Справа № 373/1984/24
Номер провадження 1-кп/373/85/25
УХВАЛА

05 лютого 2025 року Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_2 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у кримінальному провадженні № 0000287 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого,

встановив:

В провадженні Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області перебуває кримінальне провадження № 0000287 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Відносно ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк дії якого продовжено, крайній раз ухвалою суду від 19 грудня 2024 року по 17 лютого 2025 року.

05 грудня 2025 року прокурором ОСОБА_2 подано до суду письмове клопотання про продовження строку дії відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В обґрунтування свого клопотання посилається на те, що обгрунтованість підозри та обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджуються зібраними органом досудового розслідування доказами та тим фактом, що обвинувальний акт відносно нього направлено до суду. ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого умисного злочину, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі до 15 років з конфіскацією майна, усвідомлює тяжкість покарання, яке йому загрожує. Він зареєстрований поза межами Київської області, однак постійного місця проживання, власного житла та сім`ї не має, не працює, що в сукупності свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків та можливість переховування від суду. ОСОБА_3 відомі особисті дані свідків та потерпілої в даному кримінальному провадженні, злочин, у вчиненні якого він обвинувачується, вчинено із погрозою застосування насильства, що свідчить про його схильність до насильства, тому може незаконно впливати на них. На зараз ОСОБА_3 обвинувачується за ч. 5 ст. 407 КК України, кримінальне провадження з 22 грудня 2022 року перебуває на розгляді у Краснопільському районному суді Сумської області, що свідчить про можливість вчинення ним інших кримінальних правопорушень. Все в сукупності свідчить про неможливість застосування до нього інших більш м`яких запобіжних заходів.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив задовольнити.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 вважає клопотання необгрунтованим та таким, що не підлягає до задоволення. Доказів наявності зазначених в клопотанні ризиків немає, нові ризики не з`явилися, свідки та потерпіла вже допитані. Наявність іншого кримінального провадження відносно обвинуваченого, зважаючи на норми ст. 62 Конституції України, не свідчить про наявність ризику вчинення ним інших кримінальних правопорушень.

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав позицію свого захисника.

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд дійшов наступних висновків.

Частиною 1 статті 194 КПК України визначено обставини, достатність доказів існування яких суд зобов`язаний встановити при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу.

Крім того, вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою, слід перевіряти наявність обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Як вже було констатовано судом, обвинувальний акт надійшов до суду, на підготовчому судовому засіданні підстав для повернення його прокурору не було встановлено, клопотання з цього приводу не заявлялися, що свідчить про обгрунтованість обвинувачення у вчиненні ОСОБА_3 злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України (п.1 ч.1 ст. 194 КПК України).

На думку суду, зважаючи на вже здійснений допит свідків та потерпілої, ризик впливу на них, про наявність якого зазначає прокурор, вже втратив свою актуальність.

Разом з тим, суд вважає, що обставини, передбачені п. 1 та п. 5 ч. 1 статті 177 КПК України, та обставини, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, наразі не зменшилися та наявні.

Відповідно до вимог п. 1 та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення.

У судовому засіданні судом не встановлено будь-яких обставин, що вказували б на зменшення таких ризиків, які існували на час обрання та продовження відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Санкція частини 4 ст. 187 КК України передбачає позбавлення волі на строк до 15 років. Доводи прокурора дають підстави вважати, що обвинувачений може вчиняти в подальшому дії з метою переховування від суду, а співставлення можливих негативних для нього наслідків переховування у вигляді його можливого ув`язнення із засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим. Обвинувачений, усвідомлюючи невідворотність реального покарання за вчинений особливо тяжкий злочин, може намагатися уникнути кримінальної відповідальності шляхом зміни місця проживання, неявки на виклики суду.

ОСОБА_3 розлучений, офіційно не працює, фактично військову службу не проходить, постійного місця проживання, яке залежить від місця його підробітків, з червня 2024 року не має (окрім місця реєстрації в Чернівецькій області, де не проживає), ще обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України (кримінальне провадження перебуває на розгляді Краснопільського районного суду Сумської області).

Вказане в сукупності свідчить про підвищену суспільну небезпеку ОСОБА_3 та дає підстави вважати, що відповідно до ст. 177 КПК України останній схильний до вчинення кримінальних правопорушень, може продовжити свою злочинну діяльність, вчинити інші кримінальні правопорушення та може ухилитися від суду та вказує на недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання існуючим ризикам.

Крім того, як вже зазначалося судом і було підставою призначення судово-психіатричної експертизи, з показань самого ОСОБА_3 вбачається, що він має певні проблеми з пам`яттю, може опинитися в якомусь місці, не пам`ятаючи, як так сталося. Такі його показання не дають підстав суду впевнитися, що він буде добросовісно виконувати інший запобіжний захід.

Суд ще раз констатує, що такий запобіжний захід, з урахуванням його тривалості на даний час, не виходить за межі розумного строку, відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується, незважаючи на запроваджений воєнний стан, не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя, зокрема, і ухиленню від суду.

Враховуючи вищевикладене в сукупності, суд вважає, що законодавчо визначені підстави для продовження ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою наявні та актуальні і на даній стадії судового розгляду є доцільним.

У відповідності до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України розмір застави не визначається.

Керуючись ст.ст. 177, 182, 183, 194, 201, 331 КПК України, суд

ухвалив:

Продовжити застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому за ч. 4 ст. 187 КК України, на шістдесят діб, по 06 квітня 2025 року включно, утримуючи його в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Управління Державної пенітенціарної служби України.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1