Справа №211/864/25 Провадження № 1-кп/211/399/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2025 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривий Ріг кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003864 від 24.01.2025 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Велетенське Білозірського району Херсонської області, громадянина України, який має повну середню освіту, одружений, на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей та інших осіб не має, військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, який проходить військову службу на посаді гранатометника 2 механізованого відділення 2 механізованого взводу 1 механізованої роти військової частини НОМЕР_1 , солдат, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий в силу ст.89 КК України,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України,

за участю сторін кримінального провадження: прокурора - ОСОБА_4 , захисника - ОСОБА_5 (дистанційно), обвинуваченого - ОСОБА_6 (дистанційно),-

встановив:

солдат ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та проходячи її на посаді гранатометника 2 механізованого відділення 2 механізованого взводу 1 механізованої роти військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 6, 11, 16, 28, 29, 30, 31, 32, 35, 36, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, в умовах воєнного стану, з мотивів небажання виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України у безпосередньому зіткненні з противником, 12 січня 2025 року о 12 год. 00 хв., в АДРЕСА_3 на території приватного домоволодіння, відкрито відмовився виконати бойове розпорядження командира 1 механізованої роти НОМЕР_2 окремого мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 № 59дск від 12.01.2025 лейтенанта ОСОБА_7 , яке винесено на виконання бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_8 № 58дек від 12.01.2025, гранатометнику 2 механізованого відділення 2 механізованого взводу 1 механізованої роти солдату ОСОБА_6 здійснити заміну особового складу на ПВ «Апельсин» - чим підірвав бойову готовність та боєздатність підрозділу, що могло призвести до прориву російсько-окупаційними військами оборони Збройних Сил України на зазначеній ділянці оборони.

На підставі викладеного, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, а саме: непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану.

По кримінальному провадженню №0003864 від 24.01.2025 між обвинуваченим ОСОБА_6 , його захисником ОСОБА_5 та прокурором ОСОБА_9 24.02.2025 року була укладена угода про визнання винуватості та скріплена підписами сторін.

Відповідно до п. 2 угоди обвинувачений ОСОБА_6 повністю визнав свою винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні.

Згідно із п. 4 угоди сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_6 за ч.4 ст. 402 КК України із застосуванням ст.ст. 62,69 КК України у вигляді тримання у дисциплінарному батальйоні для військовослужбовців строком на 1 рік 6 місяців.

Обвинуваченому, захиснику, прокурору судом роз`яснено наслідки укладення та затвердження зазначеної угоди згідно ч. 2 ст. 473 КПК України. У разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право протягом встановлених строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення, звернутися до суду, який затвердив угоду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, пояснив, що розуміє права, визначені ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид і міру покарання, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом. Просить затвердити угоду про визнання винуватості, яку він уклав добровільно.

Захисник ОСОБА_5 проти затвердження угоди не заперечував.

Прокурор просив затвердити угоду, укладену із ОСОБА_6 , яку 24.02.2025 року було підписано добровільно, йому зрозумілі наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди, передбачені ст. 473 КПК України.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з такого.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

За умовами ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, яке згідно ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів.

У судовому засіданні встановлено, що обвинувачений беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення за вказаних обставин; сторони добровільно уклали угоду про визнання винуватості, зміст якої відповідає вимогам ст. 472 КПК України, та розуміють наслідки затвердження такої угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України. Вид та міра покарання, на яку обвинувачений погоджується, обрана з врахуванням загальних засад призначення покарань, передбачених ст.ст. 65-67 КК України та з урахуванням положень ст. ст. 62, 69 КК України. Судом не встановлено підстав для відмови в затвердженні угоди, визначених в ч. 7 ст. 474 КПК України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення узгоджених сторонами виду і міри покарання.

Під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді від 14.01.2025 обвинуваченому ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, який суд вважає за необхідне продовжити до набрання вироком законної сили.

Судові витрати по справі відсутні.

Речові докази по справі відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 100, 124, 368- 370, 373, 374, 472-475 КПК України, суд-

ухвалив:

затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 24.02.2025 року між обвинуваченим ОСОБА_6 , захисником ОСОБА_5 та прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_9 у кримінальному провадженні №0003864 від 24.01.2025.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України та призначити йому узгоджене сторонами кримінального провадження покарання, із застосуванням положень ст. ст. 62, 69 КК України, у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців тримання у дисциплінарному батальйоні для військовослужбовців.

Строк відбування покарання обраховувати з моменту приведення вироку до виконання, в строк відбуття зарахувати період тримання під вартою з 12.01.2025 по день набрання вироку законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день тримання у дисциплінарному батальйоні для військовослужбовців.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_3 продовжити до набрання вироком законної сили.

Роз`яснити ОСОБА_6 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Вирок на підставі угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно вручити прокурору, обвинуваченому.

В умовах дії воєнного стану проголошена резолютивна частина вироку 03.03.2025 у порядку ч.15 ст. 615 КПК України.

Суддя ОСОБА_1