Справа № 196/1564/24
№ провадження 1-кс/196/7/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2025 року с-ще Царичанка

Царичанський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Бабічевої Л.П.,

за участю секретаря судового засідання Шевченко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду с-ща Царичанка заяву про самовідвід судді Царичанського районного суду Дніпропетровської області Костюкова Дмитра Геннадійовича у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Царичанського районного суду Дніпропетровської області надійшло кримінальне провадження №196/1564/24 по обвинуваченню ОСОБА_1 за ч.1 ст.286-1 КК України.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.12.2024 року, вказані матеріали кримінального провадження передані у провадження судді Царичанського районного суду Дніпропетровської області Костюкова Д.Г.

На стадії підготовчого судового засідання суддею Костюковим Д.Г. було заявлено самовідвід у зазначеній справі з тих підстав, що ним була розглянута справа про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП та постановою суду від 30.10.2024 року останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. При цьому в ході розгляду справи ним надавалася оцінка доказам та обставинам у справі про адміністративне правопорушення (зокрема, доведеність факту керування транспортним засобом, доведеність стану алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом), які є кваліфікуючими ознаками даного кримінального правопорушення, а також безпосереднім предметом доказування в кримінальному провадженні №196/1564/24. З урахуванням позиції сторони захисту вважає, що вищевказані обставини можуть бути розцінені як такі, що викликають сумнів у його неупередженості, тому заявляє самовідвід. Заяву про самовідвід просить розглянути у його відсутність.

Зазначена заява про самовідвід судді Костюкова Д.Г. була передана до канцелярії суду на автоматизований розподіл для визначення судді для розгляду заяви про самовідвід по суті.

31 січня 2025 року протоколом автоматизованого розподілу заява про самовідвід судді Костюкова Д.Г. була передана на розгляд судді Бабічевій Л.П.

У судове засідання учасники процесу не з`явилися, про день, час та місце розгляду заяви про самовідвід були повідомлені належним чином.

Представник потерпілого адвокат Ткаленко М.Д. подав заяву про розгляд заяви у його відсутність, не заперечує проти задоволення самовідводу.

Суд, дослідивши матеріали справи, розглянувши заяву про самовідвід, доходить таких висновків.

Об`єктивність розгляду справи, а отже вирішення її на основі суворого додержання законності забезпечується її розглядом суддею, щодо якого відсутні сумніви, в тому числі у стороннього спостерігача, в його неупередженості та безсторонності.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України, на засадах верховенства права.

Відповідно до ст. 9 даного Закону, суд створює такі умови, за яких кожному учаснику судового процесу гарантується рівність у реалізації наданих процесуальних прав та у виконанні процесуальних обов`язків, визначених процесуальним законом.

Відповідно до п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки судді останній заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Одним із елементів довіри суспільства, в тому числі і учасників процесу до суду, є довіра складу суду вирішувати спір, що унеможливить в подальшому сумніватись у винесенні справедливого, законного та об`єктивного рішення суду.

У п.п. 49, 50, 52 рішення Європейського суду з прав людини «Білуха проти України» від 09.11.2006 (заява № 33949/02) зазначається, що наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивними та об`єктивними критеріями.

Законом України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства, дотримуватись правил суддівської етики. Згідно зі статтею 15 Кодексу суддівської етики неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

Так, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Положення Конвенції щодо права особи на справедливий суд знайшли своє відображення в статті 21 КПК України, згідно з якою кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку конкретного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду. Крім того, важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві.

Також ЄСПЛ звертав увагу на те, що стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово «неупереджений» передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Водночас у приписах Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006 року (Схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27.07.2006 року № 2006/23) вказано, що об`єктивність судді є потрібною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті ухваленого рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його ухвалення. Сприйняття об`єктивності визначається за допомогою критерію «розумного спостерігача». У разі, коли є підстави передбачати, що суддя є необ`єктивним (з різних причин) - це дискредитує суспільну довіру до судової влади. Тому суддя мусить уникати будь-яких дій, які дають підставу передбачати, що на його рішення можуть вплинути сторонні чинники, зокрема такі як зацікавленість у розв`язанні конкретної справи. З огляду на це навіть прояви неупередженості мають значення. Тому коли сторони стверджують про брак об`єктивності в суддів, питання про наявність фактичного упередження не має значення, адже «правосуддя не тільки має бути здійснене, але й сприйматися як очевидно і без сумніву здійснене». Іншими словами, коли виникає питання про самовідвід (відвід), значення має не те, чи справді у судді є усвідомлене або неусвідомлене упередження, а те, чи виникла б у розумної та належним способом поінформованої особи підозра про існування такого упередження. У цьому сенсі обґрунтована підозра в упередженості не просто заміняє докази, яких бракує, чи доказовий засіб для встановлення вірогідності неусвідомленого упередження, а є виявом пильнішої уваги до іміджу правосуддя, тобто домінантної зацікавленості громадськості в тому, щоб існувала впевненість у чесності процесу.

У пункті 20 Рекомендації СМ/Rес (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов`язки, вказано, що судді не можуть ефективно здійснювати правосуддя без довіри громадськості, адже вони є частиною суспільства, якому служать. Їм слід бути обізнаними щодо очікувань громадськості від судової системи та скарг на її функціонування.

У справі «Мироненко і Мартиненко проти України» (заява № 4785/02, рішення від 10.12.2009, п. 69-71) Європейський суд, констатуючи порушення вимог п.1 ст.6 Конвенції, зазначив, що застосовуючи об`єктивний критерій неупередженості судді, слід з`ясувати, чи існують, окрім самої поведінки судді, певні факти, які можуть служити підставою для сумніву в його безсторонності.

Таким чином, відводу підлягає суддя не лише у разі існування фактів, що свідчать про упередженість судді, але й у тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді. Наведена правова позиція міститься в ухвалах Верховного Суду від 17.04.2018 (справа № 800/63/16) та від 27.06.2018 (справа № 800/427/17), Великої Палати Верховного Суду у справі № 908/137/18.

Так, судом встановлено, що згідно обвинувального акту в кримінальному провадженні №196/1564/24 по обвинуваченню ОСОБА_1 за ч.1 ст.286-1 КК України, останній обвинувачується у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому ОСОБА_2 середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Також, судом встановлено, що у провадженні судді Царичанського районного суду Дніпропетровської області Костюкова Д.Г. перебувала на розгляді справа про адміністративне правопорушення №196/1450/24 у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП та постановою судді від 30.10.2024 року останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Даною постановою суду встановлено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

У ході розгляду справи суддею надавалася оцінка доказам та обставинам у справі про адміністративне правопорушення, зокрема, щодо факту керування транспортним засобом, стану алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом, які є кваліфікуючими ознаками даного кримінального правопорушення, а також безпосереднім предметом доказування в кримінальному провадженні №196/1564/24.

Отже, у справі про адміністративне правопорушення суддею надана оцінка доказам щодо факту перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом та встановлено такий факт.

У кримінальному провадженні предметом доказування, зокрема, є також встановлення факту керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

З огляду на викладене, враховуючи норми чинного національного законодавства, приписи Бангалорських принципів поведінки суддів, практику Європейського суду, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, суд приходить до переконання, що наведене вище є обставинами, які можуть викликати сумніви в учасників справи, а також у сторонніх спостерігачів в неупередженості головуючого судді Костюкова Д.Г. при повторній оцінці одних і тих же обставин та доказів, що унеможливлює його участь при розгляді даного кримінального провадження, а тому суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення заявленого самовідводу судді.

Отже, заява про самовідвід судді Костюкова Д.Г. підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. ст. 75, 80, 81, 82 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву про самовідвід судді Царичанського районного суду Дніпропетровської області Костюкова Дмитра Геннадійовича у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України, - задовольнити.

Матеріали кримінального провадження №196/1564/24 за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України, - передати до канцелярії Царичанського районного суду Дніпропетровської області для визначення іншого судді в порядку ст. 35 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 07.02.2025 р.

Суддя: Л.П. Бабічева