ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №644/142/22 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/818/785/25
Категорія: ч.1 ст.255, ч.2 ст.255, ч.4 ст.28, ч.3 ст.190,
ч.4 ст.28, п.п.3,4,6,9,12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.28, ч.2 ст.146,
ч.4 ст.18, ч.3 ст.146, ч.4 ст.28, ч.2 ст.209 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові судове провадження, в режимі відеоконференції, за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23 січня 2025 року, -

УСТАНОВИЛА:

Зміст оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції

Цією ухвалою продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_9 , 1976 року народження, та ОСОБА_8 , 1985 року народження, на 60 днів, тобто до 23 березня 2025 року.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_6 просить ухвалу суду скасувати в частині продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 та застосувати до нього більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 . В обґрунтування апеляційної скарги послався на те, що обвинувачений перебуває під вартою з 22.04.2021 року і протягом цього часу не здійснював жодних спроб втечі, оскільки безальтернативно тримається під вартою. Наголосив, що наявність ризику впливу на свідків спростовується тим, що прокурор не може забезпечити явку свідків в судове засідання, а наявність ризику знищення доказів спростовується тим, що досудове розслідування завершено та всі докази відшукані.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить змінити йому запобіжний захід на домашній арешт. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що прокурор не може забезпечити прибуття у судове засідання потерпілих та свідків протягом тривалого часу. Наголосив, що в нього є місці соціальні зв`язки, мати, батько, сестра та брат, а також він хворіє на гепатит С, туберкульоз.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 просить ухвалу суду скасувати, та обрати щодо нього більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою. В обґрунтування апеляційної скарги послався на те, що він тримається під вартою вже понад чотири роки без обґрунтованої підозри. Наголосив, що він має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, двох дітей, хвору матір, раніше в силу ст.89 КК України не має судимостей, до затримання був офіційно працевлаштованим.

Позиції учасників апеляційного провадження

В судовому засіданні обвинувачені та захисники підтримали свої апеляційні скарги та просили їх задовольнити.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Заслухавши суддю-доповідача, захисників та обвинувачених, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та постановлено з дотриманням зазначених вимог чинного та міжнародного законодавства.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо продовження існування ризиків передбачених ст.177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що ОСОБА_9 з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.

Так, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні ряду кримінальних правопорушень, в тому числі, особливо тяжких злочинів, за одне з яких передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 10 років до 15 років або у виді довічного позбавлення волі.

Поряд з цим, у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З урахуванням фактичних обставин кримінального провадження, а саме того, що ОСОБА_9 та ОСОБА_8 інкримінується вчинення особливо тяжких корисливих злочинів, у тому числі проти життя особи, на думку колегії суддів, у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілих.

При цьому належить врахувати, що саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від правоохоронних органів та суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків судового розгляду, а також належного дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.

За таких обставин, посилання захисника на відсутність існування ризиків, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки існування ризиків в тому числі і втечі від правоохоронних органів та суду об`єктивно вбачається з відомостей, що є наявними у кримінальному провадженні.

Що стосується посилань обвинуваченого ОСОБА_9 на те, що він має на утриманні двох неповнолітніх дітей, дружину та матір, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки зазначені обставини існували на час вчинення ним злочинів, які йому інкримінуються, однак не стали стримуючим фактором.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_8 є місці соціальні зв`язки, мати, батько, сестра та брат, а також він хворіє на гепатит С, туберкульоз, то вони в даному випадку не достатньо свідчать про можливість застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.

З огляду на значимі для даного провадження обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення та дійшов обґрунтованого висновку про те, що ризики встановленні під час обрання запобіжного заходу на даний час не зменшилися та продовжують існувати.

За таких обставин, колегія суддів вбачає, що застосування інших, більш м`яких альтернативних запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання обвинуваченими ОСОБА_9 та ОСОБА_8 їх процесуальних прав та обов`язків, що безпосередньо впливає на дотримання розумних строків судового розгляду.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_8 і відсутності підстав для зміни чи скасування судового рішення за доводами апеляційних скарг.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23 січня 2025 року щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_6 без задоволення.

Звернути увагу суду першої інстанції на необхідність дотримання передбачених ст.28 КПК України розумних строків судового розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: