КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження 11-кп/824/1470/2025 Категорія: ч. 1 ст. 125 КК України
ЄУН 940/899/22 Головуючий у суді 1 інстанції - ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3

ОСОБА_4

за участю

секретаря ОСОБА_5

ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

ОСОБА_8

в режимі відеоконференцзв`язку

потерпілого ОСОБА_9

захисника ОСОБА_10

обвинуваченого ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0000083, внесене до ЄРДР 7 липня 2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 на вирок Тетіївського районного суду Київської області від 13 березня 2024 року, яким

ОСОБА_11

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Тетієва Київської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, військовозобов`язаного, раніше не судимого,

визнано винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та йому призначено покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок,

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком суду ОСОБА_11 визнаний винуватим у тому, що 7 липня 2022 року близько 12.00 год., перебуваючи за адресою: Київська область, Білоцерківський район, м. Тетіїв, вул. Соборна поблизу будинку № 26, з метою заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_9 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, умисно наніс один удар головою в область обличчя потерпілому ОСОБА_9 .

Вказаними протиправними діями ОСОБА_11 спричинив потерпілому ОСОБА_9 тілесне ушкодження у вигляді синця в ділянці лівої нижньої повіки, яке відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Вказані дії ОСОБА_11 кваліфіковано за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Цивільний позов ОСОБА_9 задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_9 матеріальну шкоду у розмірі 2118 (дві тисячі сто вісімнадцять) гривень 48 копійок, моральну шкоду у розмірі 6000 (шість тисяч) гривень та витрати на правову допомогу у розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вироком суду в частині призначеного покарання та вирішення цивільного позову, захисник в інтересах обвинуваченого подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок Тетіївського районного суду Київської області від 13 березня 2024 року, яким ОСОБА_11 притягнуто до відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК України і закрити кримінальне провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення; відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

На початку апеляційного розгляду обвинувачений подав клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст. 49 КК України, з обґрунтуванням підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 405 КПК України апеляційний розгляд здійснюється згідно з правилами судового розгляду в суді першої інстанції з урахуванням особливостей, передбачених цією главою.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Положеннями ч. 1 ст. 285 КК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 3 ст. 285 КПК України, у разі якщо підозрюваний чи обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку.

Згідно з положеннями ст. 285 КПК України обвинуваченому роз`яснено підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави, яка не є реабілітуючою, на що обвинувачений підтвердив свою позицію та згоду про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, підтвердивши, що йому зрозуміла така підстава звільнення від кримінальної відповідальності.

Зважаючи на принцип диспозитивності, що закріплений у п. 19 ч.1 ст. 7, ст. 26 КПК України, відповідно до якого «сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом», - обрання тієї чи іншої лінії процесуальної поведінки залежить від вибору самого обвинуваченого, роз`яснивши ОСОБА_11 наслідки задоволення клопотання, вислухавши думку захисника на підтримку поданого клопотання, потерпілого, який заперечував проти задоволення клопотання, вказавши, що розгляд справи затягнувся внаслідок об`єктивних причин (повітряних тривог тощо), думку прокурора, яка не заперечувала проти задоволення клопотання обвинуваченого, колегія суддів доходить висновку, що клопотання обвинуваченого підлягає до задоволення за таких підстав.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_11 органами досудового розслідування обвинувачувався у вчиненні 7 липня 2022 року кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, і за вироком суду був визнаний винуватим саме у вчиненні вказаного кримінального правопорушення. Вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення ОСОБА_11 не визнав повністю.

Санкція частини 1 ст. 125 КК України як на час інкримінованого ОСОБА_11 кримінального правопорушення, у вчиненні якого він визнаний винуватим оскаржуваним вироком, так і станом на час апеляційного розгляду, передбачає покарання у виді штрафу у розмірі до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк до двохсот годин або виправні роботи на строк до одного року та згідно з ч. 2 ст. 12 КК України вказане кримінальне правопорушення відноситься до кримінального проступку.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від досудового слідства або суду.

Матеріали провадження не містять даних про те, що обвинувачений ухилявся від досудового розслідування або суду, або притягувався до кримінальної відповідальності, тобто, відсутні відомості про те, що перебіг давності зупинявся або переривався.

На час розгляду кримінального провадження в суді апеляційної інстанції вирок суду, який наразі оскаржується, не набрав законної сили.

Таким чином, підставою звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є закінчення встановлених ч.1 ст.49 КК України строків і відсутність обставин, що порушують їх перебіг (чч. 2-4 ст. 49 КК України).

Процесуально-правовими підставами звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є виключно його згода на таке звільнення від кримінальної відповідальності, і таке звільнення є обов`язковим, за винятком випадку застосування давності, передбаченого ч. 4 ст. 49 КК.

З огляду на обставини, встановлені під час апеляційного розгляду, колегія суддів вважає, що у провадженні наявні умови, які є правовою підставою для прийняття рішення судом апеляційної інстанції про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

При цьому колегія суддів враховує, що відповідно до положень ст. 63 Конституції України та ст. 18 КПК України жодну особу не може бути примушено визнати свою вину у вчиненні кримінального правопорушення або примушено давати пояснення чи показання, які можуть стати підставою для її підозри або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення.

Виходячи з цих положень закону, визнання обвинуваченим вини є правом, а не його обов`язком, а тому невизнання вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації права обвинуваченого на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання. Передбачений ст. 49 КК України інститут звільнення від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення з визнанням особи своєї винуватості у вчиненні злочину.

Таким чином, визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, як обов`язкової умови такого звільнення, чинним законодавством не передбачено.

Отже, з урахуванням обставин справи, положень ч. 2 ст. 12, п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України станом на час апеляційного розгляду сплинув строк 3 роки та закінчились визначені ст. 49 КК України строки давності, а, відтак, на думку колегії суддів, є правові підстави для звільнення ОСОБА_11 від кримінальної відповідальності за вчинений кримінальний проступок у зв`язку із закінченням строків давності притягнення його до кримінальної відповідальності.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності суд закриває кримінальне провадження.

За правилами ч. 8 ст. 284 КПК закриття кримінального провадження на підставі, передбаченій п. 1 ч. 2 цієї статті, не допускається лише у випадку, коли підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. У цьому разі розгляд кримінального провадження продовжується в загальному порядку.

Оскільки обвинувачений надав згоду на звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, відсутні підстави для проведення судового провадження, що включає в себе відповідно до п. 24 ст. 3 КПК України і апеляційне провадження, в повному обсязі в загальному порядку, у зв`язку з чим колегія суддів не надає оцінки доводам поданої апеляційної скарги.

Відповідно до ст.. 417 КПК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

За таких обставин клопотання обвинуваченого про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі ст.. 49 КК України підлягає до задоволення, вирок суду - скасуванню, ОСОБА_11 - звільненню від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК України, кримінальне провадження щодо нього за ч. 1 ст. 125 КК України - закриттю.

За змістом ст. 129 КПК суд наділений правом вирішення цивільного позову у кримінальному провадженні лише при ухваленні вироку або постановленні ухвали про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру.

При цьому закриття кримінального провадження на підставі п.1 ч. 2 ст. 284 КПК, тобто, з нереабілітуючих підстав, не виключає можливості цивільно-правової відповідальності особи за шкоду, заподіяну нею, і не позбавляє потерпілого права самостійно звернутися до суду у порядку цивільного судочинства.

У зв`язку з тим, що вирок суду підлягає скасуванню, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_11 - закриттю, з метою дотримання прав потерпілої цивільний позов у кримінальному провадженні колегія суддів залишає без розгляду, з роз`ясненням позивачу його права відповідно до ч. 7 ст. 128 КПК України пред`явити цивільний позов в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_11 - задовольнити.

Вирок Тетіївського районного суду Київської області від 13 березня 2024 року щодо ОСОБА_11 за ч. 1 ст. 125 КК України - скасувати.

Звільнити ОСОБА_11 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження № 0000083, внесене до ЄРДР 7 липня 2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, - закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 3 місяців з дня її оголошення.

Судді:

____________________ ________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4