Справа № 643/4504/25
Провадження № 1-кс/643/1506/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2025 Слідчий суддя Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003817 від 19.03.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся до суду із клопотанням у якому, з метою збереження речових доказів, просить накласти арешт на автомобіль марки «ВА3-2108» д.н.з. НОМЕР_1 , який перебуває у власності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місцем зберігання якого визначити спеціальний майданчик для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів, який розташований за адресою: м. Харків, вул. Г. Сковороди, 107.

В обґрунтування клопотання зазначив, що автомобіль зберіг на собі сліди вчинення злочину та сліди деформації автомобіля в результаті ДТП, які можуть бути використані, як доказ фактів та обставин, що встановлюються у даному кримінальному провадженні. Крім того, автомобіль необхідний для подальшого проведення експертиз з метою встановлення механізму вчинення ДТП та причини його вчинення. Накладення арешту зумовлюється необхідністю збереження речових доказів та забезпечення зберігання слідової інформації, незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження перешкоджатиме встановленню істини у даному кримінальному провадженні внаслідок того, що майно може бути відчужене, приховане або пошкоджене.

У судове засідання прокурор не з`явився, причини неявки суду не відомі.

Власник вилученого майна у судове засідання не з`явився, про дату та місце розгляду клопотання повідомлявся. Заяв чи клопотань з приводу клопотання не надав.

Підстав для визнання явки учасників провадження обов`язковою, слідчий суддя не вбачає, відповідно до ч.1 ст.172 КПК України їх не прибуття у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється, у зв`язку з неприбуттям в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

З поданого клопотання та доданих до нього документів вбачається, що у провадженні другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) ТУ ДБР розташованого у м. Полтаві перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003817 від 19.03.2025 за ч. 2 ст. 286 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 18.03.2025 близько 15.20 водій автомобіля «ВА3-2108» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (військовослужбовець військової частини НОМЕР_3 НГУ) рухаючись по автодорозі «Київ-Харків-Довжанський» зі сторони Салтівського шосе в бік вул. Леся Сердюка в районі 505 км не впоравшись з керуванням допустив виїзд на смугу зустрічного транспорту з послідуючим виїздом за межі проїжджої частини по ходу свого руху, де стався наїзд на перешкоду - дерево. Внаслідок дорожньо-транспортної події водій ОСОБА_5 помер на місці події. Інших постраждалих немає. Внаслідок ДТП автомобіль марки «ВА3-2108» д.н.з. НОМЕР_1 . отримав значні механічні пошкодження у вигляді деформації передньої правої частини.

18.03.2025 під час проведення огляду місця події виявлено та вилучено автомобіль марки «ВА3-2108» д.н.з. НОМЕР_1 , який перебуває у власності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постановою слідчого від 19.03.2025 вказаний автомобіль визнаний речовим доказом.

Відповідно п.7. ч.2 ст.131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати зокрема: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні ; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Вивчаючи правову підставу для арешту майна слідчий суддя зауважує, що у даному випадку стороною обвинувачення доведено існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, а згідно вимог п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. На переконання слідчого судді проведення огляду та тимчасове вилучення майна відповідало меті і обставинам події даного кримінального провадження.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, якою визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Абзацом другим ч.1 ст.170 КПК України визначено, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Оцінивши надані стороною обвинувачення матеріали, слідчий суддя приходить до переконання у необхідності накладення арешту на тимчасово вилучене майно з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, є достатні підстави вважати, що вилучене майно є засобом кримінального правопорушення, містить у собі відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у зв`язку з цим, для спростування або підтвердження доводів сторони обвинувачення, необхідним є проведення досудового розслідування, зокрема огляду вилученого майна та проведення відповідних судових експертиз, тощо.

Не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження може у подальшому перешкодити кримінальному провадженню, оскільки є ризик втрати цих речових доказів, що унеможливить встановленню істини по справі.

Що стосується клопотання прокурора про визначення місця зберігання майна, слід зазначити, що вирішення цього питання знаходиться у виключній компетенції сторони обвинувачення. Більше того, розгляд даного питання не передбачений ч.5 ст.173 КПК України при задоволенні клопотання про накладення арешту на майно.

Арешт майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження, негативних наслідків арешту майна судом не встановлено.

Керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 170-173 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про арешт майна задовольнити частково.

З метою збереження речових доказів накласти арешт на вилучене 18.03.2025 в ході огляду місця події майно, а саме: на автомобіль марки «ВА3-2108» д.н.з. НОМЕР_1 , який перебуває у власності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У задоволенні клопотання у частині визначення місця зберігання арештованого майна відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду в термін 5 днів з моменту її проголошення. Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання. Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1