"18" квітня 2025 р. Справа № 363/1977/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2025 року м. Вишгород

Слідчий суддя Вишгородського районного суду Київської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника власника майна ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Вишгородської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000306 від 09.04.2025 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 239 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді надійшло клопотання прокурора Вишгородської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000306 від 09.04.2025 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 239 КК України.

Обґрунтовуючи внесене клопотання сторона кримінального провадження вказує, що групою слідчих слідчого відділу Вишгородського РУП ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000306 від 09.04.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 239 КК України, за фактом забруднення земель під час здійснення господарської діяльності по АДРЕСА_1 , за географічними координатами 50.6150982, 30.43350984 в с. Нові Петрівці, Вишгородського району Київської області.

В ході досудового розслідування встановлено, що ТОВ «Технокомплекс» та ТОВ «Титан Екосервіс» займаються виготовленням та переробкою нафтопродуктів на земельних ділянках з кадастровими номерами :03:226:0160 та 322188600:03:226:0101 в с. Нові Петрівці Вишгородського району Київської області.

10.04.2025 в період часу з 15:33 по 16:48 год. у відповідності до ст. 104, 105, 106, 234, 237, 223 КПК України було проведено огляд вище зазначеної земельної ділянки спільно з спеціалістом Державної екологічної інспекції столичного округу ОСОБА_6 . В ході огляду було виявлено цистерни (ємності) для зберігання невідомої речовини, частина яких розташована на бетонному покритті, інша частина на відкритому грунті. Також в ході огляду на землі візуально було помічені виявлені сліди часткових речовин, що свідчить про забруднення земель невстановленими на даний час речовинами.

В ході допитів свідків було встановлено, що зазначене підприємство працює довгий період часу та внаслідок діяльності вказаного підприємства у місцеві жителі відчують сторонні неприємні запахи в повітрі.

При огляді підприємством не надано жодних документів про результати лабораторних досліджень на вміст забруднюючих речовин в атмосферному повітрі на межі житлової забудови (протоколів вимірів, результатів лабораторних досліджень, тощо). Також, не надано будь яких документів з приводу діяльності підприємства.

Так, 14.04.2025 до ЧЧ Вишгородського РУП ГУНП в Київській області надійшло повідомлення про те, що з території, де розташовані ТОВ «Технокомплекс» та ТОВ «Титан Екосервіс», які займаються виготовленням та переробкою нафтопродуктів на земельних ділянках з кадастровими номерами :03:226:0160 та 322188600:03:226:0101 в с. Нові Петрівці Вишгородського району Київської області здійснюється вивіз цистерни (ємності) для зберігання нафтопродуктів.

У період часу з 18 години 00 хвилин по 18 годину 18 хвилин 14.04.2025 проведений огляд транспортного засобу марки «MAN» TGL 8.180, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , на якому здійснювався вивіз цистерн із невідомою речовиною червоного кольору із території підприємств.

Підставою накладення арешту на майно, а саме:

- 9 (дев`ять) цистерн (червоного та синього кольору) з невідомою речовиною червоного кольору, які розташовувалися в кузові транспортного засобу марки «MAN» TGL 8.180, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , є предметами на які необхідно накласти арешт з метою збереження можливих доказів у кримінальному провадженні, забезпечення проведення відповідних експертиз для встановлення хімічних властивостей речовини, що міститься в цистернах, а також її впливу на навколишнє природне середовище;

- транспортний засіб марки «MAN» TGL 8.180, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 на якому здійснювався вивіз цистерн із невідомою речовиною червоного кольору є наявність достатніх підстав вважати, що вилучений транспортний засіб є предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 239 КК України. Крім цього, вищевказаний транспортний засіб є засобом вчинення злочину, оскільки за допомогою вилученого транспортного засобу здійснювалось перевезення цистерн.

Метою накладення арешту на вищевказане майно, є саме запобігання його знищення, оскільки власник з метою приховування слідів вчинення кримінального правопорушення, може знищити вилучені цистерни із невідомою речовиною червоного кольору, що перебувають в кузові транспортного засобу марки «MAN» TGL 8.180, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 .

14.04.2025 року постановою т.в.о. слідчого СВ Вишгородського РУП ГУНП в Київській області сержантом поліції ОСОБА_7 - транспортний засіб марки «MAN» TGL 8.180, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 та 9 (дев`ять) цистерн (червоного та синього кольору) з невідомою речовиною червоного кольору, які розташовувалися в кузові транспортного засобу марки «MAN» TGL 8.180, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , визнано речовим доказом та приєднано до матеріалів кримінального провадження.

Враховуючи викладене прокурор зазначив, що з метою виконання завдань кримінального провадження, необхідно накласти арешт на майно, а саме на транспортний засіб марки «MAN» TGL 8.180, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 ;

-9 (дев`ять) цистерн (червоного та синього кольору) з невідомою речовиною червоного кольору, які розташовувалися в кузові транспортного засобу марки «MAN» TGL 8.180, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 .

Крім того прокурор вказав, що виключно накладення арешту на вилученні в ході огляду речі і документи з позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування є розумним та співрозмірним обмеженням права власності для забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування та судового розгляду кримінального правопорушення, захисту суспільства та держави від кримінальних правопорушень. Також, майно, на яке буде накладено арешт, має суттєве значення для встановлення важливих обставин вчинення кримінального правопорушення після проведення відповідних експертиз та може бути використано як доказ в даному кримінальному провадженні.

Прокурор в судовому засіданні клопотання про накладення арешту підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним у клопотанні.

Представник власника майна в судовому засіданні заеречував щодо вказаного клопотання. Вказав, що в даному клопотанні відсутні докази, які свідчать, що автомобіль «MAN»TGL 8.180, д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого є фізична особа ОСОБА_8 , є предметом або доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення. Також є необгрунтованими посилання в клопотанні, що накладення арешту на майно є необхідним з метою збереження речових доказів, оскільки, в порушення вимог КПК України, не доведена необхідність застосування саме такої забезпечувальної цілі кримінального провадження заходу, як арешт автомобіля і не доведена наявність ризиків, передбачених ст. 170 КПК України. Стороною обвинувачення не було надано суду допустимих доказів, в розумінні ст. 86 КПК України, щодо того, що власник майна ОСОБА_8 має яке-небудь відношення до кримінального правопорушення або, що саме ним вчинено інкриміноване кримінальне правопорушення, тому відсутні підстави відповідальності даної особи за можливі незаконні дії третіх осіб. Зазначив, що безпідставний арешт автомобіля не враховує розумність і співрозмірність обмеження права власності, не відповідає завданням кримінального провадження та призводить до негативних наслідків арешту майна. За таких обставин накладення арешту на автомобіль та цистерни є порушенням майнового права особи, в чиєму володінні перебуває вказаний транспортний засіб. Просить відмовити у задоволенні клопотання.

Заслухавши учасників, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Статтею 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Статтею 98 КПК України, визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 100 КПК України речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, зберігання яких неможливо без зайвих труднощів, повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.

Статтею 1 Протоколу № 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Стаття 41 Конституції України визначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно статей 317, 321 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

За загальними правилами, передбаченими ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження допускається лише у разі, якщо слідчий, дізнавач, прокурор доведе, що :

- існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

- потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

- може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Слідчий суддя, суд, відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.

Зі змісту клопотання про арешт майна вбачається, що необхідність такого арешту обумовлена тим, що вказане майно визнано речовим доказом, а метою накладення арешту є запобігання його знищення.

Прокурором не було надано суду допустимих доказів, в розумінні ст. 86 КПК України, щодо того, що автомобіль «MAN»TGL 8.180, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , є предметом або доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, а власник майна має відношення до кримінального правопорушення або що саме ним вчинено інкриміноване кримінальне правопорушення.

Крім того, є необгрунтованими посилання в клопотанні на те, що накладення арешту на майно є необхідним з метою збереження речових доказів, оскільки, в порушення вимог КПК України, не доведена необхідність застосування саме такої забезпечувальної цілі кримінального провадження заходу, як арешт автомобіля і не доведена наявність ризиків, передбачених ст. 170 КПК України. Прокурором не вмотивовано, яким чином вилучене під час огляду місця події майно може використовуватися для доказування обставин у кримінальному провадженні № 0000306 від 09.04.2025 року.

Матеріали провадження не містять і будь-яких відомостей на обґрунтування того, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні прокурора, завдяки чому може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на дане конкретне майно.

Наведені вище обставини свідчать про відсутність підстав для накладення арешту, оскільки прокурор не надав суду достатніх і належних доказів тих обставин, які давали підстави для накладення арешту на вилучене майно, яке належить ОСОБА_8 , оскільки остання не є учасником кримінального провадження, до відповідальності у даному провадженні вона не притягується.

Щодо накладення арешту на 9 цистерн (червоного та синього кольору) з невідомою речовиною червоного кольору, які розташовувалися в кузові автомобіля «MAN» TGL 8.180, в резолютивній частині протоколу огляду місця події від 14.04.2025 в графі «виявлене під час огляду вилучено» заначено: «вказано в протоколі», однак на 2 сторонці даного протоколу огляду відсутнє посилання на той факт, що в ході огляду вилучалися будь-які предмети, речі і документи, окрім транспортного засобу.

Таким чином особа, яка складала протокол відповідно до вказаного протоколу огляду місця події, уповноважена особа старший слідчий Вишгородського РУП ГУНП в Київській області лейтенант поліції ОСОБА_9 не приймала процесуального рішення про вилученняя 9 цистерн (червоного та синього кольору) з невідомою речовиною червоного кольору, які розташовувалися в кузові автомобіля «MAN» TGL 8.180, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , а відтак у слідчого судді відсутні підстави для розгляду питання щодо накладення арешту на вказане майно. Крім того, в протоколі роз`яснення статті 30 Конституції України від 14.04.2025 року не зазначена особа, яка надавала дозвіл на огляд даного автомобіля, і в судовому засіданні прокурор також не зміг зазначити дану особу. Слідчий суддя звертає увагу на те, що характеризуючі ознаки рідини в бочках, окрім кольору, взагалі не зазначені (запах, консистенція, наповненість бочки), хоча при огляді був присутній спеціаліст. Крім того, зазначений автомобіль був переданий на зберігання до ФОП ОСОБА_10 згідно акту від 14.04.2025 року, але про зберігання бочек з рідиною червоного кольору в його кузові або в іншому місці в матеріалах, які додані до клопотання, не зазначено.

Саме по собі визнання майна речовим доказом постановою слідчого, ще не свідчить про те, що майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 та ч. 2 ст. 167 КПК України.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, вважає, що у задоволенні клопотання прокурора необхідно відмовити, оскільки він не довів необхідність накладення арешту на зазначене вище майно та, що існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до перетворення, відчуження майна.

Керуючись ст.ст.110,131,132,170-173, 369-372 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання прокурора Вишгородської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000306 від 09.04.2025 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 239 КК України, відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії ухвали.

Повний текст ухвали проголошено 22.04.2025 року о 16 год. 00 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1