Справа № 132/1004/25
Провадження №1-кп/132/351/25
Вирок

Іменем України

15 квітня 2025 року Калинівський районний суд Вінницької області

в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

За участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в м. Калинівка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000089 від 19.03.2025 про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Червона Мотовилівка Фастівського району Київської області, українця, громадянина України, освіта середня, одруженого, працює різноробочим в КП «Сервіс» Іванівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

Прокурора Калинівського відділу

Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_4 ,

Обвинуваченого ОСОБА_3 ,

Захисника-адвоката ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

20 лютого 2025 року близько 02:00 години неповнолітній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рухаючись по вулиці Лесі Українки села Слобідка Хмільницького району Вінницької області, поблизу будинку № 66, випадково загубив мобільний телефон марки «РОСО Х6 рrо», у корпусі сірого кольору, який йому в тимчасове користування надала його матір ОСОБА_7 , яка є власницею вказаного мобільного телефону.

В подальшому, 20.02.2025 близько 09:00 години, ОСОБА_3 керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2104» рухався по вулиці Лесі Українки в селі Слобідка Хмільницького району Вінницької області, побачив на землі мобільний телефон марки «РОСО Х6 рrо», у корпусі сірого кольору, та у нього виник раптовий умисел на його викрадення.

Так, ОСОБА_3 достовірно знаючи, що на території України, відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, строк дії якого неодноразово продовжено, востаннє відповідно до Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14.01.2025р. № 26/2025 затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 15.01.2025 р. № 4220-ІХ продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 08 лютого 2025 року строком на 90 діб, реалізуючи свій раптовий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у вигляді спричинення матеріальної шкоди та бажаючи їх настання, діючи таємно, в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу, здійснив крадіжку мобільного телефону марки «РОСО», модель «Х6 Рrо 5G» з об`ємом пам`яті 8/256 Gb, в корпусі кольору Grey, вартість якого відповідно до висновку експерта від 26.03.2025 № 700/25-21 складає 6782,15 гривень.

В подальшому ОСОБА_3 , не вживши будь-яких можливих заходів для встановлення власника, з метою повернення втраченого майна, вимкнув вказаний мобільний телефон, покинув місце вчинення злочину та викрадений телефон зберігав за місцем свого проживання.

Крім цього, з метою приховання своїх злочинних дій та вільного користування вказаним мобільним телефоном, ОСОБА_3 дістав із викраденого телефону дві сім-карти оператора «Київстар» та скинув налаштування телефону до заводських.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_3 спричинив матеріального збитку потерпілій ОСОБА_7 на загальну суму 6783,15 грн.

Як вбачається з обвинувального акта та укладеної в порядку, передбаченому ст. ст. 470 та 472 КПК України, угоди про визнання винуватості від 31.03.2025 року між прокурором Калинівського відділу Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_4 , з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_3 , у присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 , з іншого боку, обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, і погодився із прокурором на призначення йому покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ст. 75 КК України слід звільнити його від відбування покарання з випробуванням зі встановленням іспитового строку та покласти на нього обов`язки, передбачені п. п. 1, 2 ч.1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

Угода за змістом укладена відповідно до ст. 472 КПК України і має усі необхідні реквізити та відомості, у т.ч. стосовно міри та виду узгодженого між сторонами покарання та наслідків невиконання угоди.

Відповідно до ст.ст. 468, 469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора чи обвинуваченого у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Так, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , згідно ст. 12 КК України, відносяться до тяжкого кримінального правопорушення.

Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні просив суд затвердити угоду про визнання винуватості від 31.03.2025 року і призначити обвинуваченому ОСОБА_3 узгоджену в угоді вид та міру покарання, оскільки укладення даної угоди відповідає вимогам і правилам КПК та КК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні беззастережно визнав себе винним у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні, просив суд затвердити вказану угоду з прокурором, призначивши йому узгоджену міру покарання.

Захисник - адвокат ОСОБА_5 суду пояснив, що угода між прокурором та обвинуваченим була укладена в його присутності, тому він також просить суд затвердити укладену угоду.

Потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні не заперечувала щодо затвердження угоди про визнання винуватості від 31.03.2025 року. Суду пояснила, що будь-яких претензій майнового характеру до ОСОБА_3 не має.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, свідомим, без впливу будь-яких сторонніх обставин чи факторів. Умови укладеної угоди також не суперечать інтересам суспільства, не порушують прав, свобод чи інтересів сторін чи інших осіб. З угоди також не вбачається обставин, які б свідчили про очевидну неможливість виконання обвинуваченим узятих на себе за угодою зобов`язань. При цьому сторони повністю усвідомлюють зміст укладеної угоди про визнання винуватості, наслідки затвердження цієї угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Розглядаючи, в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши в обвинуваченого повне порозуміння ним його процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які б примусили обвинуваченого погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутої щодо нього підозри, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, дійшов висновку про те, що у даному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості.

Позиція Європейського суду з прав людини з даного приводу викладена у Постанові від 29 квітня 2014 року по справі «Нацвлішвілі і Тогонідзе проти Грузії». Де зазначено, що порушення прав та свобод людини відсутнє, якщо у справі про затвердження угоди про визнання винуватості судом перевірено дотримання вимог визначених у нормах національного законодавства та встановлена добровільність укладення угоди.

Як видно з реєстру матеріалів досудового розслідування у справі зібрано достатньо доказів для обґрунтованої підозри ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а тому визнання ним винуватості є цілком виправданим.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України, є його щире каяття у вчиненні кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, в ході досудового розслідування не встановлено.

По даному кримінальному провадженню цивільний позов не заявлявся.

Документально підтверджені витрати на залучення експерта Вінницького відділення КНДІСЕ МЮ України за проведення експертизи (висновок експерта № 700/25-21 від 26.03.2025) становлять 1696 грн 32 коп, які суд вважає за необхідне, на підставі ч.2 ст. 124 КПК України, стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави.

Запобіжний захід обвинуваченому на досудовому слідстві не застосовувався.

З урахуванням особи винного, ступеня сприяння обвинуваченого у проведенні досудового розслідування щодо нього, характеру і тяжкості підозри, наявності суспільного інтересу в забезпеченні швидшого досудового розслідування і судового провадження, відсутність тяжких наслідків, а також те, що ОСОБА_3 вперше притягується до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується позитивно, у лікаря-нарколога та у лікаря-психіатра на обліку не перебуває, обставини, які пом`якшують його покарання, а саме те, що він щиро розкаявся у вчиненні кримінального правопорушення та відсутність обставин, які обтяжують його покарання, суд прийшов до висновку, що обставини цілком враховані угодою про визнання винуватості і знайшли своє відображення в узгодженому остаточному покаранні.

Враховуючи викладене, суд вважає необхідним затвердити угоду про визнання винуватості, обравши обвинуваченому ОСОБА_3 узгоджене в угоді про визнання винуватості покарання за вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі із застосуванням положень ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком та покладенням на нього обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч.1, п.2 ч. 3 ст.76 КК України, що буде достатнім для його виправлення, перевиховання та попередження нових кримінальних правопорушень, а також буде співмірним по відношенню між тяжкістю вчиненого кримінального правопорушення і наслідками, які настали в результаті їх вчинення.

Арешт майна, накладений відповідно до ухвали слідчого судді Калинівського районного суду Вінницької області від 21.03.2025 року, згідно положень ч. 4 ст. 174 КПК України підлягає скасуванню, оскільки в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

Питання про речові докази суд вважає необхідним вирішити в порядку, передбаченому ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374, 472, 473, 474, 475 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 31 березня 2025 року, укладену між прокурором Калинівського відділу Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_4 , якому, на підставі ст. 37 КПК України, надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000089 від 19.03.2025, та обвинуваченим ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 .

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.

У відповідності до п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Початок відбування іспитового строку покарання засудженому ОСОБА_3 обчислювати з моменту ухвалення вироку 15.04.2025 року.

Стягнути із засудженого ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта в сумі 1696 (одну тисячу шістсот дев`яносто шість) гривень 32 копійки.

Арешт майна, накладений відповідно до ухвали слідчого судді Калинівського районного суду Вінницької області від 21.03.2025 року, а саме: на мобільний телефон марки «РОСО Х6 Pro 5G Grey 8 GB RAM 256 GB ROM» cірого кольору, ІМЕІ 1- НОМЕР_1 , ІМЕІ 2 НОМЕР_2 , - скасувати.

Речовий доказ по справі: мобільний телефон марки «РОСО Х6 Pro 5G Grey 8 GB RAM 256 GB ROM» cірого кольору, ІМЕІ 1- НОМЕР_1 , ІМЕІ 2 НОМЕР_2 , який здано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів ВП №1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області, - повернути за належністю його власнику ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жительці АДРЕСА_2 .

На вирок сторонами може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, але лише у випадках, встановлених ст.ст. 473, 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

СУДДЯ ОСОБА_1