Справа № 645/7222/24
Провадження № 1-кп/645/583/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2024 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Харкові кримінальне провадження за № 0001463 від 01.11.2024, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на теперішній час утримується в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» раніше судимого:

- 21.07.2010 року Московським районним судом м.Харкова за ч.2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі;

- 21.05.2015 року Московським районним судом м.Харкова за ч.2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі;

- 16.07.2015 року Московським районним судом м.Харкова за ч.2 ст. 186, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі;

- 08.04.2019 року Московським районним судом м.Харкова за ч.1 ст. 187, ч. 2 ст. 125, ч.2 ст. 70, ч.1 ст. 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі, звільненого по відбуттю покарання 12.01.2023 року,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

І. Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 16.10.2024, приблизно о 23 годині 00 хвилин, більш точного часу не встановлено, в період дії в Україні воєнного стану, який було введено 24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим», строк якого продовжено з 05 години 30 хвилин 12.08.2024 на 90 днів відповідно до Указу Президента України № 3891-IX від 23.07.2024, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України та Закону України «Про правовий режим воєнного стану», повторно, діючи з прямим умислом, спрямованим на відкрите викрадення чужого майна, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переслідуючи корисливий мотив спрямований на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, поблизу під`їзду № 2 будинку АДРЕСА_2 , розуміючи, що за його діями спостерігає раніше знайомий ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та який усвідомлював факт вчинення ним викрадення, незаконно заволодів електросамокатом «Proove X-City pro (black/Blue) вартістю 19352 грн. 00 коп., який там залишив його власник ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 перед там як піти до дому, після чого з місця події зник та розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_7 майнову шкоду на вказану суму.

Крім того, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 02.11.2024, приблизно о 16 годині 00 хвилин, більш точного часу в ході досудового слідства не встановлено, в період дії в Україні воєнного стану, який було введено 24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим», строк якого продовжено з 05 години 30 хвилин 12.08.2024 на 90 днів відповідно до Указу Президента України № 3891-IX від 23.07.2024, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України та Закону України «Про правовий режим воєнного стану», повторно, діючи з прямим умислом, спрямованим на відкрите викрадення чужого майна, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переслідуючи корисливий мотив спрямований на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, без дозволу зайшов до квартири АДРЕСА_3 , де у коридорі із рук її власниці - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка йому відчинила вхідні двері, вихопив належний їй мобільний телефон ТМ «Tecno» моделі «Т454 Black», IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 вартістю 397 грн. 00 коп., після чого з місця події зник та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_8 майнову шкоду на вказану суму.

ІІ. Позиція обвинуваченого щодо пред`явленого обвинувачення та висновки суду

Допитаний у судовому засіданні в присутності захисника обвинувачений ОСОБА_5 , вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 186 КК України визнав у повному обсязі, розкаявся у скоєному, пояснив суду про обставини викладені вище, зазначив, що всі обставини, викладені в обвинувальному акті відповідають фактичним обставинам справи, події вчинення ним кримінальних правопорушень вірно відображені.

Під час допиту у судовому засіданні обвинувачений пояснив, що 16.10.2024 близько 23 години 00 хв. він разом з раніше знайомим йому ОСОБА_6 зустріли потерпілого ОСОБА_7 , з яким разом пройшли до будинку АДРЕСА_2 , де потерпілий ОСОБА_7 залишив електросамокат «Proove X-City pro (black/Blue) та пішов до квартири. Розуміючи, що за його діями спостерігає раніше знайомий ОСОБА_6 , який усвідомлював факт вчинення ним викрадення, обвинувачений ОСОБА_5 незаконно заволодів електросамокатом «Proove X-City pro (black/Blue), після чого з місця події зник та розпорядився ним на власний розсуд.

Також під час допиту у судовому засіданні обвинувачений пояснив, що 02.11.2024, приблизно о 16 годині 00 хвилин, він перебував біля житлового будинку АДРЕСА_4 . Скориставшись тим, що з під`їзду вийшов раніше невідомий йому чоловік, обвинувачений ОСОБА_5 зайшов до під`їзду будинку та почав дзвонити у квартири даного під`їзду. Після того, як одну із квартир відчинила потерпіла ОСОБА_8 , обвинувачений ОСОБА_5 вихопив у неї з рук належний їй мобільний телефон ТМ «Tecno» моделі «Т454 Black», після чого з місця події зник та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд.

Обвинувачений наголосив, що вину він визнає повністю, у вчиненому щиро розкаюється, нових злочинів обіцяє не вчиняти.

Показання обвинуваченого ОСОБА_5 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінальних правопорушень, добровільності та істинності його позиції.

Потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 надали до суду заяви про те, що вони не заперечують проти розгляду кримінального провадження у порядку ч. 3 ст. 349 КК України, при призначенні ОСОБА_5 покарання покладаються на розсуд суду. Цивільні позови потерпілими не заявлені.

Враховуючи той факт, що обвинувачений визнав свою вину у повному обсязі та не оспорює фактичні обставини скоєного кримінального правопорушення, як воно встановлено в обвинувальному акті, вислухавши думку прокурора, обвинуваченого т захисника, які надали згоду на розгляд кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому, судом з`ясовано в учасників судового провадження, чи правильно вони розуміють зміст цих фактичних обставин, чи не має сумнівів у добровільності їх позиції, та на виконання вимог ч. 3 ст. 349 КПК України роз`яснено їм, що у такому випадку учасники будуть позбавлені права оскаржити визнані обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути кримінальне провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження щодо процесуальних витрат та речових доказів, а також матеріалів, які характеризують особу обвинуваченої.

Судовий розгляд провадження проводився відносно обвинуваченого в межах пред`явленого обвинувачення. Зміни обвинувачення та визнання частини обвинувачення необґрунтованою судом не здійснювались, а підстав для цього не встановлено.

ІІІ. Частина статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачена.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що своїми умисними та протиправними діями обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч. 4 ст. 186 КК України, який згідно класифікації злочинів, передбаченій ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

ІV. Мотиви суду при призначенні покарання

Згідно ст.66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 суд вважає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_5 , передбаченою п.6 ч.1 ст. 67 КК України, судом визнається вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що він раніше неодноразово судимий, судимості не зняті і не погашені в установленому законом порядку, не працює, не одружений, за інформацією КНП «Міський психоневрологічний диспансер № 3» ХМР впродовж останніх п`яти років за медичною допомого не звертався; на обліку у КНП ХОР «Обласна клінічна наркологічна лікарня» не перебуває.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд зазначає, що відповідно до положень ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. При цьому покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Згідно з вимогами ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових правопорушень. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання.

При цьому суд наділений дискреційними повноваженнями обрати винній особі вид і розмір заходу примусу у межах санкції статті (частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене правопорушення.

Згідно з вимогами КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 12 червня 2009 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», покарання, призначене судом, має бути необхідним і достатнім для виправлення засуджених та попередження вчинення ними нових злочинів.

При обранні виду та міри покарання суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення нею нових злочинів.

Європейський суд у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 за вчинене, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, умисну форму вини, конкретні обставини справи, дані про особу обвинуваченого, пом`якшуючі покарання обставини, наявність обтяжуючих покарання обставин, відношення обвинуваченого до вчиненого і його позицію щодо визнання вини, у зв`язку з чим, дійшов висновку про неможливість виховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства та призначає покарання в межах санкції інкримінованої статті.

На переконання суду обвинуваченому слід призначити покарання, за частиною 4 статті 186 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції інкримініруємої статті 7 років позбавлення волі, що буде достатнім для досягнення мети покарання, визначеної статтею 50 КК України, й відповідатиме тяжкості вчинених кримінального правопорушення, сприятиме виправленню винного та попередженню вчинення нових кримінальних правопорушень, а також не буде становити «особистий надмірний тягар для особи», адже відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

V. Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку

03.11.2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушеня (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Ухвалою слідчого судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 05.11.2024 року (справа № 645/6596/24, провадження № 1-кс/645/1599/24) застосовано відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) днів - до 31 грудня 2024 року (включно) із визначенням розміру застави.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 43 КПК України засудженим у кримінальному провадженні є обвинувачений, обвинувальний вирок суду щодо якого набрав законної сили. Тож початок строку відбування покарання у виді позбавлення волі стосовно особи, яка перебуває під вартою, законодавець обліковує виключно з дня набрання законної сили обвинувальним вироком, при цьому строк попереднього ув`язнення повинен бути зарахований до строку відбування покарання за правилами ст. 72 КК України.

Таким чином, відповідно до вимог ст. 72 КК України суд зараховує в строк відбування покарання обвинуваченій строк попереднього ув`язнення, починаючи з 03.11.2024 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Враховуючи те, що обвинуваченому призначено покарання у виді позбавленні волі реально, з урахуванням особи та обставин, встановлених під час кримінального провадження, суд не вбачає підстав, передбачених ч. 3 ст. 377 КПК України, для зміни обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили на такий, що не пов`язаний з триманням під вартою. Таким чином, запобіжний захід у відношенні обвинуваченого у вигляді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили, слід залишити без змін.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 118 КПК України витрати на залучення експертів є процесуальними витратами.

Відповідно до ч.2 ст. 122 КПК України залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ, а також проведення експертизи за дорученням слідчого судді або суду здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.

У відповідності з вимогами ч.2 ст. 124, п.2 ч.4 ст. 374 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта, рішення про відшкодування процесуальних витрат у разі визнання особи винуватою зазначається у резолютивній частині вироку.

Таким чином, з обвинуваченого підлягає стягненню на користь держави процесуальні витрати за проведені у кримінальному провадженні судово-товарознавчі експертизи№ СЕ-19/121-24/32926-ТВ від 05.11.2024 року в сумі1591 грн. 80 коп. та № СЕ-19/121-24/32927-ТВ від 05.11.2024 року в сумі1591 грн. 80 коп.

Враховуючи те, що на підставі ухвали слідчого судді Фрунзенського районного суду м.Харкова від 22.11.2024 року (справа №645/6979/24, провадження № 1-кс/645/1696/24) накладено арешт на речовий доказ - електросамокат ТМ «Proove X-City» чорного кольору з синіми надписами та серійним номером «Р01Е23S00773», власником якого є ОСОБА_7 , який проживає за адресою: АДРЕСА_5 , а перебував у користуванні ОСОБА_9 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_6 , шляхом заборони розпорядження, користування та відчуження до скасування арешту майна у встановлену КПК України порядку, а розгляд провадження завершено, то арешт на підставі ч. 4 ст. 174 КПК України підлягає скасуванню.

Долю речових доказів у кримінальному провадженні необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Цивільні позови у кримінальному провадженні не заявлені.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 369-370, 373, 374, 475 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст. 186 Кримінального кодексу України і призначити йому покарання у вигляді 7 (семи) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 обчислювати з дня набрання вироком законної сили.

На підставі ч.5 ст. 72 Кримінального кодексу України зарахувати ОСОБА_5 у строк відбуття призначеного покарання строк тримання під вартою під час досудового слідства та судового розгляду кримінального провадження з 03 листопада 2024 року до дня набрання вироком законної сили включно із розрахунку, що один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_5 залишити незмінним - у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор».

Стягнути з ОСОБА_5 в дохід Держави судові витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи № СЕ-19/121-24/32926-ТВ від 05.11.2024 року в сумі1591 грн. 80 коп. та за проведення судово-товарознавчої експертизи № СЕ-19/121-24/32927-ТВ від 05.11.2024 року в сумі1591 грн. 80 коп.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Фрунзенського районного суду м.Харкова від 22.11.2024 року (справа №645/6979/24, провадження № 1-кс/645/1696/24) на речовий доказ - електросамокат ТМ «Proove X-City» чорного кольору з синіми надписами та серійним номером «Р01Е23S00773», власником якого є ОСОБА_7 .

Електросамокат ТМ «Proove X-City» чорного кольору з синіми надписами та серійним номером «Р01Е23S00773», який повернуто на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 - залишити в його розпорядженні.

Мобільний телефон ТМ «Tecno» моделі «Т454 Black», IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 та касовий чек з НОМЕР_3 , які повернуто на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 - залишити в її розпорядженні.

CD-R диск із відеозаписами під назвами «1», «2», «3» та CD-R диск із відеозаписами під назвами «Сhannel #03_2024-11-02T16_27_01Z», «Сhannel #03_2024-11-02T16_29_05Z», «Сhannel #03_2024-11-02T16_29_14Z», які зберігаються в матеріалах кримінального провадження, - залишити на зберіганні в матеріалах провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його оголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Роз`яснити обвинуваченому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Головуючий суддя