Справа № 278/4281/23
В И Р О К

Іменем України

12 березня 2025 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою освітою, непрацюючого, особи з інвалідністю ІІІ групи загального захворювання, одруженого, не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі КК),

в с т а н о в и в:

17 квітня 2023 року близько 22 год. ОСОБА_4 перебував за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , де у нього виник умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у приміщення в умовах воєнного стану.

Реалізуючи цей умисел, ОСОБА_4 у цей же день та час прийшов до домоволодіння, яке належить ОСОБА_5 , що в АДРЕСА_1 та переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, через незачинену хвіртку проник на територію зазначеного домоволодіння, підійшов до підсобного приміщення, двері якого були закриті на навісний замок, вийняв скобу навісного замка і таким чином проник в середину приміщення, звідки викрав алюмінієву драбину, що належить ОСОБА_5 . Після чого ОСОБА_4 місце вчинення кримінального правопорушення залишив, а викраденим майном розпорядився на свій власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 3830 грн.

Обвинувачений ОСОБА_4 вину в інкримінованому діянні визнав повністю, підтвердив вищенаведені обставини, у вчиненому кається.

Беручи до уваги, що фактичні обставини справи ніким з учасників судового провадження не оспорювалися, суд на підставі ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) визнав їх встановленими в судовому засіданні та вважав недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин, обмежившись допитом обвинуваченого.

Таким чином суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні вищезазначеного діяння доведена, і кваліфікує його за ч. 4 ст. 185 КК як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням у приміщення, вчинене в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання відповідно до ст. 65 КК суд враховує, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК, є тяжким корисливим злочином, обвинувачений вчинив один епізод такого діяння, внаслідок якого шкода потерпілій повністю відшкодована.

ОСОБА_4 не судимий, одружений, є особою з інвалідністю ІІІ групи, за місцем проживання характеризується посередньо.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставин, що обтяжують йому покарання, не встановлено.

З урахуванням наведеного, безальтернативного характеру санкції ч. 4 ст. 185 КК щодо виду покарання, суд призначає обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі. Разом з цим, зважаючи на відсутність обтяжуючих та наявність двох пом`якшуючих покарання обставин, особу обвинуваченого (не судимий, має інвалідність ІІІ групи), відсутність претензій до нього з боку потерпілої, суд погоджується із позицією прокурора про те, що обвинувачений не є суспільно небезпечним, і його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, а тому на підставі ст. 75 КК звільняє його від відбування покарання з випробуванням, що буде достатнім для запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов не пред`явлено.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта, підлягають стягненню з обвинуваченого.

Арешт, накладений на речовий доказ по справі, на підставі ст. 174 КПК підлягає скасуванню, а речовий доказ поверненню власнику.

Підстав для обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу не вбачається.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373-374 КПК, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

На підставі ст. 75 КК звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням протягом двох років іспитового строку, якщо він протягом визначеного судом строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти цей орган про зміну місця проживання, а при працевлаштуванні роботи.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 956 (дев`ятсот п`ятдесят шість) грн процесуальних витрат на залучення експерта при проведенні судової товарознавчої експертизи.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 09.08.2023 на алюмінієву драбину, скасувати, а вказаний речовий доказ повернути потерпілій ОСОБА_5 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляція до Житомирського апеляційного суду через Житомирський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення копії вироку. Вирок не може бути оскаржено з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися, і дослідження яких визнано судом недоцільним.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а також направити потерпілій не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1