Провадження № 1-кс/638/1034/25
УХВАЛА

Іменем України

10 квітня 2025 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові заяву захисника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 про відвід головуючої судді ОСОБА_5 від розгляду кримінального провадження № 0000238 від 27 вересня 2019 року щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:

24 березня 2025 року відповідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями у провадженні судді ОСОБА_1 надійшла заява захисника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 про відвід головуючої судді ОСОБА_5 від розгляду кримінального провадження № 0000238 від 27 вересня 2019 року щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України.

Заява про відвід мотивована тим, що існують обставини, які викликають сумнів у неупередженості судді ОСОБА_5 , що свідчить про встановлення наявності підстав для відводу судді на підставі п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України. Такими обставинами захисник вважає те, що головуюча суддя ОСОБА_5 ухвалою від 10.07.2023 протиправно відмовила у задоволенні клопотання про проведення судового засідання, призначеного на 12 липня 1 2023 року о 13:30 год., в режимі відеоконференції з приміщення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області, внаслідок чого засідання не відбулося. Також ухвалою суду від ухвалу від 28.10.2024 суддя відмовила захиснику у задоволенні клопотання з формальних підстав, а саме у зв`язку з тим, що до клопотання не додано доказів його надіслання іншим учасникам кримінального провадження. Ухвалою суду від 24.12.2024 змінено, з невідомих причин, суддя змінила дату раніше призначеного судового засідання 25.12.2024 о 13 год. 00 хв. на іншу дату судового засідання, а саме 14 год. 00 хв. 25.12.2024 ОСОБА_3 прибула до Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області для участі у судовому засіданні, проте ані о 13 год. 00 хв., ані о 14 год. 00 хв. судове засідання не розпочалось; обвинувачена перебувала у Мукачівському міськрайонному суді Закарпатської області до 15 год. 15 хв., одна судовий розпорядник цього суду повідомив, що подальше очікування є неможливим, зважаючи на високий попит на майданчики для резервування/бронювання в суді Відтак, судове засідання знову не відбулось через дії судді ОСОБА_5 . Крім того, суддя ОСОБА_5 неодноразово затягування вирішення питання розгляду клопотання про здійснення судового засідання у режимі відеоконференції з метою унеможливлення участі обвинуваченої ОСОБА_3 у ньому.

Захисник зазначає, що від моменту вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень минув строк понад п`ять років, що відповідно до ч. 4 ст. 12, п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, а також п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 4 ст. 286 КПК України є підставою для звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження. Стороною захисту заявлено відповідні клопотання про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності та про закриття кримінального провадження. Разом із тим, через дії судді ОСОБА_5 вказані клопотання не розглянуто, через дії судді ОСОБА_5 , щонайменше з 07.07.2023 у справі №638/15492/21 не було проведено жодного судового засідання.

На переконання захисника, такі дії судді ОСОБА_5 свідчать про існування серйозних сумнівів у її неупередженості та унеможливлюють виконання завдань, передбачених ч. 1 ст. 2 КПК України, у зв`язку з чим просила відвести головуючу суддю ОСОБА_5 від розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_3 .

В судове засідання учасники кримінального провадження не з`явилися, захисник та прокурор надали заяви про розгляд заяви за їх відсутністю. Захисник просила заяву про відвід задовольнити, прокурор ОСОБА_6 просив відмовити у задоволенні заяви про відвід.

Суддя ОСОБА_5 правом надати пояснення щодо заявленого відводу не скористалася.

Дослідивши заяву про відвід з додатками, та оглянувши матеріали кримінального провадження в межах розгляду заяви про відвід, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про судді ОСОБА_5 з наступних підстав.

Судом встановлено, що 07 жовтня 2021 року до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшли матеріали кримінального провадження № 0000238 від 27.09.2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України.

Ухвалою суду від 13 жовтня 2021 року у складі головуючої судді ОСОБА_5 призначено підготовче судове засідання у кримінальному провадженні.

На теперішній час кримінальне провадження перебуває на стадії підготовчого судового засідання.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 80 КПК України відвід повинен бути вмотивований.

Обставини, що виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні визначені ст. 75 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КПК України суддя не має право брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 76 КПК України, суддя, який брав участь у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, не має права брати участі у цьому ж провадженні в суді першої, апеляційної і касаційної інстанцій, крім випадків перегляду ним в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, яка була постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи. Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Із заяви про відвід вбачається, що він заявлений на підставі п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України у зв`язку з наявністю інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді ОСОБА_5 .

До таких обставин захисник відносить таке:

1) протиправна відмова у задоволенні клопотань про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції;

2) затягування розгляду клопотань про проведення про здійснення судового засідання у режимі відеоконференції з метою унеможливлення участі обвинуваченої ОСОБА_3 у ньому;

3) затягування суддею ОСОБА_5 розгляду клопотання сторони захисту про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження.

Щодо доводів захисника про протиправність відмови у задоволенні клопотань про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, суд зазначає, що надання оцінки ухвалам суду, про які зазначає захисник у заяві про відвід, на відповідність критеріям законності, обґрунтованості та вмотивованості знаходиться поза межами компетенції суду першої інстанції при розгляді заяви про відвід судді.

Доводів про те, що внаслідок постановлення таких ухвал суду були порушені права обвинуваченої на доступ до правосуддя, справедливий суд та розгляд справи протягом розумного строку, стороною захисту не наведено, у зв`язку з чим, виходячи з принципу диспозитивності, суд не надає оцінку цим обставинам.

Щодо затягування розгляду клопотань про проведення про здійснення судового засідання у режимі відеоконференції, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 336 КПК України суд ухвалює рішення про здійснення дистанційного судового провадження за власною ініціативою або за клопотанням сторони чи інших учасників кримінального провадження. У разі якщо сторона кримінального провадження чи потерпілий заперечує проти здійснення дистанційного судового провадження, суд може ухвалити рішення про його здійснення лише вмотивованою ухвалою, обґрунтувавши в ній прийняте рішення.

При цьому, у ст. 336 КПК України не визначено строку розгляду такого клопотання. Таким чином, розгляд клопотань захисника через певний часовий проміжок після їх подання, однак до проведення судового засідання, не свідчить про свідоме затягування судом розгляду клопотання.

Щодо доводів про затягування суддею ОСОБА_5 розгляду клопотання сторони захисту про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, суд зазначає, що згідно з ч. 2 ст. 314 КПК України підготовче судове засідання відбувається за участю обвинуваченого.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачена в судові засідання особисто не з`являється, оскільки є внутрішньо переміщеною особою за зареєстрована в м. Мукачеве Закарпатської області, про що захисник повідомила суду. З липня 2023 року лише одне підготовче судове засідання було постановлено провести в режимі відеоконференції за участю обвинуваченої, проте воно не відбулося з об`єктивних причин, а саме у зв`язку з перебування судді в нарадчій кімнаті в іншому кримінальному провадженні, про що свідчить відповідна довідка секретаря судового засідання (а.с. 194).

Решта судових засідань не відбулася у зв`язку з неявкою в судове засідання учасників кримінального провадження, зайнятістю судді в інших кримінальних провадженнях, тощо. Оскільки зазначені обставини унеможливлювали проведення підготовчого судового засідання та вирішення клопотання сторони захисту, відсутні підстави вважати, що суддя ОСОБА_5 свідомо затягує розгляд клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності.

Суд наголошує, що не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

Частиною 1 статті 129 Конституції України встановлено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Як зазначалося вище, підстави для відводу (самовідводу) судді визначені ч.1 ст.75 КПК України.

З огляду на нормативний зміст пункту п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України відвід судді може бути заявлений і з інших підстав, відмінних від перелічених у пунктах 1 - 3 частини першої цієї ж статті. У будь-якому разі оцінюватися має саме те, чи викликають певні обставини розумний сумнів у неупередженості або об`єктивності судді у стороннього спостерігача.

Суд звертає увагу на те, що стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово "неупереджений" передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Варто зауважити, що жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції «неупередженість («безсторонність») судді», а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості суд вважає за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:

(і) "об`єктивним критерієм", який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи є очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Своєю чергою вирішальне значення має саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;

(іі) "суб`єктивним критерієм", який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність. Тому особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.

Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо).

Водночас як указано в Бангалорських принципах поведінки судді від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року № 2006/23, об`єктивність судді є потрібною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті ухваленого рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його ухвалення.

Сприйняття об`єктивності визначається за допомогою критерію "розумного спостерігача". У разі, коли є підстави передбачати, що суддя є необ`єктивним (з різних причин) - це дискредитує суспільну довіру до судової влади. Тому суддя мусить уникати будь-яких дій, які дають підставу передбачати, що на його рішення можуть вплинути сторонні чинники, зокрема такі як зацікавленість у розв`язанні конкретної справи. З огляду на це навіть прояви неупередженості мають значення.

Тому коли сторони стверджують про те, що судді необ`єктивні, питання про наявність фактичного упередження не має значення, адже "правосуддя не тільки має бути здійснене, але й сприйматися як очевидно і без сумніву здійснене". Іншими словами, коли виникає питання про відвід, значення має не те, чи справді у судді є усвідомлене або неусвідомлене упередження, а те, чи виникла б у розумної та належним способом поінформованої особи підозра про існування такого упередження. У цьому сенсі обґрунтована підозра в упередженості не просто заміняє докази, яких бракує, чи доказовий засіб для встановлення вірогідності неусвідомленого упередження, а є виявом пильнішої уваги до іміджу правосуддя, тобто домінантної зацікавленості громадськості в тому, щоб існувала впевненість у чесності процесу.

Одночасно суд підкреслює, що не можуть бути підставою для відводу суддів заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Надаючи оцінку обґрунтованості заяви про відвід головуючої судді ОСОБА_5 від розгляду кримінального провадження, суд також бере до уваги те, що окрім переліку обставин, які є безумовними підставами для відводу судді, у процесуальному законі також зазначені й виняткові випадки, за яких заявлення відводу a priori не може бути підставою для застосування цього процесуального інституту.

У заяві про відвід не наведено фактів прояву суддею ОСОБА_5 поведінки, яка б свідчила про її упередженість чи небезсторонність при розгляді даного провадження.

Таким чином, аргументи, якими захисник мотивує заяву про відвід головуючої судді ОСОБА_5 не викликають обґрунтованих сумнівів у об`єктивності судді, оскільки немає жодних доказів, які містили б належні, достатні, допустимі та достовірні дані щодо порушення гарантій неупередженості головуючою суддею ОСОБА_5 як з погляду «суб`єктивного критерію», так і з погляду «об`єктивного критерію», якими керується у своїй процесуальній діяльності Європейський суд з прав людини.

Інших обставин, визначених статтею 75 КПК України, які б свідчили про особисту упередженість головуючої судді ОСОБА_5 або її необ`єктивність під час розгляду кримінального провадження у заяві не вказано, а суд під час розгляду заяви таких обставин також не встановив.

З урахування викладеного вище, суд відмовляє захиснику ОСОБА_3 - адвокату ОСОБА_7 у задоволенні заяви про відвід головуючої судді ОСОБА_5 від розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_3 .

Керуючись ст. 75, 76, 81, 372 КПК України,

п о с т а н о в и в:

У задоволенні заяви захисника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 про відвід головуючої судді ОСОБА_5 від розгляду кримінального провадження № 0000238 від 27 вересня 2019 року щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1