Справа № 346/2727/22
Провадження № 1-кс/346/301/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2025 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву обвинуваченого ОСОБА_3 про відвід головуючого судді Коломийського міськрайонного суду Івано- Франківської області ОСОБА_4 під час розгляду кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.06.2022 року за № 0000121, про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , із середньою освітою, не одруженого ,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України

ВСТАНОВИВ:

11.03.2025 року обвинувачений подав до суду вказану заяву, в якій зазначає, що 23.01.2025 року суддя ОСОБА_4 відмовив у задоволенні клопотання, поданого захисником обвинуваченого, адвокатом ОСОБА_5 22.01.2025 року, про відкладення судового розгляду, а в подальшому суддя також неодноразово допустив порушення вимог кримінального процесуального закону під час розгляду вказаного провадження.

Крім того, цей суддя розглядав цивільну справу за позовом колишньої дружини обвинуваченого ОСОБА_6 до нього про виселення останнього, а також цивільну справу за позовом обвинуваченого до АТ «Прикарпаттяобленерго» про захист прав споживача та відшкодування моральної шкоди, в яких вказаний суддя, на думку обвинуваченого, проявив свою необ`єктивність та упередженість.

Крім того, судді ОСОБА_4 та його родичам належить дачний будинок в с.Мишин Коломийського міськрайонного суду Івано- Франківської області, і цей будинок знаходиться неподалік місця проживання обвинуваченого. 28.09.2020 року до цього будинку проведено електропостачання через земельну ділянку, якою користується обвинувачений.

Вказані обставини, на думку обвинуваченого, свідчать про упередженість судді ОСОБА_4 . Тому обвинувачений просить відвести цього суддю від розгляду вказаного кримінального провадження.

Учасники судового розгляду в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду вказаної заяви про відвід були належно повідомлені.

Вивчивши вказану заяву та долучені до неї матеріали, суд дійшов таких висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Згідно з положеннями ч.1 ст.75 цього Кодексу суддя не має права брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини потрібні докази фактичної наявності неупередженості судді для відсторонення його від справи. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак, вирішальними є результати об`єктивної перевірки.

При оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України у справі №5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01.03.2012 року, у справі №5-15п12).

Аналогічна позиція викладена у рішенні ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії», в якому зазначено, що особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Відповідно до статті 6 Кодексу суддівської етики, затвердженого Рішенням XI чергового з`їзду суддів України від 22.02.2013 року, суддя повинен виконувати свої професійні обов`язки незалежно, виходячи виключно з фактів, установлених на підставі власної оцінки доказів, розуміння закону, верховенства права, що є гарантією справедливого розгляду справи в суді, не зважаючи на будь-які зовнішні впливи, стимули, загрози, втручання або публічну критику.

Крім того, неупередженість судді полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості.

Отже, особиста безсторонність судді презюмується, поки не надано доказів протилежного, про що зазначено у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Веттштайн проти Швейцарії» та у п. 50 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України».

Відповідно до правил, передбачених частинами 4,5 ст. 80 КПК України заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду. Відвід повинен бути вмотивованим.

Судом встановлено, що дане кримінальне провадження розподілене судді ОСОБА_4 17.12.2024 року.

Дану заяву про відвід обвинуваченим подано 11.03.2025 року.

Аналізуючи обставини як підстави для відводу судді, про які вказує обвинувачений, і на підтвердження існування яких він долучає певні докази, суд зазначає, що дані обставини мали місце не пізніше лютого 2020 року. Так, 12.02.2020 року вказаним судом під головуванням судді ОСОБА_4 ухвалене рішення про відмову в позові обвинуваченого справі до АТ «Прикарпаттяобленерго» про захист прав споживача та відшкодування моральної шкоди, що стверджується копією даного рішення (т.2, а.п.36-38).

Як вказує сам обвинувачений у своїй заяві про відвід судді, 28.09.2020 року до вище вказаного дачного будинку судді проведено електропостачання через земельну ділянку, якою користується обвинувачений.

Крім того, обвинувачений зазначає про вчинення суддею ОСОБА_4 всупереч вимогам КПК України процесуальних дій в ході розгляду даного кримінального провадження, і такі дії вчинялись суддею, починаючи з 23.01.2025 року.

Однак, обвинувачений жодним чином не обгрунтовує чому він до 11.03.2025 року не подавав жодних заяв про відвід вказаного судді, що свідчить про те, що обвинувачений погоджувався із розглядом вказаним суддею даного провадження, починаючи як з дня виклику (18.12.2024 року) обвинуваченого в перше судове засідання (23.01.2025 року) під головуванням судді ОСОБА_4 , так і після даного засідання.

Крім того, щодо вказаних підстав слід зазначити, що порушення судом норм кримінального процесуального законодавства при розгляді даного провадження по суті (у разі їх встановлення судами вищих інстанцій) можуть бути підставою для зміни чи скасування певного судового рішення, а не підставами для відводу судді, оскільки вони не передбачені ст.75 КПК України.

Щодо вказаних обвинуваченим інших підстав, то вони не заслуговують на увагу, оскільки жодним чином не обґрунтовані. Так, обвинувачений не доводить яким чином близьке розташування житла обвинуваченого та дачного будинку судді ОСОБА_4 може вплинути на дотримання цим суддею вимог, які визначені законом щодо судді при розгляді кримінального провадження. При цьому обвинувачений не зазначає про існування будь-яких спорів цивільно - правового характеру між ним та цим суддею або родичами останнього.

Крім того, попередні розгляди вказаним суддею цивільних справ за участю обвинуваченого, який мав процесуальні статуси позивача та відповідача, не свідчать про наявність підстав для відводу цього судді, оскільки жодним чином не доведено, що суддя внаслідок розгляду таких справ сформував і виявляє при розгляді даного кримінального провадження упередженість чи необ`єктивність щодо обвинуваченого.

Таким чином, заява про відвід задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 75, 80, 81 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

в задоволенні заяви обвинуваченого ОСОБА_3 про відвід головуючого судді ОСОБА_4 в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.06.2022 року за № 0000121, про обвинувачення ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 125 КК України, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Головуючий суддя : ОСОБА_1