У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

06 лютого 2025 року м.Рівне

Справа № 569/19841/24

Провадження № 11-сс/4815/73/25

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду ОСОБА_1 , перевіривши апеляційну скаргу прокурора Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_2 на ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 24 січня 2025 року, якою частково скасовано арешт майна у кримінальному провадженні №0000037, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 332, ч.3 ст. 358 КК України,

в с т а н о в и в :

Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 24 січня 2025 року задоволено клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах власників майна ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та частково скасовано арешт, накладений ухвалою слідчої судді Рівненського міського суду Рівненської області від 29 жовтня 2024 року, а саме з вилучених 24 жовтня 2024 року під час обшуку за місцем постійного проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , коштів у різних валютах - доларах США та англійських фунтах, євро і швейцарських франках, польських злотих та гривнях.

Не погодившись з вказаним судовим рішення, прокурор Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить вказану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою клопотання про скасування арешту майна частково задоволити, тобто в частині скасування арешту на кошти, належні ОСОБА_4 у розмірі 1975 доларів США, 1401 Євро, 1020 злотих, та ОСОБА_5 в розмірі 1600 Євро, а в іншій частині відмовити.

Перевіривши апеляційну скаргу та матеріали судового провадження, приходжу до переконання, що вона подана на судове рішення, яке не підлягає апеляційному оскарженню з огляду на таке.

Так згідно з ч. 3 ст. 392 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.

Перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку під час досудового розслідування, визначено частинами 1 та 2 ст.309 КПК.

Відповідно до п.9 ч.1 ст. 309 КПК під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про арешт майна, або відмову в ньому, тобто судові рішення, які були постановлені в порядку ст. 173 КПК.

При цьому можливості оскарження ухвал слідчого судді, які прийняті в порядку ст. 174 КПК, зокрема про скасування арешту майна, кримінальний процесуальний закон не передбачає.

За положеннями ч.1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Виходячи з наведеного, арешт майна передбачає встановлення певного обмеження прав особи щодо вільного володіння майном, на яке накладається арешт, повне або часткове скасування арешту, у свою чергу, повністю або в певній частині поновлює права особи щодо відчуження, розпорядження та/або користування майном.

Саме тому, при формулюванні в ст. 309 КПК переліку ухвал слідчого судді, які підлягають апеляційному оскарженню, законодавець відніс до їх числа ухвали про арешт майна або відмову у ньому, оскільки це питання стосується необхідності обмеження прав володільця майна, але не зазначив у цьому переліку ухвали про скасування арешту майна, адже таке рішення означає повне або часткове скасування вже накладених обмежень.

Таким чином, в аспекті положень ст. 309 КПК ухвала слідчого судді про повне або часткове скасування арешту майна, постановлена за правилами ст. 174 КПК, не підлягає апеляційному оскарженню, а тому доводи прокурора про можливість такого оскарження не ґрунтуються на законі.

Аналогічна правова позиція була висловлена Об`єднаною палатою Касаційного кримінального суду Верховного Суду в ухвалі від 19 лютого 2019 року по справі №569/17036/18, а також у поставі від 20 травня 2024 року у спарві №712/191/23.

Вказане узгоджується й з висновками Європейського Суду з прав людини, викладеними, зокрема, в рішенні від 28.03.2006 у справі «Мельник проти України», про те, що спосіб, у який ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод застосовується до апеляційних і касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них.

При цьому, жодних істотних порушень вимог КПК при розгляді даного клопотання встановлено не було.

Відповідно до ч.4 ст. 399 КПК, суддя доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Виходячи з наведеного та керуючись ст.ст. 309, 399 КПК України, суддя-доповідач,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою прокурора Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_2 на ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 24 січня 2025 року, якою частково скасовано арешт майна у кримінальному провадженні №0000037, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 332, ч.3 ст. 358 КК України, повернувши апеляційну скаргу особі, яка її подала.

Ухвала може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня отримання її копії.

Суддя Рівненського апеляційного суду ОСОБА_1