла поїхала до матері в м. Харків, де пройшла рентген обстеження, яке виявило у неї перелом руки, у зв`язку з чим потерпілій було накладено гіпс. Також ОСОБА_5 була оглянута лікарем хірургом-стоматологом, який повідомив, що у неї перелом щелепи, що не загоюється через діабет, на який вона хворіє.

Враховуючи, що ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорені.

Таким чином дослідивши зібрані у справі докази суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає наявними підстави для ухвалення обвинувального вироку.

Суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину поза розумним сумнівом та такі його дії кваліфікує за ч.1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, відповідно до вимог ст. ст. 50, 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відносить до категорії нетяжких злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

При цьому обставиною, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття, яке виразилося у виді щирого жалю та осуді власної поведінки.

До обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого суд відносить вчинення злочину щодо іншої особи, з якою обвинувачений перебуває у сімейних відносинах.

Суд бере до уваги, що обвинувачений не має постійного місця проживання, не одружений, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків, не має офіційного місця роботи, отже у нього відсутнє законне джерело доходу, раніше неодноразово судимий, у тому числі і за злочини проти життя та здоров`я особи, у період іспитового строку, призначеного йому за вироком суду від 21.06.2024, вчинив новий злочин проти життя та здоров`я особи, тобто на шлях виправлення не став та належних висновків не зробив. Також суд враховує психічні ознаки обвинуваченого, який на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, отже під час вчинення кримінального правопорушення усвідомлював свої дії, правильно розумів фактичні об`єктивні ознаки правопорушення, розумів що скоює суспільно небезпечне діяння, знав і усвідомлював про суспільно небезпечні наслідки, про що свідчить його попереднє притягнення до кримінальної відповідальності за умисні злочини. Разом з тим суд також враховує наявність пом`якшуючих обставин та обтяжуючу покарання обставину, наслідки протиправних дій обвинуваченого, а також позицію потерпілої, яка не висловлювала моральних та матеріальних претензій до обвинуваченого та не наполягала на його суворому покаранні.

З урахуванням наведених обставин, суд вважає доцільним призначити покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі у межах санкції статті за вчинення інкримінованого йому злочину у виді позбавлення волі.

Як встановлено ОСОБА_4 засуджений за вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 21.06.2024 за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 3 роки, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КК України після постановлення зазначеного вироку.

Оскільки ОСОБА_4 у період іспитового строку вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України, то у справі склалася кримінально-правова ситуація, коли вчинення нового кримінального правопорушення в період іспитового строку стає фактичною підставою для визнання (скасування) призначеного за попереднім вироком покарання у виді позбавлення волі, від відбування якого звільнялась особа, таким що належить відбувати реально, що не суперечить загальним засадам призначення покарання та відповідає висновкам об`єднаної палати ККС ВС від 22 січня 24 року у справі № 236/4167/20 та від 14 червня 2021 року (справа № 443/806/19).

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

В п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено, що У разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими статтями 71, 72 КК. Роз`яснено, що у разі засудження особи за злочин, вчинений у період іспитового строку за попереднім вироком, визначеним у порядку статей 75, 79, 104 КК, та призначення покарання, яке згідно з частиною 3 статті 72 КК засукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягає, суд, незважаючи на це, має застосувати вимоги статті 71 КК і визначити за сукупністю вироків таке остаточне покарання, яке має бути більшим як від покарання, призначеного за новий злочин, так і від невідбутої частини покарання за попереднім вироком. У такому випадку суд визначає остаточне покарання у виді сукупності невідбутої частини покарання за попереднім вироком та покарання за новим вироком, ухваливши рішення про їх самостійне виконання.

Аналізуючи наведені вище положення чинного законодавства, суд приходить до висновку про необхідність призначення ОСОБА_4 покарання із застосуванням положень ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання за вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 21.06.2024.

Клопотання про обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу до набрання вироком суду законної сили, не надходило.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

Процесуальні витрати, речові докази, а також заходи забезпечення кримінального провадження у справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 370, 373-374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 5 років 2 місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання рахувати із дня набрання вироком законної сили.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Охтирський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Роз`яснити учасникам судового провадження їх право на отримання в суді копії вироку.

Суддя Охтирського міськрайонного суду

Сумської області ОСОБА_1