Житомирський апеляційний суд
Справа №274/2191/17 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-кп/4805/317/25
Категорія ч.2 ст.185 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю

секретаря: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000652 за апеляційною скаргою прокурора Бердичівської окружної прокуратури ОСОБА_7 на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 19 листопада 2024 року, якою закрито кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння,-

в с т а н о в и л а:

Вищезазначеною ухвалою кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України - закрито у зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Цивільний позов АТ «Українська залізниця» в особі філії «Рефрижераторна вагонна компанія» про відшкодування матеріальних збитків від злочину - залишено без розгляду.

ОСОБА_8 , ОСОБА_9 обвинувачуються у тому, що 25 квітня 2017 року близько 12 год. 00 хв. поряд з залізничним вокзалом м. Бердичева, що по вул. Привокзальній,1, у ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , які були в стані алкогольного сп`яніння, виник спільний злочинний умисел, направлений на вчинення таємного викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій спільний злочинний умисел, ОСОБА_8 разом з ОСОБА_9 підійшли до рефрижераторного вагону № 58048836, що знаходився на першій колії Шепетівського парку ст. Бердичів, та за допомогою молотка і плоскогубців, належних ОСОБА_9 , таємно демонтували одну затяжку горизонтальних ричагів, яка належить філії «Рефрижераторна вагонна компанія» ПАТ «Українська залізниця», після чого, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_8 разом з ОСОБА_9 підійшли до іншого рефрижераторного вагону № 58018821 та за допомогою вищевказаного молотка і плоскогубців почали демонтувати затяжку горизонтальних ричагів, однак в цей час злочинні дії ОСОБА_8 та ОСОБА_9 були викриті і припинені воєнізованою охороною залізничного вокзалу ст. Бердичів, яка в свою чергу викликала працівників Бердичівського відділу поліції.

Тобто ОСОБА_8 за попередньою змовою з ОСОБА_9 намагались таємно викрасти майно філії «Рефрижераторна вагонна компанія» ПАТ «Українська залізниця» на загальну суму 384 грн 27 коп., однак з причин, які не залежали від їхньої волі, не вчинили усіх дій, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця.

Дії ОСОБА_8 та ОСОБА_9 органом досудового слідства кваліфіковано за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (незакінчений замах на крадіжку), вчинений за попередньою змовою групою осіб, та 23.05.17 їм повідомлено про підозру за вказаними статтями.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

На думку обвинувачення, висновки суду істотно порушують вимоги кримінального процесуального закону, як в частині позбавлення права обвинуваченого заперечувати проти закриття провадження, так і в частині підстав відновлення зупиненого судового розгляду кримінального провадження щодо обвинуваченого, який продовжує перебувати у розшуку.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу зі змінами, перевіривши матеріали провадження, відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За змістом ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

09.08.2024 року набрав чинності Закон України №3886-IX від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким були внесені зміни до ст.51 КУпАП та посилена відповідальність за вчинення дрібного викрадення чужого майна.

Таким чином, відповідно до вказаного Закону, дрібної крадіжкою, за яке передбачене адміністративне стягнення вважається крадіжка, яке не перевищує 2х неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Підпунктом169.1.1 статті 169 Податкового кодексу визначено, що податкова соціальна пільга (неподатковий мінімум доходу громадян) дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» прожитковий мінімум для працездатної особи на 1 січня 2017 року становить 1600 грн., тобто неоподаткований мінімум доходів громадян на 2016 рік становив 800 грн., а 2 неоподаткованих мінімумів становить 1600 грн.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у своїй постанові від 07 жовтня 2024 року по справі № 278/1566/21 зазначає, що зміна до ст. 51 КУпАП, яка стосується збільшення розміру коефіцієнта НМ для кваліфікації відповідних діянь як адміністративного правопорушення, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння для діянь, предметом посягання яких було майно на суму, що не перевищує 2 НМ. У той же час суд наголошує, що визначення суми, яка дорівнює 2 НМ, здійснюється виходячи з розміру НМ, що діяв на час вчинення відповідного діяння.

Як вбачається із обвинувального акта, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення 25.04.2017 року, а вартість майна, яке було предметом кримінального правопорушення, становить 384,27 грн., що менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (800 грн х 2 = 1600 грн) станом на 1 січня звітного року.

З огляду на викладене, діяння у вчиненні кого обвинувачуються ОСОБА_8 , ОСОБА_9 відповідно до вимог Закону України № 3886-ІХ не є кримінально-караними на теперішній час.

Разом з тим, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_9 з таких підстав.

Пунктом 4-1 частини 1 статті 284 КПК України визначено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Порядок вирішення питання про закриття кримінального провадження за яким втратив чинності закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння визначений ст. 479-2 ч.3 КПК України: якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу.

Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує. За відсутності згоди обвинуваченого та в разі, якщо судом встановлено вчинення ним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 1-2 частини другої статті 284 цього Кодексу. Якщо судом не встановлено, що обвинуваченим вчинено діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд ухвалює виправдувальний вирок.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції закриваючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_9 вказаних норм кримінального процесуального Закону не дотримався, оскільки для закриття кримінального провадження необхідна згода обвинуваченого.

Однак, у даному кримінальному провадженні обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_9 перебувають у розшуку та не надавали згоди на закриття кримінального провадження щодо них за ч.3 ст.15 ч.2 ст.185 КК України, а тому доводи апеляційної скарги прокурора є слушними.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, під час якого прийняти рішення відповідно до вимог КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора Бердичівської окружної прокуратури ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 19.11.2024, якою закрито кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння - скасувати і призначити новий судовий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Ухвала є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: