В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2025 року Володимир-Волинський міський суд Волинської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченої - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000829 від 11.07.2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Володимира Волинської області, громадянки України, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , із середньою освітою, не працюючої, заміжньої, має на утриманні двох малолітніх дітей 2016 та 2022 років народження, раніше не судимої,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

ВСТАНОВИВ

10 липня 2024 року, близько 12 години 23 хвилин, ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки «OPEL Zafira», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись в межах населеного пункту міста Володимира по вул. Професора Бобка, у напрямку перехрестя вул. Ковельської, неподалік приміщення супермаркету ТОВ «АТБ-МАРКЕТ», проявила безпечність, не уважно стежила за дорожньою обстановкою, при наближені до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувала пішохід ОСОБА_5 , не зупинилася, щоб дати дорогу останній, в результаті чого скоїла наїзд на ОСОБА_5 , яка переходила проїжджу частину вулиці Професора Бобка міста Володимира по нерегульованому пішохідному переходу, з права на ліво, відносно руху автомобіля.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно висновку експерта Володимирського міжрайонного відділення Волинського обласного бюро судово-медичних експертиз № 88 від 31 липня 2024 року, отримала тілесні ушкодження у вигляді: закрита черепно-мозкова травма з переломом правої тім`яної кістки, закрита травма грудної клітки з переломом 3-4-5 ребер зліва та з осадненням спини, поверхневі садна обох гомілок, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.

В прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди і наслідками, що настали, стало грубе порушення водієм ОСОБА_4 вимог п. 2.3 б), п. 18.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (з наступними змінами та доповненнями), а саме:

п. 2.3 б) - для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатись від керуванням цим засобом у дорозі;

п.18.1 - водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Обвинувачена ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнала повністю, пояснила про обставини його вчинення, які є аналогічними тим, що викладені в обвинувальному акті, не оспорювала їх. У скоєному щиро каялася, просила суворо її не карати. Зазначила, що в добровільному порядку відшкодувала витрати потерпілої на лікування, і по теперішній час продовжує їй допомагати.

Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій також зазначила, що вона немає до ОСОБА_4 жодних претензій і просить її суворо не карати.

Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_4 визнала свою вину у вчиненні кримінального правопорушення повністю, сторони не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників судового розгляду не оспорюються.

Отже, суд вважає встановленим, що обвинувачена ОСОБА_4 своїми необережними діями, які виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України.

Призначаючи покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України, відповідно до якої особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Відповідно до ч. 2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, ставлення обвинуваченої до вчиненого, яке полягає у повному визнанні вини, щиросердному розкаянні та відшкодуванні завданих нею збитків, особу обвинуваченої, яка раніше не судима, одружена, має на утриманні двох малолітніх дітей, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.

Як обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , суд, відповідно до ст.66 КК України, визнає її щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку.

З урахування вищевикладеного, думки прокурора та потерпілої, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винної та інші обставини справи, суд вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень призначити обвинуваченій ОСОБА_4 основне покарання у виді позбавлення волі в межах, установлених у санкції ч.2 ст.286 КК України, та, на підставі ст.75 КК України, звільнити її від відбування основного покарання призначеного за цим вироком з випробуванням, якщо вона протягом іспитового строку, встановленого судом, не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на неї судом обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, наявність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченої, та відсутність обставин, що обтяжують її покарання, відсутність претензій матеріального чи іншого характеру зі сторони потерпілої, наявність в обвинуваченої на утриманні двох малолітніх дітей, суд вважає за можливе не застосовувати до ОСОБА_4 додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся, процесуальні витрати відсутні.

Питання про речові докази підлягає вирішенню судом відповідно до ст.100 КПК України.

Запобіжний захід до обвинуваченої ОСОБА_4 не застосовувався.

Керуючись ст.ст.368, 370 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки, без позбавленням права керувати транспортними засобами.

На підставі ст.75,76 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування основного покарання призначеного за цим вироком з випробуванням, якщо вона протягом іспитового строку - 1 (один) рік, не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на неї судом обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Речові докази у справі:

- диск з відеозаписом моменту ДТП від 10.07.2024, який наданий ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» - зберігати в матеріалах кримінального провадження;

- автомобіль марки «Opel ZAFIRA», д.н.з. НОМЕР_1 , win НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_6 - залишити останньому за належністю.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Володимир-Волинський міський суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору.

Головуючий ОСОБА_1