Справа № 522/5729/24
Провадження № 1-кс/522/955/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2025 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , розглянувши клопотання представника власника майна ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000430 від 30.03.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 270 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси надійшло клопотання представника власника майна ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 02.07.2024 року, на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, яка належать на праві приватної власності ОСОБА_5 , в рамках кримінального провадження №0000430 від 30.03.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 270 КК України.

В обґрунтування вимог клопотання особа вказує на те, що арешт на вищевказану квартиру накладався з метою забезпечення збереження речових доказів із забороною користування зазначеним майном в межах строку проведення призначених по кримінальному провадженню експертиз.

За час, який минув з моменту накладення арешту майна органом досудового розслідування проведені всі необхідні слідчі дії для належного збору доказів, а також проведено всі необхідні експертні дослідження, а отже вважає, що відпала потреба у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт.

Крім того, у клопотанні особа зазначила, що існуючий арешт на квартиру значно ускладнює проведення ремонтних робіт їх власником, оскільки при пожежі був сильно пошкоджений дах будинку та бездіяльність по узгодженню та проведенню ремонтних робіт призведе до руйнації будинку в цілому.

Представник власника майна ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання про скасування арешту майна підтримала, просить його задовільнити.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні зазначила, що по кримінальному проваджені проведено необхідну експертизу та проти задоволення вказаного клопотання не заперечувала.

Вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення клопотання, а також здійснюючи судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, слідчий суддя дослідивши доводи викладені у клопотанні, вивчивши надані з клопотанням матеріали приходить до наступного висновку.

Як вбачається з наданих матеріалів на теперішній час, слідчим відділенням Відділу поліції №2 ОРУП №1 Головного управління Національної поліції в Одеській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке 30.03.2024 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000430 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 270 КК України за фактом порушення встановлених законодавством вимог пожежної безпеки.

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 02.07.2024 року, у кримінальному провадженні №0000430 від 30.03.2024 року був накладений арешт на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, яка належать на праві приватної власності ОСОБА_5 , із забороною користування зазначеним майном в межах строку проведення необхідних експертиз. Як зазначено в рішенні суду слідчим було доведено, що існують передбачені законом підстави для арешту майна та надано достатньо доказів, які вказують на те, що вищезазначене нерухоме майно відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, та арешт накладався з метою забезпечення збереження речових доказів.

24.09.2024 року ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси був скасований захід забезпечення кримінального провадження в №0000430 від 30.03.2024 року в частині заборони користуватися вищевказаним нерухомим майном.

Згідно положень ст.174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до положень п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, і згідно ч. 1 ст. 131 КПК України застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Також, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК Украйни, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а саме у рішенні по справі "Жушман проти України" зазначається - що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності".

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004).

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

На теперішній час представник власника майна, звернувся з клопотанням до слідчого судді у якому зазначає що наявність такого арешту обмежує права ОСОБА_5 вільно розпоряджатися своїм майном, вказує на наявність обставин, які свідчать про те, що потреба у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження відпала.

Прокурор в судовому засіданні не заперечує проти задоволення клопотання про скасування арешту майна, погоджується з тим, що на даний час відпала потреба у накладенні арешту, а відтак враховуючи ту обставину, що однією з засад кримінального провадження, відповідно до вимог ст. 22 КПК України є змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, слідчий суддя вважає доведеною ту обставину, що потреба в арешті майна відпала.

Крім того, слід зазначити, що незважаючи на тривалість розслідування, підозра у кримінальному провадженні, в межах якого накладено арешт, нікому не повідомлялась.

За таких обставин, з урахуванням вищенаведеного, подальше обмеження права власності в рамках цього кримінального провадження на цей час не можна вважати виправданим, тому слідчий суддя оцінюючи надані матеріали за своїм внутрішнім переконанням, вважає, що в подальшому у застосуванні арешту майна відпала потреба і це є підставою для його скасування відповідно до приписів ст. 174 КПК України.

Керуючись ст. ст. 170 - 174, 372, 376 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Клопотання представника власника майна ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна, - задовольнити.

Скасувати арешт, з позбавленням права розпорядження нерухомим майном, накладений ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 02.07.2024 року у кримінальному провадженні №0000430 від 30.03.2024 року на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, яка на праві власності належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНН НОМЕР_1 .

Виконання ухвали покласти на слідчого у кримінальному провадженні №0000430 від 30.03.2024 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: