Справа № 456/5041/23
Провадження № 1-кп/456/135/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2024 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрию кримінальне провадження №0000268 від 05.09.2023 стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Дрогобич Львівської області, проживаючої та зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, із вищою освітою, працюючої на посаді інженера з охорони праці, служби охорони праці, пожежної безпеки та надзвичайних ситуацій Стрийського виробничого управління підземного зберігання газу Акціонерного товариства «Укртрансгаз», яка депутатом не являється, у якої є на утриманні четверо неповнолітніх дітей, раніше не судимої,

яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

за участю сторін та інших учасників кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_4 ,

обвинуваченої: ОСОБА_3 ,

захисника: ОСОБА_5 ,

законного представника потерпілого: ОСОБА_6 ,

неповнолітнього потерпілого: ОСОБА_7 ,

представника ювенальної превенції: ОСОБА_8

представника служби у справах дітей: ОСОБА_9 ,-

встановив:

03.09.2023 близько 11:00 години ОСОБА_3 , перебуваючи у квартирі АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин нанесла своєму неповнолітньому сину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , почергово удари руками в область правого та лівого плеча, в область спини та в область грудної клітини.

Внаслідок умисних протиправних дій, ОСОБА_10 спричинила неповнолітньому потерпілому ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді садна правого плеча, синця лівого плеча, які згідно з висновком судово-медичної експертизи за ступенем тяжкості відносяться до легкого тілесного ушкодження.

Таким чином, обвинувачена ОСОБА_3 , вчинила кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 125 КК України умисне легке тілесне ушкодження.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 , свою вину заперечила та показала, що 03.09.2023 була неділя і вона збиралась до церкви. Коли прийшла до кімнати в ній перебував її син ОСОБА_11 та дочка ОСОБА_12 . Вона попросила їх вийти, щоб переодітись, однак вони цього не зробили. Щоб вони добровільно вийшли, вона почала переодягатись, оголилась, однак вони все одно залишались в кімнаті, тому вона виштовхала їх з кімнати. Почала переодягатись, діти були в коридорі. З коридору почула, що син ОСОБА_11 , в її сторону говорить нецензурні слова. Це її сильно образило і вона почала плакати. Щоб якось заспокоїтись, пішла до дітей до кімнати та взяла щоденник ОСОБА_11 і почала рвати його. В цей час до кімнати зайшов ОСОБА_11 , штовхнув її, притиснув до шафи. Після того, як піднялась, пішла взяла віник, щоб прибрати, однак прибіг ОСОБА_11 , вирвав віник та зламав його. Щодо отримання ОСОБА_11 синців, вказала що в них є ще старший син ОСОБА_13 . В сина ОСОБА_13 та сина ОСОБА_11 , виникають деколи суперечки і вони б`ються, звідси і могли появитись синці, мамі про наявність синців син не повідомляв. Додатково зазначила, що конфлікти в них виникають часто, оскільки діти за відсутності батька, ставляться до неї із зневагою. Вони порушують її особистий простір, який є її кімнатою. Тілесних ушкоджень сину не наносила, вона їх тільки виштовхала з кімнати.

Незважаючи на заперечення своєї вини обвинуваченою ОСОБА_7 , суд вважає, що факт скоєння правопорушення та винність обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України підтверджується наступними доказами, які суд, керуючись законом, оцінює з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Неповнолітній потерпілий ОСОБА_7 , в присутності психолога показав, що зранку лежав у своєму ліжку, відпочивав. Почув крики з вітальні, зразу побіг туди. ОСОБА_12 (молодша сестра) сказала, що її мама штовхнула. Між мамою ( ОСОБА_3 ) та його сестрою ОСОБА_14 , часто відбуваються конфлікти. Після чого сестра пішла у ванну та набрала у відро воду і пішла чистити взуття у спальню. Це не сподобалось мамі, тому вона забрала відро і вилила воду, потім мама з відром зайшла до кімнати і кинула його. Далі вони з сестрою сиділи в кімнаті, на комоді стояли речі. Мама зайшла і повністю всі речі розкидала. Це не сподобалось сестрі і вона побігла до мами в кімнату, щоб так само зробити. ОСОБА_15 , зупинив сестру і сказав їй такого не робити, бо мама її наб`є. Коли вони перебували в кімнаті мами, мама почала роздіватись, вони із сестрою обернулись, а мама висловлювалась в їхню сторону нецензурними словами. Вони з сестрою нічого не робили і не говорили. Потім мама почала їх виштовхувати з кімнати. Вони стояли на коридорі і він просив маму дати йому телефон. Мама плакала у спальні. Потім вибігає зі спальні та починає його бити у верхню частину тіла. Після чого заспокоїлась і пішла назад до кімнати. Його сестра ОСОБА_12 також захотіла телефон, він просив її дати його, а мама знову вийшла і вдарила його.

Також він з сестрою були у ванній кімнаті, мама забігла і почала кричати, мама взяла його речі, порвала щоденник і кинула його на землю. Будучи в кімнаті, мама сказала вийти з кімнати, вони не хотіли виходити та казали мамі, що не вийдуть. Взяв маму за руку і пробував її витягнути з кімнати, щоб мама більше не рухала ніяких речей, мама чинила спротив та відштовхувала. Мама била його руками та віником в ліве плече. Він розізлився та висмикнув даний віник із маминих рук, розламав його та викинув у смітник. Подія відбувалась приблизно 4-5 хв., не міг захиститися бо мама була гола. Після чого мама заспокоїлась та пішла назад у свою кімнату. Щодо покарання, то він хоче справедливості.

Неповнолітній свідок ОСОБА_14 , в присутності психолога показала, що в неї з мамою ( ОСОБА_16 ) часто виникають конфлікти. 03.09.2023 вона була у своїй кімнаті, оскільки хотіла бути сама. Потім прийшла мама та штовхнула її. Прийшов брат та запитав в мами, що вона робить. Потім вони троє пішли з кімнати. ОСОБА_14 , захотіла помити взуття в кімнаті там де спить мама, на що вона розізлилась, забрала воду та вилила її. Через декілька хвилин ОСОБА_16 , зайшла в кімнату та кинула в неї відро та розкидала її речі. ОСОБА_14 , це не сподобалось, і вона пішла в мамину кімнату і так само хотіла розкидати її речі, однак брат її зупинив. Далі не пам`ятає, що сталось, однак спочатку мама била брата руками, а потім віником. ОСОБА_17 брат забрав та зламав його.

Законний представник неповнолітньої ОСОБА_14 , - ОСОБА_18 , в судовому засіданні показала, що ОСОБА_15 , та ОСОБА_14 , є її внуками. Про те , що сталось з ОСОБА_15 , дізналась від старшого внука ОСОБА_13 . Вони прийшли до неї і внук почав розказувати що ОСОБА_11 побила мама. І так вона дізналась про подію. ОСОБА_13 казав, що у ОСОБА_11 були синці на лівій частині спини.

Законний представник неповнолітнього ОСОБА_15 , - ОСОБА_6 , в судовому засіданні показав, що 03.09.2024 він дізнався про побиття сина від молодшої доньки. В цей момент він перебував в м. Києві. Донька подзвонила йому та казала, що мама до неї чіпляється увесь день, безпідставно. Дитина була в кімнаті і мама почала до неї кричати, принижувати її, хотіла вдарити її і відповідно дитина закричала. Прибіг ОСОБА_11 захистити сестру. Він подзвонив до ОСОБА_11 і ОСОБА_11 підтвердив, що мама його побила і скинув йому фото. Коли приїхав наступного дня, син ОСОБА_11 говорив, що його болить рука. Після того як він приїхав до ОСОБА_19 , заїхав за ним до школи та поїхали до лікарні.

З рапорту від 04.09.2023, дослідженого в судовому засіданні, вбачається, що 04.09.2023 о 19 год. 49 хв., надійшло повідомлення зі служби 102, про те, що 04.09.2023 о 19 год. 49 хв., до Стрийської ЦРЛ доставлено дитину ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає: АДРЕСА_1 , який отримав тілесні ушкодження від матері. Д-з: садина правого плечового суглобу, підшкірна гематома, гематома лівого плечового суглобу.

З заяви про вчинення кримінального правопорушення від 04.09.2023, дослідженої в судовому засіданні, вбачається, що ОСОБА_6 , звернувся до Стрийського РУП і заявою, щоб прийняти міри до колишньої дружини ОСОБА_3 , яка 03.09.2023 близько 11 год. 00 хв., знаходячись за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , під час конфлікту, побила сина ОСОБА_7 , а саме нанесла декілька ударів по тілу обома руками та один удар в область правої руки.

Згідно висновку судово-медичного експерта №109 від 06.09.2023, дослідженого у судовому засіданні, вбачається, що при проведенні судово-медичної експертизи у гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме при проведенні судово-медичної експертизи, виявлено садно правого плеча, та синець лівого плеча. Також вивчивши дані з наданої медичної довідки для проведення судово-медичної експертизи встановлено, що потерпілий звертався за медичною допомогою в травмпункт в КНП СМР «Стрийська ЦРЛ» 04.09.2023 де був оглянутий лікарем травматологом та виставлено діагноз «Садно правого плечового суглобу. Підшкірна гематома лівого плечового суглобу», - і відносяться до легкого тілесного ушкодження. Судово-медичних даних, які б вказували на те, що наявні тілесні ушкодження в гр. ОСОБА_7 , могли утворитись внаслідок вільного падіння чи падіння з прискоренням, не має.

Згідно довідки №33 КНП Стрийської міської ради «Стрйиська ЦРЛ» від 04.09.2023, дослідженої у судовому засіданні, вбачається, що 04.09.2023 ОСОБА_7 , звертався за допомогою у травмпункт. Діагноз: садно правого плечового суглобу, Підшкірна гематома лівого плечового суглобу.

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 27.09.2023 з фототаблицями, дослідженого в судовому засіданні, встановлено, що потерпілий ОСОБА_7 , відтворив події які відбувались 03.09.2023, під час яких ОСОБА_7 , отримав тілесні ушкодження.

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 27.09.2023 з фототаблицями, дослідженого в судовому засіданні, встановлено, що свідок ОСОБА_21 , відтворила події які відбувались 03.09.2023, під час яких ОСОБА_7 , отримав тілесні ушкодження.

Згідно висновку спеціаліста за результатами проведення допиту неповнолітньої в якості свідка ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дослідженого в судовому засіданні, встановлено, що ставлення неповнолітньої свідка ОСОБА_21 , до події, яка сталась 04.03.2023, і загалом ситуація в сім`ї є травмуючою для дитини. Спогади про подію у викликають у дитини виражене емоційне напруження, сором, страх, відчуття провини. Відтворюючи обставини події дитина відповіла по суті, чітко та конкретно. Використані канали відтворення інформації, рівень сприймання та розуміння, стабільність емоційних реакцій продовж допиту свідчать про усвідомленість та адекватність допитуваної.

Згідно висновку спеціаліста за результатами проведення допиту неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дослідженого в судовому засіданні, встановлено, що під час опитування в судовому засіданні ОСОБА_7 , було виявлено наявність ознак, які характерні для переживання психотравмувальної події дитиною внаслідок фізичного, психологічного насильства, нехтування емоційними потребами дитини.

Надані стороною обвинувачення і досліджені безпосередньо в суді докази взаємопов`язані і в сукупності підтверджують всі обставини, що підлягають доказуванню, ними встановлено подію злочину, винуватість обвинуваченого та інші обставини зазначені у ст.91 КПК України, та вони зібрані у порядку, встановленому ст. 93 КПК України, жодних обставин, передбачених ст. 87 КПК України, з якими закон пов`язує недопустимість доказів як таких, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено, у зв`язку з чим підстави для визнання цих доказів недопустимими відсутні.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством.

Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості, не викликають.

Згідно постанови Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 21.02.2019 у справі № 701/613/16-к обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом. Тобто, дотримуючись засади змагальності, та виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення. Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину".

Правила оцінки доказів, особливо вимога дотримуватися передбаченого законом порядку при отриманні доказів, мають за мету запобігання неправомірному втручанню держави та заохочення доброчесної поведінки правоохоронних органів (постанова ККС ВС від 29.09.2020 у справі № 601/1143/16).

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до позиції ВС/ККС, висловленої в постанові від 11.02.2020 р. у справі № 761/33311/15-к, під час розгляду кримінального провадження, даючи оцінку допустимості доказу, суд має проаналізувати критерії допустимості таких доказів, як-от: законність джерела, законність способу отримання, процесуальне оформлення перебігу й результатів слідчої дії.

За змістом статей 86-87 КПК України, ключовою умовою визнання доказів недопустимими є встановлення факту їх отримання внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. При цьому, зібрані таким шляхом докази не можуть бути використані при прийнятті процесуальних рішень і на них не може посилатись суд при ухваленні судового рішення, оскільки це порушує право особи на справедливий судовий розгляд.

Перевірка доказів на їх допустимість є однією з найважливіших гарантій забезпечення прав і свобод людини в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі. З огляду на це, суд має детально аналізувати надані сторонами докази на предмет їх допустимості.

Оцінюючи докази, безпосередньо досліджені в судовому засіданні, суд вважає за необхідне вказати на наступне.

Показання потерпілого ОСОБА_7 , суд вважає чіткими, послідовними, такими, що узгоджуються між собою, останній був очевидцем події, яка мала місце 03.09.2023, та чітко вказував в своїх поясненнях, як на досудовому слідстві так і під час його допиту в судовому засідання, про обставини вчинення кримінального правопорушення.

Суд приймає до уваги показання свідка ОСОБА_14 , та вважає такі чіткими, послідовними та такими, що узгоджуються між собою, свідок була очевидцем події, яка мала місце 03.09.2023. Свідок підтвердила той факт, що коли знаходилась неподалік місця події, бачила що ОСОБА_16 , наносила удари потерплому ОСОБА_22 .

Слід звернути увагу, що потерпілий ОСОБА_15 , та свідок ОСОБА_14 , були безпосередніми очевидцями вчинення злочину, а тому їх показання, як на досудовому розслідуванні, так і під час судового засідання є прямими доказами винуватості ОСОБА_16 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України.

За змістом ст.8 Конституції України, в державі визначено принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу, а закони та інші нормативно-правові акти, приймаються на основі Конституції і повинні відповідати її змісту.

Згідно зі ст.62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку та встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. При цьому не можна покладати на обвинуваченого доведення своєї невинуватості, а всі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитись на користь останньої. Визнання особи винуватою у вчиненні злочину може мати місце лише за доведеності її вини. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а також доказах одержаних незаконним шляхом.

У відповідності до ст.17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість даної особи .

Розглядаючи кримінальне провадження відносно обвинуваченої ОСОБА_3 , суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для здійснення сторонами наданих їм прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведеності їх переконливості перед судом, в межах пред`явленого обвинувачення безпосередньо дослідив докази у справі та перевірив усі обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Суд не бере до уваги показання обвинуваченої ОСОБА_3 , про те, що вона даного кримінального правопорушення не вчиняла та вважає, що сукупністю зібраних у справі та перевірених в судовому засіданні доказів вина обвинуваченої доведена в повному обсязі.

Отже, беручи до уваги сукупність досліджених у суді доказів, суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_3 , у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення.

Переконливих доводів, які би ставили під сумнів законність і умотивованість наведених висновків, доводи обвинуваченої не містять.

Оцінюючи докази у їх сукупності, суд вважає, що факт скоєння кримінального правопорушення та винність обвинуваченої у вчиненні злочинних дій доведені повністю.

Дії обвинуваченої ОСОБА_3 , слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 125 КК України, оскільки вона спричинила умисне легке тілесне ушкодження.

Відповідно до ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен в повній мірі враховувати ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, дані про особу обвинуваченої, а також ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно з положеннями ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого відповідно до положень ст.67 КК України, судом не встановлено.

Обираючи покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, спосіб вчинення злочину, обстановку вчинення злочину, особу обвинуваченої та стан її поведінки, у вчиненому не розкаялась, раніше не судимої, характеристику за місцем проживання, позицію потерпілого, і вважає, що покарання обвинуваченій слід обрати в межах санкцій статті, за якою кваліфіковано кримінальне правопорушення.

Підстав для застосування вимог ст.69 КК України судом не встановлено.

Керуючись ст.ст. 370,371,374 КПК України суд, -

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п?ятдесят) гривень.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Стрийський міськрайонний суд Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя ОСОБА_1