ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2024 року Чугуївський міський суд Харківської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку в залі суду в м. Чугуїв кримінальне провадження № 0001871 від 10 серпня 2021 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, непрацюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 1) за вироком Київського районного суду м. Харкова від 07 жовтня 2013 року за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі; 2) за вироком Київського районного суду м. Харкова від 25 грудня 2013 року за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України до покарання 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки; 3) за вироком Московського районного суду м. Харкова від 13 березня 2020 року за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі, звільненого 22 березня 2021 року з Первомайської ВК Харківської області (117) по відбуттю строку покарання; 4) за вироком Київського районного суду м. Харкова від 02 вересня 2020 за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років і 6 місяців позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України,

встановив :

В провадженні Чугуївського міського суду Харківської області перебуває кримінальне провадження №0001871 від 10 серпня 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України.

Відповідно до висунутого обвинувачення ОСОБА_4 , будучи раніше неодноразово судимим за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності, на шлях виправлення не став, відповідних висновків для себе не зробив та маючи не зняті та не погашені у встановленому законом порядку судимості, знову умисно вчинив новий корисливий злочин проти власності за наступних обставин.

Так, 09 серпня 2021 року о 12 годині 35 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи в магазині «Сільпо» (233), розташованому за адресою: м. Харків, вул. Гр. Праці, 15, де здійснює свою підприємницьку діяльність ТОВ «СІЛЬПО-ФУД», діючи умисно, повторно за раптово виниклим умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи при цьому корисливу мету незаконного особистого збагачення за рахунок злочинної діяльності, усвідомлюючи протиправність своєї поведінки, шляхом вільного доступу, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, знаходячись біля полиць з косметичними засобами, взяв правою рукою з полиці гель для обличчя TM «Garnier» Skin Naturals 150 мл. вартістю, відповідно до висновку товарознавчої експертизи № 105 від 13.08.2021 -114 грн., який поклав до себе у рюкзак, тим самим сховав вказаний товар. Далі, ОСОБА_4 , пройшов до полиць з цукерками, де взяв правою рукою з полиці чотири упаковки цукерок TM «Merci Finest Selection» по 250 г., загальною вартістю, відповідно до висновку товарознавчої експертизи № 105 від 13.08.2021 - 756 грн., які поклав до себе у рюкзак, тим самим сховав вказаний товар. Після чого, ОСОБА_4 , направився до виходу з приміщення магазину «Сільпо» (233), пройшовши касову зону, не оплативши за вищевказаний товар, таким чином виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення свого злочинного умислу до кінця, однак, довести свій злочинний намір до кінця та обернути викрадене майно на свою користь не зміг з причин, що не залежали від його волі, так як одразу біля виходу з магазину, його дії були помічені та припинені працівниками магазину.

Таким чином ОСОБА_4 , намагався вчинити крадіжку майна ТОВ «СІЛЬПО-ФУД» на загальну суму 870 грн.

Зазначені дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України, тобто закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинений повторно.

В судовому засіданні прокурор заявила клопотання про закриття кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, а саме у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлюється кримінальна протиправність діяння, посилаючись при цьому на набрання чинності 09.08.2024 року Законом України № 3886-ХІ від 18.07.2024 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 не заперечував проти задоволення клопотання прокурора щодо закриття кримінального провадження за його обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, зазначивши при цьому, що йому зрозуміло суть обвинувачення та підстава звільнення від кримінальної відповідальності.

Представник потерпілого в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Заслухавши клопотання прокурора та позицію обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження суд дійшов наступного висновку.

Згідно вимог статті 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до статті 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями частини 1 статті 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 статті 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною 1 статті 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений у статті 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з частиною 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пунктом 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Зі змісту обвинувачення вбачається, що кримінальне правопорушення, передбачене частиною ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, ОСОБА_4 вчинив 09 серпня 2021 року, а його протиправними діями було заподіяно матеріальну шкоду ТОВ «СІЛЬПО-ФУД» на загальну суму 870 грн.

Станом на 01 січня 2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2 270 грн, а 50 відсотків від його розміру становили 1 135 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за статтею 185 КК України, становить 2 270 грн (1 135 * 2 = 2 270).

Положеннями частиною 1 статті 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (частина 6 статті 3 КК України).

Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми Основного Закону України також знайшли своє відображення і в частині 1 статті 5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна, вартість якого становить 870 грн 00 коп, тобто ця сума є меншою за розмір, з якого відповідно до Закону № 3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, а саме - 2 270 грн, суд вважає, що, з огляду на передбачений статтею 58 Конституції України і статтею 5 КК України принцип зворотної дії закону в часі та з урахуванням вищенаведеного, вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення не підпадає під кримінально каране діяння, передбачене Особливою частиною КК України.

Внесені законодавцем зміни про кримінальну відповідальність призвели до часткової декриміналізації діяння, і дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Пунктом 4-1 частини 1 статті 284 КПК України визначено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Згідно з ч. 3 ст. 479-2 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує. За відсутності згоди обвинуваченого та в разі, якщо судом встановлено вчинення ним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 1-2 частини другої статті 284 цього Кодексу. Якщо судом не встановлено, що обвинуваченим вчинено діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд ухвалює виправдувальний вирок.

Враховуючи викладене, у зв`язку із втратою чинності законом, який встановлював кримінальну протиправність інкримінованого ОСОБА_4 діяння, і з огляду на процесуальну позицію обвинуваченого у судовому засіданні суд вважає за необхідне закрити кримінальне провадження на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Водночас суд ураховує, що скасовано кримінальну протиправність діяння, в якому обвинувачується ОСОБА_4 , але не скасовано його протиправність взагалі. Прокурор не позбавлений можливості, за наявності підстав, направити необхідні матеріали до органу, уповноваженому порушувати провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Речові докази та процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. ст. 284, 479-2 КПК України, ст. ст. 3, 4, 5 КК України, суд

постановив:

Клопотання прокурора про закриття кримінального провадження задовольнити.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001871 від 10 серпня 2021 року, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.15, ч.2 ст. 185 КК України - закрити на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом семи днів з дня її проголошення, а обвинуваченим у той же строк з моменту отримання копії ухвали суду.

Суддя ОСОБА_1