Справа № 953/5588/24
н/п 1-кс/953/8853/24
УХВАЛА
"06" грудня 2024 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
представника власника майна ОСОБА_3 ,
власника майна ОСОБА_4 ,
В обґрунтування вищезазначеного клопотання власник майна зазначив, що 04.07.2024 на підставі двох необґрунтованих ухвал слідчого судді від 24.06.2024 проведені обшуки за адресами: АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 , в ході яких тимчасове вилучене належне йому майно: тютюнові вироби, горілчана продукція, грошові кошти, пристрій для виготовлення сигарет. У подальшому, на підставі незаконної та необґрунтованої ухвали слідчого судді від 11.07.2024, тимчасово вилучене майно арештоване. Вважає, що арешт підлягає скасуванню за не відношення тимчасово вилученого майна до кримінального правопорушення, вчиненого у 2022 році під час окупації м. Балаклія за придбання ним вилученого майна у 2024 році після отримання ліцензії, виготовлення вилученого майна у 2023 та 2024 році. Також зазначив, що з березня 2022 він є тимчасово переміщеною особою та проживав у м. Івано-Франківськ, а відтак, не міг спілкуватися з військовослужбовцями рф, постачати їм продукти харчування, тютюнові вироби та лікеро-горілчану продукцію.
У судовому засіданні власник майна та представник клопотання підтримали з підстав викладених у клопотанні.
Слідчий до судового засідання не з`явився, розгляд справи просив здійснювати за своєї відсутності, проти задоволення клопотання заперечував за продовження досудового розслідування, перешкоджання встановленню істини скасуванням арешту майна, яке є речовим доказом.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали справи, доходить наступного:
В силу ст. 41 Конституції України, ст.1 протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.
Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі Агосі проти Об`єднаного Королівства). Тобто заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
04.07.2024 тимчасово вилучене належне ОСОБА_4 майно, - тютюнові вироби, горілчана продукція, грошові кошти, пристрій для виготовлення сигарет та ін.
11.07.2024 ухвалою слідчого судді вищевказане майно арештоване (а.с.135-144).
Положеннями ч.1 ст.131 КПК України передбачено застосування заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення дієвості цього провадження.
Згідно ч.1 ст.174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням власника майна, якщо він доведе, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.
Доказів проведення усіх експертних досліджень, для забезпечення можливості виконання яких і застосовувався, за клопотанням прокурора, захід забезпечення кримінального провадження, - арешт майна, як і доказів невідповідності вказаного арештованого критеріям ст.98 КПК України, як предмета кримінального правопорушення, слідчому судді не надано.
Керуючись ст.ст. 107, 174, 372 КПК України, слідчий суддя, -
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження у суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1