Справа № 206/1265/25
Провадження № 1-кс/206/308/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2025 року слідчий суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Луганській області капітана поліції ОСОБА_3 , що погоджене прокурором відділу Луганської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про проведення обшуку по кримінальному провадженню, відомості про яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002602 від 03.08.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України,

за участю слідчого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

12.03.2025 року старший слідчий відділу СУ ГУНП в Луганській області капітан поліції ОСОБА_3 , звернувся до суду із клопотанням про проведення обшуку.

В обґрунтування клопотання посилається на те, що у провадженні СУ ГУНП в Луганській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002602 від 03.08.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що група осіб організовують незаконне переправлення осіб через державний кордон України, на території Луганської області, через пункти пропуску, які відповідно до розпорядження Кабінету Міністерства України № 288-р від 13.03.2020 «Про тимчасове закриття деяких пунктів пропуску через державний кордон та пунктів контролю», тимчасово закриті.

Відповідно до інформації, наданої оперативним підрозділом 3 управління (з дислокацією у м. Сєвєродонецьк Луганської області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях, до вказаного злочину, а саме до організації та сприяння до незаконного переправлення осіб через державний кордон України на тимчасово окупованій території України, причетні наступні особи:

- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженка м. Святогірськ Донецької області, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , як ВПО зареєстрована та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 . У своїй протиправній діяльності ОСОБА_5 використовує абонентський номер мобільного телефону НОМЕР_2 ;

- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , як ВПО зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_4 . У своїй протиправній діяльності ОСОБА_6 використовує абонентські номери мобільних телефонів НОМЕР_4 , НОМЕР_5 ;

Причетність ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення підтверджується наступними доказами:

- протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 20.01.2025, відповідно до якого встановлено, що до повномасштабного вторгнення рф до України, займався підприємницькою діяльністю з надання послуг з перевезення пасажирів. Приблизно о 2019 - 2020 році познайомився із диспетчерами ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (повні анкетні данні невідомі), які організовували перевезення пасажирі. Під час перегляду груп за посиланнями t.me/tytperevozki та ІНФОРМАЦІЯ_3 , стало відомо, що у вказаних групах рекламуються пасажирські перевезення до/з окупованої території Луганської області через територію росії, білорусі, Латвії, Литви, Польщі до населених пунктів Київ, Харків, Дніпро та інші містах. В цих групах та оголошеннях були зазначені мобільні телефони вищевказаних мені ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , а саме НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 та НОМЕР_9 , які організовують пасажирські перевезення на тимчасово окуповану територію Луганської області. Під час телефоної розмови розповіли, що дійсно здійснюють перевезення на ТОТ та порядок їх здійснення, пропонували також долучитися до вказаних перевезень, однак відмовився. Також, з оголошень в Інтернеті дізнався, що аналогічні перевезення організовує жінка на ім`я ОСОБА_11 , яка використовує абонентський номер мобільного телефону НОМЕР_4 . Збір пасажирів по населеним пунктам України та їх перевезення до Варшави, де у визначеному місці здійснюється пересадка на інший мікроавтобус, який здійснює подальше перевезення групи осіб до Мінську, де відбувається пересадка на інший мікроавтобус, який перевозить групу осіб до кінцевої пункту призначення - населений пункт на ТОТ Луганської області. Також, відомо від знайомих, що в`їзд до окупованої території Луганської області здійснюється через тимчасово закриті пункти пропуску «Танюшівка», «Мілове» або «Просяне»;

- протоколом огляду від 22.01.2025, публікації з оголошенням пасажирських перевезень, у додатку «Telegram», встановлено, що на сторінці містяться оголошення про перевезення осіб з тимчасово окупованої території Луганської області через державний кордон України до країн Європейського союзу, та у зворотному напрямку. Для записів на рейси зазначений мобільний номер телефону НОМЕР_2 , який підписаний як « ОСОБА_9 »;

- протоколом огляду від 23.01.2025, публікації з оголошенням пасажирських перевезень, у додатку «Telegram», встановлено, що на сторінці містяться оголошення про перевезення осіб з тимчасово окупованої території Луганської області через державний кордон України до країн Європейського союзу, та у зворотному напрямку. Для записів на рейси зазначений мобільний номер телефону НОМЕР_4 , який підписаний як « ОСОБА_12 »;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 19.02.2025, відповідно до якого встановлено, що до 24.02.2022 року постійно проживала у м. Сєвєродонецьку, Луганської області, спільно із своєю родиною. З початком повномасштабної збройної агресії рф проти України, а також частковою окупацією території Луганської області, була вимушена виїхати з м. Сєвєроднецьку до м. Дніпра. На окупованій території Луганської області залишилось нерухоме майно та деякі документи. З метою перевірки збереженості майна та забрати деякі документи, необхідно було виїхати до окупованої території Луганської області до м. Сєвєроднецька. З цією метою через знайомих та мережу Інтернет підшукувала варіанти, як потрапити на тимчасово окупованої територію м. Сєвєродонецька, Луганської області. У мережі Інтернет знайшла оголошення від транспортної компанії, де було вказано контактний номер НОМЕР_2 щодо виконання з м. Дніпра та інших населених пунктів України автобусних рейсів до окупованої території Луганської області, через територію ЄС та рф. Зателефонувавши за вказаним в оголошенні номеру НОМЕР_2 , на телефонний дзвінок відповіла дівчина, яка під час розмови представилася як ОСОБА_9 . Під час розмови з ОСОБА_9 , остання повідомила, що організовує перевезення до окупованої території Луганської області. Виїзд/в`їзд з (на) окупованої території Луганської області здійснюється через пункти пропуску «Мілове». Далі, ОСОБА_9 розповіла про рух та вартість наданою нею послуг, на що я погодилась. Далі, 06.06.2024 перебувавши на автовокзалі м. Дніпра, під`їхав транспортний засіб (державний номер не пам`ятаю), сівши до мікроавтобусу ми попрямували до Києва, де відбулася пересадка до іншого автобусу (номери автобусу та водія вже не пам`ятаю), який віз нас із Києва через українсько-польський кордон до м. Варшава, де відбулася пересадка на інший автобус (номери автобусу та водія вже не пам`ятаю). Вказаний автобус віз нас з м. Варшава через польсько-білоруський кордон до аеропорту у м. Мінськ. По прибуттю до аеропорту у м. Мінськ, ОСОБА_9 надіслала мені на телефон квитки на літак сполученням аеропорт у м. Мінськ - аеропорт Шереметьєво (м. Москва). Прибувши до аеропорту Шереметьєво, правоохоронні органи рф почали проводити так звану фільтрацію, за результатами якої мені було відмовлено у в`їзді до рф. Причин заборони в`їзду мені не повідомляли. За цих обставин я була вимушена повернутися назад до України. Повернення відбувалося також за супроводом того ж самого диспетчера ОСОБА_9 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 21.02.2025, відповідно до якого встановлено, що з початком збройної агресії російської федерації, перебував на тимчасово окупованій території Луганської області у смт. Слов`яносербськ де постійно проживав. У листопаді 2023 року прийняв рішення про виїзд на підконтрольну територію України до м. Дніпра, де проживала моя родина. У мережі інтернет знайшов оголошення про здійснення перевезення з тимчасово окупованої території Луганської області через територію рф, де було вказано контактний номер НОМЕР_4 . З використанням месенджеру «Telegram» я зателефонував на номер НОМЕР_4 , на телефонний дзвінок дівчина, яка під час розмови представилася як ОСОБА_11 . Під час розмови з ОСОБА_11 , остання повідомила, що організовує перевезення з окупованої території, які здійснюються з окупованої території з м. Луганська через рф до так званого пункту пропуску Колотилівка у Сумській області, після переходу якого у пішому порядку на території України забирає інший автобус, який везе до пункту призначення та повідомила про вартість таких послуг. Записавшись на поїздку, а саме на кінець листопада 2023 року, перед виїздом мені зателефонувала ОСОБА_11 та розповіла ще раз про умови перевезення. За день до поїздки на мій телефон надійшло повідомлення з вказаного номеру щодо дати поїздки, місця відправлення, номерів автомобілів та номерів телефону водіїв. Далі, 29.11.2023 я прибув до автовокзалу м. Луганська. Через деякий час під`їхав бус (номери не пам`ятаю) та сівши у мікроавтобус, попрямували до пункту пропуску «Мілове» через рф до пункту пропуску Колотилівка, де пасажирів висадили та ми перейшли пішки через російський пункт пропуску, де пройшли митний та прикордонний контроль, надалі на пройшли до українського пункту пропуску де пройшли відповідний контроль. Після проходження контролю на нас чекав інший мікроавтобус про який вказувала ОСОБА_11 , який довіз нас до м. Дніпра. Надалі приблизно у листопаді 2024 року, у зв`язку із необхідністю виїзду на окуповану територію Луганської області, зателефонував на номер телефону НОМЕР_4 , під час розмови із ОСОБА_11 , остання зазначила що організовує перевезення до окупованої території, які здійснюються щодня з населених пунктів України до окупованих рф населених пунктів. Перевезення здійснюються бусиками. Виїзд/в`їзд з(на) окупованої території Луганської області здійснюється через пункти пропуску «Мілове». Далі ОСОБА_11 повідомила про рух та вартість наданих ними послуг.

- протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_7 від 28.02.2025, відповідно до якого встановлено, що ОСОБА_9 проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Аліна проживає за адресою: АДРЕСА_4 .

Відповідно до інформації, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована як внутрішньо-переміщена особа за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчужень об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , на праві спільної часткової власності 1/2 належить ОСОБА_15 та ОСОБА_16 .

Для перевірки обставин вчиненого кримінального правопорушення, всебічного, повного та об`єктивного досудового розслідування, виникла необхідність у проведенні обшуку житла за адресою: АДРЕСА_2 , за місцем тимчасового мешкання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на праві спільної часткової власності 1/2 належить ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання та вилучення:

мобільних телефонів, комп`ютерної техніки, електронних цифрових носів інформації, SIM-картки мобільного оператору з абонентським номером НОМЕР_2 та інші SIM-картки мобільних операторів, банківські картки, квитанції, документи, рукописні записи та інші документи, що містять відомості щодо незаконного переправлення осіб через державний кордон України, які можуть бути речовими доказами та використані як предмет доказування.

Враховуючи викладене вище, а також неможливість отримати відомості в інший спосіб, наявність достатніх підстав вважати, що предмети, документи та речі, які планується відшукати, що в них міститься, має суттєве значення для встановлення фактичних обставин у кримінальному провадженні, у ході досудового розслідування виникла необхідність в отриманні ухвали суду про надання дозволу на проведення обшуку.

Слідчий в судовому засіданні підтримав клопотання, просив його задовольнити, посилаючись на доводи викладені в ньому.

Вислухавши слідчого, дослідивши додані до клопотання матеріали, приходить до висновку, що у задоволенні клопотання слід відмовити з наступних підстав.

Слідчим не доведено наявність достатніх підстав вважати, що за адресою: АДРЕСА_2 , дійсно мешкає ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та за місцем мешкання, а саме зазначеної адреси, можуть зберігатися зазначенні в клопотанні відомості, що можуть бути доказами під час досудового розслідування та судового розгляду. Крім того, інформаційна довідка, яка міститься в матеріалах провадження, з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 27.01.2025 року містить відомості щодо іншого власника зазначеного нерухомого майна. На підтвердження проживання ОСОБА_5 за зазначеною адресою письмових доказів не надано, договір оренди, тощо.

Рапорт старшого оперуповноваженого в ОВС 7 відділу ГВ ЗНД 3 управління ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях, підполковника ОСОБА_17 , без дати та належної реєстрації, не є належним доказом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що у наданому клопотанні твердження слідчого ґрунтуються лише на його власних припущеннях, які об`єктивно не підтверджуються жодними доказами.

Частиною 1 ст. 234 КПК України визначено, що обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

Пунктами 2, 3 ч. 3 ст. 234 КПК України передбачено, що у разі необхідності провести обшук слідчий за погодженням з прокурором або прокурор звертається до слідчого судді з відповідним клопотанням, яке повинно містити, в тому числі, відомості про: короткий виклад обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з розслідуванням якого подається клопотання; правову кваліфікацію кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, обґрунтування того, що доступ до речей, документів або відомостей, які можуть у них міститися, неможливо отримати органом досудового розслідування у добровільному порядку шляхом витребування речей, документів, відомостей.

Згідно ч. 5 ст. 234 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про обшук, якщо прокурор, слідчий не доведе наявність достатніх підстав вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення; відшукувані речі і документи мають значення для досудового розслідування; відомості, які містяться у відшукуваних речах і документах, можуть бути доказами під час судового розгляду; відшукувані речі, документи або особи знаходяться у зазначеному в клопотанні житлі чи іншому володінні особи; за встановлених обставин обшук є найбільш доцільним та ефективним способом відшукання та вилучення речей і документів, які мають значення для досудового розслідування, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб, а також заходом, пропорційним втручанню в особисте і сімейне життя особи.

В той же час, слідчий суддя звертає увагу, що відповідно до вимог Європейського Суду з прав людини будь-яка інформація, що стосується існуючого наміру вчинити злочин або вчинюваного злочину, має бути такою, що може бути перевіреною, та державне обвинувачення повинно мати змогу продемонструвати на будь-якій стадії, що в його розпорядженні наявні достатні підстави для проведення оперативного заходу (див. серед інших § 38 - 42 рішення у справі Баннікова проти Росії; § 90 рішення у справі Веселов та інші проти Росії; § 49 рішення у справі Ванян проти Росії; § 134 рішення у справі Ванян проти Росії; § 36 рішення у справі Малінінос проти Литви).

Отже, клопотання слідчого про необхідність вилучення та виявлення тих чи інших предметів злочину, без пред`явлення обгрунтованих доказів, не може бути задоволено з огляду на неможливість допущення безпідставного порушення ст. 6 Конвенції.

До того ж, слідчий суддя вважає за необхідне послатися на приписи п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, згідно з якими до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно з положеннями Конституції України та Закону України «Про міжнародні договори і угоди» чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.

Статтею 1 Протоколу No1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини найчастіше втручання у право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Втручання має бути законним, тобто здійснене на підставі закону. При цьому під «законом» Конвенція розуміє нормативний акт, що має бути «доступним» (accessible) та «передбачуваним» (foreseeable). Також закон має відповідати всім вимогам нормативного акта. «Доступність закону» означає наявність доступу та знань щодо цього закону в суспільстві та в окремих осіб.

«Передбачуваність» означає можливість передбачити певні дії або наслідки, що можуть виникнути в зв`язку із застосуванням закону.

З огляду на це слід зазначити, що обшук нерухомого майна за відсутністю передбачених для цього підстав може порушити право власника на вільне використання належного йому майна, що буде суперечити загальним засадам володіння особою майном, приписам національного законодавства та вимогам ст. 8 Конвенції та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини.

Враховуючи викладене, слідчий суддя дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку, що наявні у провадженні докази, передбачені параграфами 3-5 Глави 4 КПК України свідчать про те, що клопотання є необґрунтованим та не підлягає задоволенню, адже підстави, наведені для виправдання таких заходів слідчим вважати відповідними і достатніми, неможливо.

З урахуванням встановлених обставин, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність відмовити в задоволенні клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Луганській області капітана поліції ОСОБА_3 , що погоджене прокурором відділу Луганської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про проведення обшуку по кримінальному провадженню, відомості про яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002602 від 03.08.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 233-236, 309 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Луганській області капітана поліції ОСОБА_3 , що погоджене прокурором відділу Луганської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про проведення обшуку по кримінальному провадженню, відомості про яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002602 від 03.08.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1