ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

захисниці ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро апеляційну скаргу захисниці ОСОБА_7 , подану на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 18 листопада 2024 року, якою щодо підозрюваного у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.289 ч. 4 ст.189 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця республіки Вірменія, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, неодруженого, на утриманні малолітніх дітей не має, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,

обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави строком до 13 години 30 хвилин 16 січня 2025 року,

встановила:

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 18 листопада 2024 року задоволено клопотання старшого слідчого відділу РЗЗС СУ ГУНП у Дніпропетровській області ОСОБА_9 та обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення застави до 16 січня 2025 року щодо підозрюваного за ч.3 ст.289 ч. 4 ст.189 КК України ОСОБА_8 .

Слідчий суддя мотивував свої висновки тим, що наявні у провадженні докази свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 289 ч. 4 ст. 189 КК України , тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний, міг вчинити дане правопорушення.

Також, в ході судового розгляду встановлено, що є підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_8 дійсно може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, а також здійснювати незаконний вплив на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, тобто дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, слідчим суддею враховано дані про особу підозрюваного, який офіційно не працевлаштований, неодружений, на утриманні малолітніх дітей не має, має зареєстроване місце проживання.

Врахувавши те, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 289 ч. 4 ст. 189 КК України, які є тяжким та особливо тяжким злочином, слідчий суддя відповідно до п.1 ч. 4 ст. 183 КПК України вважав недоцільним визначати йому розмір застави.

Не погодившись із судовим рішенням захисниця ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, відповідно до якої просить про скасування ухвали слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 18 листопада 2024 року та постановлення нової ухвали, якою застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Обгрунтовуючи вимоги поданої апеляційної скарги вказує на недоведеність ризиків, передбачених п.п.1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України з огляду на те, що слідчий суддя не дослідив дані про особу підозрюваного, який має міцні соціальні зв`язки, проживає з батьками, має постійне місце мешкання, має ряд хронічних захворювань.

Вважає, що, ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, належним чином слідчим не обгрунтований, оскільки ОСОБА_8 , має постійне місце проживання в м.Дніпро, сталі соціальні зв`язки у місці мешкання.

Зазначає, що ризик незаконного впливу на свідків та потерпілу також жодним чином не обгрунтований та грунтується лише на припущеннях слідчого, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що ОСОБА_8 погрожує потерпілій або свідкам.

Щодо ризику продовжувати кримінальне правопорушення або вчинити інше, захисниця звертає увагу, що слідчим не надано доказів, що ОСОБА_8 раніше судимий, у довідці про судимість зазначено лише, те що відносно ОСОБА_8 розглядається Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровська кримінальне провадження, крім того міра запобіжного заходу, яка була обрана відносно останнього домашній арешт.

Стверджує, що у клопотанні прокурора в порушення вимог ст. 199 ч. 3 КПК України взагалі необгрунтовано неможливості запобігання заявленим ризикам шляхом застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, а наведено лише абстрактні фрази.

Зауважує, що у клопотанні прокурора не наведено жодних аргументів щодо неможливості застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Наполягає на тому, що розмір застави необхідно визначити у мінімальному розмірі, передбаченому діючим законодавством, що становить 242 240 грн., оскільки ОСОБА_8 офіційно не працевлаштований, проживає з батьками.

У своїй доповненій апеляційній скарзі зазначила, що судом першої інстанції не було проаналізовано медичні документи, які були надані стороною захисту, відмовлено у

задоволенні клопотання про допит батька підозрюваного- ОСОБА_10 , який би підтвердив факт проживання сина у родині, надав його характеристику, повідомив про стан здоров`я.

Під час апеляційного розгляду:

- захисниця ОСОБА_7 та підозрюваний ОСОБА_8 , апеляційну скаргу підтримали

та просили її задовольнити.

- прокурор ОСОБА_6 просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, а апеляційну

скаргу захисниці залишити без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши позицію сторін, перевіривши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать зокрема про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчим суддею дотримані належним чином, а доводи захисниці, викладені в судовому засіданні та в апеляційній скарзі щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, апеляційний суд вважає необґрунтованими з огляду на таке.

ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушеннях, передбачених ч.3 ст.289, ч. 4 ст. 189 КК України, які є особливо тяжкими кримінальниим правопорушеннями, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 8 до 12 років, що, відповідно до ч. 2 ст. 181 КПК України дає підстави для застосування такого запобіжного заходу, як тримання під вартою.

Згідно з наданими матеріалами ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушеннях, передбачених ч.3 ст.289, ч. 4 ст. 189 КК України, вчиненоих за обставин, викладених у повідомленні про підозру.

Відомості, що дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_8 у вчиненні вказаних кримінальних правопорушеннях, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання слідчого, які були предметом розгляду слідчим суддею при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В матеріалах справи відсутні відомості про нові обставини, які б спростовували обґрунтованість цієї підозри або не причетність ОСОБА_8 до інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду справи по суті, зокрема, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину, слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих фактів та обставин визначив лише ймовірну причетність ОСОБА_8 до інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Апеляційний суд зазначає, що на даному етапі досудового розслідування слідчий суддя та суд апеляційної інстанції під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді, зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Розглянувши клопотання слідчого, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про доведеність стороною обвинувачення ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, а саме, що ОСОБА_8 усвідомлюючи суворість можливого покарання, може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати потерпілого чи свідків а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у випадку визнання його винуватими у вчиненні злочину, не є самостійною підставою для застосування запобіжного заходу проте як за національним законодавством (п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України), так і за практикою Європейського суду з прав людини, є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (справа «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року).

При цьому, як додаткову обставину в підтвердження ризику переховування, апеляційний суд враховує, ведення в Україні воєнного стану через агресію Російської Федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень та якісно погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб, а також контроль за виконанням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, на застосуванні якого наполягає захисниця.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді щодо наявності ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки підозрюваному відомі особисті дані потерпілої, відносно якої, як встановлено органом досудового розслідування, було здійснено кримінальне правопорушення із погрозами насильства, у зв`язку з чим підозрюваний може вчинити спроби незаконного впливу на неї чи свідків.

У судовому засіданні також доведено наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливості підозрюваним вчинити нове кримінальне правопорушення, або продовжити вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, оскільки останній не має постійного джерела доходу.

Щодо доводів апеляційної скарги захисниці в частині можливості обрання більш м`якого запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_8 апеляційний суд звертає увагу, що більш м`який запобіжний захід на даній стадії кримінального провадження не зможе запобігти встановленим ризикам, так як перебуваючи під домашнім арештом (на чому наполягає сторона захисту) або під дією іншого, більш м`якого запобіжного заходу, підозрюваний без будь-яких перешкод зможе вчинити дії направлені на переховування від органу досудового розслідування та суду або вчинення іншого кримінального правопорушення.

Не спростовують правильності висновків суду й відомості про особу підозрюваного, який, за словами сторони захисту має певні соціальні зв`язки, має місце проживання, ряд хронічних захворювань, оскільки зазначені обставини існували і на момент вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, однак не стали тими стримуючими факторами, які б могли запобігти їх вчиненню.

Посилання захисниці на стан здоров`я підозрюваного, не є підставою для застосування більш м`якого запобіжного заходу, так як на час апеляційного перегляду відомостей щодо погіршення стану здоров`я ОСОБА_8 , що унеможливлює його тримання під вартою, до суду не надано.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що слідчим суддею також дотримано вимоги ч.3 ст.183 КПК України під час постановлення ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в частині визначення розміру застави.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 289 ч. 4 ст. 189 КК України, за які передбачена відповідальність у вигляді позбавлення волі строком від 8 до 12 років, тобто вчинені ним кримінальні правопорушення є особливо тяжкими, у відповідності до вимог ст.12 КК України.

Слідчий суддя належним чином застосував положення ч. 4 ст. 183 КПК та, з належним урахуванням обставин даного конкретного кримінального провадження, не визначав альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

З огляду на викладене, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б слугували підставами для скасування ухвали слідчого судді не встановлено, ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою та такою, що не підлягає скасуванню, а тому, апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 листопада 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , підозрюваного за ч. 3 ст. 289, ч. 4 ст. 189 КК України, до 16 січня 2025 року включно, без визначення розміру застави - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисниці ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є

остаточною та такою, що касаційному оскарженню не підлягає.

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4