МИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 945/2666/24
Провадження № 1-кп/945/467/25
Вирок

Іменем України

10 березня 2025 року Миколаївський районний суд Миколаївської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ;

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 ; ОСОБА_7 ;

захисника ОСОБА_8 ;

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002084 від 27 серпня 2024 року за за обвинуваченням:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Клинове Голованівського району Кіровоградської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

28 січня 2022 року Голованівським районним судом Кіровоградської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років 3 місяців позбавлення волі. Звільнений умовно-достроково від відбування покарання у виді позбавлення волі, на підставі ст. 81-1 КК України, для проходження військової служби за контрактом, відповідно до ухвали Казанківського районного суду Миколаївської області від 22 травня 2024 року на невідбутий строк 4 місяці 14 днів,

військовослужбовця військової служби за контрактом, який проходив військову службу на посаді стрільця 2 стрілецького спеціалізованого відділення 1 стрілецького спеціалізованого взводу 1 стрілецької спеціалізованої роти стрілецького спеціалізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні "солдат",

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

встановив:

Суд визнав доведеним, що ОСОБА_9 , військовослужбовець військової служби за контрактом, 19.07.2024 приблизно о 17 годині, умисно, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби на посаді стрільця 2 стрілецького спеціалізованого відділення 1 стрілецького спеціалізованого взводу 1 стрілецької спеціалізованої роти стрілецького спеціалізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , в умовах воєного стану, який діє на території України з 24 лютого 2022 року, самовільно залишив тимчасове місце служби, поблизу АДРЕСА_2 та до 13 години 40 хвилин 18.09.2024 незаконно перебував поза його межами та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

Обвинувачений ОСОБА_9 , будучи допитаним у судовому засіданні, свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав та надав суду такі показання. ОСОБА_9 був засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України та відбував покарання. ОСОБА_9 був звільнений умовно-достроково, оскільки подавав заяву для проходження військової служби, проходив медичну комісію (ВЛК), після чого був доставлений до ТЦК, а після доставлений до Донецької області, де і укладав контракт на проходження військової служби. Після чого ОСОБА_9 було направлено до навчального центру у місті Києві, потім знов на службу до Донецької області, після чого до с. ІНФОРМАЦІЯ_5. Вже коли ОСОБА_9 перебував у Миколаївському районі, до ОСОБА_9 підійшли інші військовослужбовці, які запропонували проїхати з ними до міста Миколаєва; ОСОБА_9 спочатку не хотів, але згодом погодився. ОСОБА_9 вказує, що дозволу на виїзд ні в кого не отримували; старших чи командирів нікого не було. ОСОБА_9 поїхав спочатку до міста Миколаєва, де пробув приблизно день, після чого поїхав в Черкаську область. ОСОБА_9 розумів, що це самовільне залишення військової частини. При цьому, ОСОБА_9 вказує, що приблизно через 3-4 дні він звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_10, де обвинуваченому повідомили, що він має ще з`явитися, однак у цей день у ОСОБА_9 не вийшло з`явитися.

Окрім визнання вини обвинуваченим ОСОБА_9 , його винуватість підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами, а саме, показаннями свідків, документами.

Свідок ОСОБА_10 , будучи допитаним у судовому засіданні, надав суду такі показання. Так, ОСОБА_10 разом з ОСОБА_9 перебували у місцях позбавлення волі, перебували у нормальних стосунках, та разом проходили військову службу у військовій частини НОМЕР_1 , перебували разом на навчаннях на ІНФОРМАЦІЯ_8, а згодом приїхали на ІНФОРМАЦІЯ_6 на навчання. Командування направило автобус для транспортування і троє військовослужбовців збігли. ОСОБА_10 вказує, що приблизно 17 липня вони приїхали з ІНФОРМАЦІЯ_9 , і через декілька днів ОСОБА_9 поїхав на ІНФОРМАЦІЯ_6 . ОСОБА_10 , як старший, мав зустрічати військовослужбовців, однак ОСОБА_9 не доїхав та втік.

Свідок ОСОБА_13 , будучи допитаним у судовому засіданні, надав суду такі показання. ОСОБА_13 є військовослужбовцем та з 24.02.2022 проходить військову службу. ОСОБА_13 знає ОСОБА_9 та вони мають робочі стосунки. ОСОБА_9 з літа 2024 року проходив військову службу за контрактом, оскільки звільнився умовно-достроково, для проходження військової служби. Водій повідомив ОСОБА_13 , що виїжджаючи з ОСОБА_14 , на збори до автобусу не з`явилося троє військовослужбовців, один з яких, ОСОБА_9 .

Свідок ОСОБА_15 , будучи допитаним у судовому засіданні, надав суду такі показання. Свідок знає обвинуваченого, оскільки вони разом проходили військову службу та були на навчаннях разом. ОСОБА_15 вказує, що він водій, і возив офіцерів, які займалися розшуком військовослужбовців, у тому числі, і ОСОБА_9 .

Також, у судовому засіданні досліджені письмові документи, які надані стороною обвинувачення, з яких встановлено таке.

20 травня 2024 року ОСОБА_9 виявив бажання проходити військову службу за контрактом; з правилами проходження військової служби за контрактом ознайомлений (а. к. п. 126).

У цей же день, ОСОБА_9 пройшов військово-лікарську комісію та визнаний придатним до військової служби за контрактом (а. к. п. 128).

22 травня 2024 року Казанківським районним судом Миколаївської області постановлено ухвалу, якою ОСОБА_9 звільнено умовно-достроково від відбування покарання, за вироком Голованівського районного суду Кіровоградської області від 28 січня 2022 року за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 років 3 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 81-1 КК України, для проходження військової служби за контрактом, на невідбутий строк 4 місяці 14 днів (а. к. п. 155).

29 травня 2024 року командиром військової частини НОМЕР_1 , після попереднього вивчення, відібрано ОСОБА_9 , для прийняття на військову службу за контрактом (а. к. п. 140).

31 травня 2024 року ОСОБА_9 уклав контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу. Зі змісту вказаного контракту слідує, що ОСОБА_9 ознайомився із законами та іншими нормативно-правовими актами України, які регулюють порядок проходження військової служби, і добровільно бере на себе зобов`язання, серед іншого, проходити військову службу в Збройних Силах України протягом строку дії Контракту на всій території України або за її межами в порядку, визначеному законодавством, а в разі настання особливого періоду - і понад встановлений строк Контракту, відповідно до вимог, визначених п. 2 ч. 9 ст. 23 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу". Цей контракт є строковим та укладається відповідно до строків, установлених законодавством, за погодженням сторін до закінчення особливого періоду. Контракт набирає чинності з моменту зарахування військовослужбовця до списків особового складу військової частини (за умови ухвалення судом рішення про умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання на підставі ст. 81-1 КК України) (а. к. п. 142-145).

З копії витягу наказу командира ІНФОРМАЦІЯ_2 (по особовому складу) № 111-РС від 31.05.2024 слідує, що рекрута ОСОБА_9 призначено стрільцем стрілецького спеціалізованого відділення стрілецького спеціалізованого взводу стрілецької спеціалізованої роти стрілецького спеціалізованого батальйону (а. к. п. 151).

31 травня 2024 року, відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 167, рекрут ОСОБА_9 з 31 травня 2024 року зарахований до списків особового складу військової частини на всі види забезпечення та з 31 травня 2024 року справи та посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків за посадою (а. к. п. 150).

01 червня 2024 року ОСОБА_9 доведено та роз`яснено зміст статей як Кримінального кодексу України щодо кримінальної відповідальності за військові злочини так і Кодексу України про адміністративні правопорушення про військові адміністративні правопорушення (а. к. п. 95).

З копії витягу наказу командира ІНФОРМАЦІЯ_2 (по особовому складу) № 118-РС від 06.06.2024 слідує, що рекрута ОСОБА_9 , стрільця стрілецького спеціалізованого взводу стрілецької спеціалізованої роти стрілецького спеціалізованого батальйону призначено стрільцем стрілецького спеціалізованого відділення стрілецького спеціалізованого взводу стрілецької спеціалізованої роти стрілецького спеціалізованого батальйону (ІНФОРМАЦІЯ_3) (а. к. п. 151).

10 червня 2024 року, відповідно до наказу командира ІНФОРМАЦІЯ_2 (по особовому складу) № 124-РС, ОСОБА_9 присвоєно військове звання - солдат (а. к. п. 153).

19 серпня 2024 року завершено службове розслідування за фактом самовільного залишення військової частини солдатом ОСОБА_9 зобов`язано офіцера організувати роботу щодо направлення матеріалів службового розслідування до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві (а. к. п. 96-100).

Відповідно до повідомлення про кримінальне правопорушення від військової частини НОМЕР_1 від 20.08.2024 встановлено, що військовослужбовці військової частини НОМЕР_1 , що попередньо були умовно-достроково звільнені від відбування покарання, для проходження військової служби за контрактом, з метою ухилитися від військової служби самовільно залишили місце несення служби поблизу населеного пункту Михайлівка Степівської сільської громади Миколаївського району Миколаївської області та відсутні без поважних причин по теперішній час. Серед військовослужбовців є солдат ОСОБА_9 (а. к. п. 68).

Вказане повідомлення 27 серпня 2024 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002084 (а. к. п. 66-67).

Зі службового розслідування, проведеного у військовій частині НОМЕР_1 та доданих до нього документів, слідує, що 19.07.2024 о 17:00, в районі населеного пункту ІНФОРМАЦІЯ_5, самовільно залишили місце збору особового складу підрозділу на території навчального центру "ІНФОРМАЦІЯ_4", під час відправки з фахового навчання до місця дислокації підрозділу, серед інших і, солдат ОСОБА_9 , стрілець 2 стрілецького спеціалізованого відділення 1 стрілецького спеціалізованого взводу 1 стрілецької спеціалізованої роти стрілецького спеціалізованого батальйону (ІНФОРМАЦІЯ_3) військової частини НОМЕР_1 . Солдата ОСОБА_9 з 19.07.2024 знято з усіх видів забезпечення; з 19.07.2024 вважається таким, що самовільно залишив місце служби; оголошено дисциплінарне стягнення "сувора догана"; припинено виплату додаткової винагороди та щомісячної премії у повному обсязі (а. к. п. 69-71, 74, 77-88).

З копії витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 220 від 20.07.2024 слідує, що солдат ОСОБА_9 з 19 липня 2024 року вважається таким, що самовільно залишив військову частину 19 липня 2024 року (а. к. п. 94).

29 липня 2024 року, відповідно до наказу командира ІНФОРМАЦІЯ_2 (по особовому складу) № 170-РС, солдата ОСОБА_9 , увільнено від займаних посад і зараховано у розпорядження командира військової частини (а. к. п. 154).

18 вересня 2024 року, відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, ОСОБА_9 затримано, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 208, п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України (а. к. п. 171-174).

Вказані докази, надані стороною обвинувачення, з огляду на положення ч. 1 ст. 94 КПК України є належними, допустимими і достовірними.

Крім цього, суд бере до уваги та кладе в основу обвинувального вироку у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_9 також і визнання вини обвинуваченим ОСОБА_9 , що узгоджується з показаннями свідків, які підтверджують відсутність ОСОБА_9 за місцем служби з 19.07.2024, та підтверджується іншими дослідженими у судовому засіданні доказами.

Дослідивши всі обставини кримінального провадження, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає доведеною вину ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України - самовільне залишення військової частини військовослужбовцем (крім строкової служби), вчинене в умовах воєнного стану.

При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_9 за місцем служби характеризується негативно; за час відбування покарання мав як подяки так і стягнення; відповідно до медичної характеристики є здоровим; до лікаря нарколога та психіатра не звертався; раніше судимий, вчинив злочин у період умовно-дострокового звільнення.

Обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання не встановлено.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин що пом`якшують та обтяжують покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , суд враховує, що попри молодий вік обвинуваченого ОСОБА_9 , останній раніше неодноразово судимий, відбував покарання, перебуваючи в місцях ув`язнення, уклав контракт на проходження військової служби за контрактом, та у період умовно-дострокового звільнення знов вчинив умисний тяжкий злочин, так 22 травня 2024 року обвинуваченого було звільнено умовно-достроково і вже 19 липня 2024 року він знов вчинив новий злочин.

З урахуванням характеру і ступеня суспільної небезпеки вчиненого злочину, даних про особу обвинуваченого, а також інших обставин кримінального провадження в їх сукупності, суд визнає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень призначення йому основного покарання у виді позбавлення волі на певний строк у межах, встановлених санкцією статті Особливої частини Кримінального кодексу України, за якою він обвинувачується і яка передбачає відповідальність за вчинений злочин, так як відсутні передбачені законом підстави для застосування до призначеного покарання положень ст. ст. 75, 76 КК України, а також ст. ст. 69, 69-1 КК України, які б давали суду можливість дійти висновку про звільнення обвинуваченого ОСОБА_9 від відбування покарання із випробуванням, або застосування до нього більш м`якого покарання.

Суд, реалізуючи принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи ступінь тяжкості, обставини злочину, його наслідки та особу винного, вважає, що для досягнення мети покарання, яке полягає у карі, виправленні та запобіганні вчиненню нових злочинів, що полягає у передбаченому законом обмеженні прав і свобод ОСОБА_9 , та вважає, що щодо ОСОБА_9 ще не повністю втрачена можливість соціальної реабілітації та виправлення обвинуваченого. Суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе і без призначення йому максимального строку покарання, але і не в мінімальних межах, яке передбачено санкцією статті. Таке покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України: є пропорційним і співмірним ступеню тяжкості вчиненого, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_9 та попередженню вчинення нових злочинів.

Крім цього, відповідно до ч. 3 ст. 81-1 КК України, у разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання для проходження військової служби за контрактом, протягом невідбутої частини покарання нового кримінального правопорушення суд призначає такій особі покарання за правилами, передбаченими статтями 71 і 72 цього Кодексу.

Також на підставі ч. 1 ст. 71 КК України ОСОБА_9 до покарання, призначеного за цим вироком, слід часткового приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком, оскільки ОСОБА_9 після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Речові докази у даному кримінальному провадженні відсутні.

Процесуальних витрат у кримінальному провадженні немає.

Під час досудового розслідування та судового провадження застосовувались заходи забезпечення кримінального провадження. ОСОБА_9 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням ризиків визначених ст. 177 КПК України, суд вважає, що ОСОБА_9 слід залишити обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки є підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_9 може переховуватись від суду чи вчинити інше кримінальне правопорушення.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374, 376 КПК України, -

ухвалив:

ОСОБА_9 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Голованівського районного суду Кіровоградської області від 28 січня 2022 року та визначити ОСОБА_9 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років 8 (восьми) місяців позбавлення волі.

Строк покарання ОСОБА_9 обчислювати з 18 вересня 2024 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_9 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 18 вересня 2024 року по день ухвалення вироку - 10 березня 2025 року (включно), з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_9 до набрання вироком законної сили залишити тримання під вартою.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Миколаївський районний суд Миколаївської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому і прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1

10.03.2025