УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 березня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000128 від 17.01.2024р. за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , на вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 29 жовтня 2024 року, стосовно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Миколаєві, громадянина України, має середню спеціальну освіту, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

-обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України,

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7

захисник ОСОБА_5

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник просить вирок суду змінити. Призначити більш м`яке покарання.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на дев`ять років з конфіскацією майна, належного йому на праві власності.

Відповідно до положень ст. 72 ч. 5 КК України зараховано ОСОБА_6 у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з моменту його затримання - 03 квітня 2024 року та до набрання вироком законної сили. Стягнуто з ОСОБА_6 в дохід держави процесуальні витрати по залученню експертів у розмірі 16660,16 грн. Вирішено питання щодо речових доказів.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник не погоджується з вироком суду в частині призначення покарання, вважає його таким, що підлягає зміні у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання особі обвинуваченого. Стверджує, що обвинувачений ОСОБА_6 хворіє на ВІЛ з проявами інших уточнених станів та отримує пожиттєву антиретровірусну терапію, що підтверджується довідкою КНП «Миколаївській обласний центр паліативної допомоги та інтегрованих послуг» ММР від 27.04.2021р. №473/3, щиро розкаявся та всіляко сприяв розкриттю злочину, що на думку сторони захисту, є підставою для призначення йому більш м`якого покарання, ніж передбачено законом та звільнення від покарання з випробуванням.

Обставини встановлені судом першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено та визнано доведеним, що у невстановлені під час досудового розслідування та судового розгляду дату та час, у невстановленої особи, ОСОБА_6 діючи умисно з корисливих мотивів незаконно придбав психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, вагою не менше 22,8176 г, яку в подальшому помістив у 2 полімерні пакети та з метою конспірації залив вказаний пакунок воском у формі свічки. В подальшому, 21.02.2024 о 13.05 годині ОСОБА_6 , використовуючи псевдонім « ОСОБА_8 » та контактний номер мобільного телефону НОМЕР_1 з приміщення поштового відділення № 38 АТ «Укрпошта», яке розташоване за адресою: м. Миколаїв, вул. Дачна 9 здійснив поштове відправлення № 378 з 22,8176 г психотропної речовини амфетамін, на ім`я « ОСОБА_9 » до міського відділення АТ «Укрпошта» № 81750 за адресою: Львівська область, Стрийський район, м. Ходорів, вул. Михайла Грушевського 23, тобто незаконно збув психотропну речовину в особливо великих розмірах.

26.02.2024 біля будинку №30, по вул. Михайла Грушевського, у м. Ходорів Стрийського району, Львівської області було зупинено ОСОБА_9 із поштовим відправленням № 378 АТ «Укрпошта», та в період часу з 12:56 по 14:01 годину під час огляду даного поштового відправлення було виявлено та вилучено воскову свічку, всередині якої були наявні 2 полімерні пакет із речовиною, яка містить психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, вагою 22,8176 г, що відповідно до Таблиці 2 «Невеликі, великі та особливо великі розміри психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу», затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України № 188 від 01.08.2000, являються особливо великим розміром психотропних речовин.

Крім того у невстановлені під час досудового розслідування та судового розгляду дату та час, у невстановленої особи, ОСОБА_6 діючи повторно, умисно з корисливих мотивів, незаконно придбав психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, вагою не менше 514,846 г, яку в подальшому помістив у 2 полімерні пакети та з метою конспірації упакував в полімерний пакет із кавою. В подальшому, ОСОБА_6 використовуючи псевдонім « ОСОБА_10 » та контактний номер мобільного телефону НОМЕР_2 , створив поштове відправлення № 716-1467844 на ім`я « ОСОБА_11 » відділення поштового оператора «Meest» за адресою: Київська область, м. Обухів, вул. Миру 13а, та підготував упакування, куди помістив упаковку кави з 2-ма полімерними пакетами із речовиною, яка містить 514,846 г психотропної речовини амфетамін. Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_6 , передав вказане поштове відправлення ОСОБА_12 , якому не було відомо про вміст поштового відправлення, та попросив здійснити відправлення зазначеної посилки. 29.02.2024 ОСОБА_12 , з приміщення магазину «Розетка», який розташований за адресою: м. Миколаїв, вул. Озерна 2-В за допомогою поштового сервісу «Meest» ТзОВ «Торговий Дім» Міст Експрес» відправив заготовлене та надане ОСОБА_6 поштове відправлення до вищезазначеного відділення.

04.03.2024 о 12:40 годині біля будинку № 13-а по вул. Миру у м. Обухів Київської області був зупинений ОСОБА_13 із поштовим відправленням № 716-1467844, під час особистого обшуку якого, при затриманні в порядку ст. 208 УКПК України, у вказаному поштовому відправленні було виявлено та вилучено 2 полімерні пакети із речовиною, яка у своєму складі містить психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, вагою 514,846 г, що відповідно до Таблиці 2 «Невеликі, великі та особливо великі розміри психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу», затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України №188 від 01.08.2000, являються особливо великим розміром психотропних речовин, яку останньому незаконно збув ОСОБА_6 .

Крім того у невстановлені під час досудового розслідування та судового розгляду дату та час, у невстановленої особи, ОСОБА_6 діючи повторно, умисно з корисливих мотивів, придбав психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, вагою не менше 41,9767 г, яку в подальшому помістив у полімерний пакет та з метою конспірації упакував в полімерний пакет із написом бренду косметики. В подальшому ОСОБА_6 26.03.2024, використовуючи псевдонім « ОСОБА_14 » та контактний номер мобільного телефону НОМЕР_3 , з приміщення магазину «Розетка», який розташований за адресою: м. Миколаїв, просп. Центральний, 74-б, за допомогою поштового сервісу «Meest» ТзОВ «Торговий Дім» Міст Експрес» здійснив поштове відправлення № 716-2665582 з 41,9767 г психотропної речовини - амфетамін на ім`я « ОСОБА_15 » до відділення поштового оператора «Meest» за адресою: м. Луцьк вул. Карпенка - Карого, буд. 5, тобто незаконно збув психотропну речовину в особливо великих розмірах. 29.03.2024 о 19.:30 годині на АЗС «ОККО» за адресою: м. Луцьк, вул. Карпенка - Карого, буд. 5, в порядку ст. 208 КПК України було затримано ОСОБА_16 , у якого під час особистого обшуку було вилучено поштове відправлення № 716-2665582, в якому виявлено полімерний пакет із речовиною, яка містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, вагою 41,9767 г, що відповідно до Таблиці 2 «Невеликі, великі та особливо великі розміри психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу», затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України №188 від 01.08.2000, являються особливо великим розміром психотропних речовин.

Крім того, ОСОБА_6 , діючи повторно, умисно, у невстановлений під час досудового розслідування та судового розгляду дату, час та місці, у невстановленої особи, незаконно придбав психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін масою не менше 2607,5552 г, яку з метою подальшого розфасування та відправки поштовими операторами замовникам, переніс до місця свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де незаконно зберігав до моменту вилучення працівниками правоохоронних органів. В період час з 19:06 години 02.04.2024 по 00:53 години 03.04.2024 на підставі ухвали слідчого судді Заводського районного суду міста Миколаєва проведений обшук квартири за місцем реєстрації та постійного проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено полімерні пакети із речовиною, яка у своєму складі містить психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, вагою 2607,5552 г, що відповідно до Таблиці 2 «Невеликі, великі та особливо великі розміри психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу», затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України №188 від 01.08.2000, є особливо великим розміром психотропних речовин, які ОСОБА_6 незаконно зберігав з метою подальшого збуту.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 , судом кваліфіковані за ч. 3 ст. 307 КК України, як незаконне придбання, зберігання з метою збуту та незаконному збута психотропних речовин в особливо великих розмірах, вчинений повторно.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримку доводів апеляційної скарги, думку прокурора, який вважав вирок суду законним та обґрунтованим, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, суд апеляційної інстанції дійшов наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновок суду, щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено за обставин наведених у вироку, підтверджений зібраними у справі доказами, яким суд першої інстанції дав правильну юридичну оцінку і обґрунтовано дійшов до висновку про його винність у вчинені вказаного кримінального правопорушення.

Всі обставини справи були детально розглянуті та досліджені судом першої інстанції, що підтверджується наведеними та належно оціненими у вироку доказами про вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим.

Кваліфікація судом першої інстанції дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.3 ст. 307 КК України є правильною і апелянтом не оспорюється. А тому відповідно до вимог ст. 404 КПК України, вирок в цій частині апеляційним судом не переглядається.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника, щодо невідповідності призначеного покарання особі обвинуваченого внаслідок суворості, апеляційний суд вважає їх необґрунтованими з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру . Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК України, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Вказуючи в апеляційній скарзі на те, що суд призначив явно несправедливе покарання та висуваючи вимогу про пом`якшення призначеного покарання, апелянт не наводять жодних мотивів про існування істотної диспропорції, неадекватності між визначеним судом розміром покарання та тим розміром покарання, яке просить призначити.

Так, призначаючи обвинуваченому покарання, суд першої інстанції у відповідності до вимог ст. 65, 66, 67 КК України врахував, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу ОСОБА_6 , який раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, вчинив особливо тяжкий злочин, обставиною, що пом`якшує покарання суд визнав щире каяття у вчиненні кримінального правопорушення, обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено, за такого суд призначив обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, в мінімальних межах санкції ч. 3 ст. 307 КК України, яке за своїм видом і мірою відповідає меті покарання, у розумінні ст. 50 КК України.

Отже, обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд першої інстанції, у повній мірі, дотримався загальних засад призначення покарання, врахувавши у тому числі, й ті обставини, на які посилається захисник в апеляційній скарзі.

Призначене обвинуваченому покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, підстав визнати його надмірно суворим, як про це зазначено в апеляційній скарзі, колегія суддів не знаходить.

Судом у відповідності до п. 1 Постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання додержано вимоги ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, за принципом законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Є неспроможними доводи захисника про можливість призначення обвинуваченому покарання із застосуванням вимог ст. 69 КК України, тобто про призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, та ст. 75 КК України - звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Так, призначення покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України є можливим за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Під час судового розгляду не встановлено наявність обставин, які пом`якшують покарання. Висловлене ОСОБА_6 щире каяття у вчиненому злочині, не є достатньою підставою для застосування вимог ст. 69 КК України, оскільки застосування цих вимог закону можливо лише за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Згідно положенням ч.1 ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», рішення суду про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням має бути мотивованим, при цьому необхідно враховувати не тільки дані про особу обвинуваченого і обставини, які пом`якшують покарання і свідчать про можливість його виправлення без відбування покарання, але й ступінь тяжкості вчиненого злочину, виходячи із особливостей і обставин його вчинення.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в абзаці 1 пункту 3 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочину (статті 12 КК України), а також із особливостей конкретного кримінального правопорушення й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного із співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Враховуючи наведене, застосування закріплених у ст. 75 КК України правил допустиме за наявності обґрунтованих підстав для висновку, що з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, особи винного та інших обставин кримінального провадження виправлення засудженого є можливим без ізоляції від суспільства.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження ОСОБА_6 раніше не судимий, але притягується до кримінальної відповідальності в іншому кримінальному провадженні за вчинення тяжкого злочину в сфері незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин. В цьому кримінальному провадженні його визнано винним у вчиненні декількох епізодів незаконного зберігання з метою збуту та в збуті психотропних речовин в особливо великому розмірі.

Зазначені обставини свідчать про високий рівень ризику вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень та його стійку антисоціальну поведінку, а тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що виправлення обвинуваченого без відбування покарання є неможливим. Інших обставин, пом`якшуючих покарання або позитивно характеризуючих особу обвинуваченого, які б не були предметом розгляду та аналізу суду першої інстанції, апеляційна скарга не містить.

У зв`язку з викладеним, апеляційний суд вважає, що призначене ОСОБА_6 покарання ґрунтується на положеннях ст. ст. 50 і 65 КК України, відповідає принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання і є необхідним для його виправлення та попередження нових злочинів, а тому вважати призначене покарання явно несправедливим через його суворість, апеляційний суд не вбачає.

За такого, врахувавши всі обставини кримінального провадження, колегія суддів приходить до переконання, що суд, реалізувавши принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, призначив ОСОБА_6 покарання, яке відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі винного.

Зауваження захисника на те, що обвинувачений ОСОБА_6 хворіє на ВІЛ з проявами інших уточнених станів та отримує пожиттєво антиретровірусну терапію, що підтверджується довідкою КНП «Миколаївській обласний центр паліативної допомоги та інтегрованих послуг» ММР від 27.04.2021 № 473/3, щиро розкаявся та всіляко сприяв розкриттю злочину, не є підставою для призначення йому більш м`якого покарання, ніж передбачено законом та звільнення від призначеного покарання з випробуванням. Наявність хронічних захворювань в особи, засудженої до позбавлення волі на певний строк, не є перешкодою для реального відбування нею цього покарання та саме собою не може бути підставою звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням чи призначення більш м`якого покарання ніж передбачено законом (ст. 69, 75 КК України).

Обставини наведені в апеляційній скарзі, судом першої інстанції, були в повному обсязі враховані при призначенні покарання, про що свідчить зміст відомостей та висновків суду, наведених ним у мотивувальній частині вироку

З огляду на наведене та відсутністю підстав для зміни вироку, передбачених ст.409 КПК України, з наведених апелянтами мотивів, апеляційний суд не вбачає підстав для пом`якшення призначеного покарання та застосування ст.ст.69, 75, 76 КК України, у зв`язку з чим апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.376, 405,407, 409, 418, 419, 424, 426, 532 КПК України апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.

Вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 29 жовтня 2024 року, стосовно ОСОБА_6 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення

Головуючий

Судді