н/п 1-кп/766/2186/25
УХВАЛА

про продовження дії запобіжного заходу

17.02.2025 м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

захисників: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

обвинувачених: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

під час відкритого судового розгляду в режимі відеоконференції кримінального провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР 09.01.2024 за № 0000020 за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка смт Білозерка Білозерського району Херсонської області, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.ч. 2,3 ст. 114-2 КК України, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Херсона Херсонської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.ч. 2,3 ст. 114-2 КК України, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки м. Херсона, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.ч. 2,3 ст. 114-2 КК України

встановив:

До обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ухвалою слідчого судді від 23.03.2024 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, продовжений востаннє ухвалою від 26.12.2024 строком до 21.02.2025.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження тримання обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 під вартою, мотивуючи свою позицію тим, що заявлені ризики, які стали підставою для обрання відносно них запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не зменшились, а також тяжкістю злочинів, які їм інкримінуються.

Обвинувачена ОСОБА_7 та її захисник заперечили проти заявленого прокурором клопотання про продовження тримання обвинуваченої під вартою, зазначили, що заявлені прокурором ризики відсутні та просили відмовити в задоволенні клопотання.

Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник заперечили проти заявленого прокурором клопотання про продовження тримання обвинуваченого під вартою, зазначили, що заявлені прокурором ризики відсутні та вважали за можливе змінити обвинуваченому запобіжний захід на менш суворий домашній арешт.

Обвинувачена ОСОБА_9 та її захисник заперечили проти заявленого прокурором клопотання про продовження тримання обвинуваченої під вартою, зазначили, що заявлені прокурором ризики відсутні та просили визначити обвинуваченій ОСОБА_9 розмір застави.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, проаналізувавши доводи клопотань прокурора та дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне клопотання прокурора задовольнити, виходячи з наступного.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення (ч. 3 ст. 331 КПК України).

Згідно із ч. 1, 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити такі дії: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

За матеріалами справи ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 обвинувачуються, зокрема у вчиненні особливо тяжкого злочину проти основ національної безпеки, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України, за попередньою змовою групою осіб, за санкцією якого можливе призначення покарання у вигляді позбавлення волі строком від восьми до дванадцяти років.

Враховуючи вимоги ч. 3 ст. 199 КПК України, суд при вирішенні питання щодо доцільності подальшого тримання під вартою обвинуваченого, повинен враховувати зокрема таке: чи не зменшився заявлений ризик або чи не з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; встановити наявність обставин, які перешкоджають завершенню провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Оцінюючи наявність ризиків, які можуть стати підставою для продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України, суд враховує обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема, можливість обвинувачених переховуватися від суду з огляду на усвідомлення міри покарання, яка може бути обрана їм у разі визнання їх винуватими у вчиненні інкримінованих їм злочинів, оскільки серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачені можуть втекти. Врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за особливо тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачена може ухилитись від його відбування. Соціальні зв`язки обвинувачених та сукупність інших відомостей про їх особу в світлі інкримінованих обставин злочину не є такими беззаперечно стримуючими факторами, які б спростували існування зазначеного ризику.

Крім того, суд враховує можливість обвинувачених вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки вони поширювали інформацію про пересування сил та засобів ЗСУ та інших сил оборони, створених відповідно до законодавства України на території м. Херсона та Херсонської області, що не виключає подальшого поширення та передачі вказаної інформації іншим особам, зокрема й тій, що перебуває на тимчасово окупованій території Херсонської області.

Станом на день розгляду клопотань прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу зазначені ризики, на думку суду, не змінились після вирішення відповідного питання слідчим суддею на стадії досудового розслідування.

Крім того, при вирішенні зазначеного клопотання суд бере до уваги у сукупності обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винуватими (у виді позбавлення волі на строк від восьми до дванадцяти років), характеризуючі дані про їх особу (їх вік, сімейний стан, стан здоров`я, зокрема те, що даних на підтвердження неможливості утримання обвинувачених під вартою до суду не надходило, що дає підстави для висновку про те, що їх здоров`я не перешкоджає перебуванню ними у місцях попереднього ув`язнення).

Отже, запобіжний захід був обґрунтовано застосований з урахуванням даних про особу обвинувачених, тяжкості злочинів, які їм інкримінуються та інших обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання такого запобіжного заходу, передбачених ст.ст. 176-178, 183, 193-194, 196 КПК України, оскільки вищевказане в своїй сукупності, вказує на наявність ризиків, які були підставами для обрання відносно обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і не перестали існувати, а тому застосування більш м`якого запобіжного заходу, не зможе запобігти вищезазначеним ризикам. Суд вважає, що ступінь ризиків, які стали підставою для обрання запобіжного заходу щодо обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вигляді взяття під варту, на даному етапі провадження не зменшились.

З огляду на наведене, оцінивши у сукупності наведені обставини, суд не знаходить підстав для зміни щодо обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 запобіжного заходу на менш суворий і з метою забезпечення виконання ними процесуальних обов`язків, а також запобігання їх спробам будь - яким чином перешкоджати кримінальному провадженню, вважає доцільним, з урахуванням цілей п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, принципу правової визначеності, продовжити його застосування в межах строку, визначеного законом, - по 10 квітня 2025 року.

За змістом ч. 6 ст. 176 КПкК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених, зокрема, статтею 114-2 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті - тримання під вартою, що унеможливлює вирішення питання відповідно до позиції захисника ОСОБА_4 про застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Відповідно до положень п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, що направлений проти основ національної безпеки України.

З огляду на наведене, враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні злочину, що направлений проти основ національної безпеки України, беручи до уваги інкриміновані їй обставини його вчинення, суд вважає, що розмір застави визначенню не підлягає.

Керуючись п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 176-178, 199, 369, 376, КПК України, суд

постановив:

Строк тримання ОСОБА_7 під вартою продовжити по 10 квітня 2025 року включно.

Строк тримання ОСОБА_8 під вартою продовжити по 10 квітня 2025 року включно.

Строк тримання ОСОБА_9 під вартою продовжити по 10 квітня 2025 року включно.

Копію ухвали надіслати начальнику ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» для виконання.

Ухвала може бути оскаржена обвинуваченими, їх захисниками, прокурором протягом 5(п`яти)днів з дня її оголошення безпосередньо до Херсонського апеляційного суду.

Для обвинувачених строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їм копії ухвали.

СуддяОСОБА_1