ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2025 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

судді доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4

та сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР №0001613 від 01 червня 2022 року відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с. Подвірне, Новоселицького району, Чернівецької області, мешканця АДРЕСА_1 , з вищою освітою, працює на посаді старшого інспектора відділу обліку та приватизації житла Управління комунальної власності Чернівецької міської ради, одруженого, раніше не судимого;

- обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 367КК України, -

У С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст апеляційних скарг і судового рішення суду першої інстанції.

На вирок Першотравневого районного суду м. Чернівці від 15 липня 2024 року прокурор Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу.

ЄУНСС №725/4784/22 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_9

Провадження №11-кп/822/18/25 Суддя - доповідач: ОСОБА_1

Категорія: ч.2 ст. 367 КК України

Цим вироком, ОСОБА_6 - визнано невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 367 КК України та виправдано на підставі п.2 ч.1 ст. 373 КПК України, за недоведеністю вчинення ним злочину.

Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання скасовано.

Знято арешти накладені ухвалою слідчого судді Першотравневого районного суду м. Чернівці від 16.06.2022 року на майно ОСОБА_6 , а саме: земельні ділянки з кадастровими номерами: :02:002:1718 площею 0.1131га, 00:02:004:0088 площею 0.3784га, :02:001:0203 площею 0.6817га та 1/2 квартири по АДРЕСА_1 .

Доводи апеляційних вимог сторони обвинувачення.

Прокурор ОСОБА_5 , у своїй апеляційній скарзі вважає, що оскаржуваний вирок районного суду підлягає скасуванню, у зв`язку із невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Стверджує, що висновки суду І-ї інстанції, які стали підставою для виправдання ОСОБА_6 за ч.2 ст. 367 КК України, не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду (ст. 411 КПК України).

Оскаржене рішення суду не містить належного обґрунтування того, що наведені в обвинувальному акті фактичні дані у своїй сукупності не дають повного уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 367 КК України.

Доказом того, що ОСОБА_6 є суб`єктом кримінального правопорушення та вчинив його будучи службовою особою ЖКГ Чернівецької міської ради (надалі - Департамент), свідчить те, що його було обрано членом комісії, саме як посадову особу Департаменту, яка відповідала за ведення обліку громадян, які потребують покращення житлових умов у м. Чернівці, з розгляду питань щодо забезпечення житлом дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, осіб з їх числа (надалі - Комісія), утвореної рішенням виконкому міської ради від 07.08.2019 №434/16 (т.1 а.п.142-148). Вимога щодо включення до складу Комісії представника Департаменту передбачена в п.3.1 Положення про комісію, затвердженим цим же рішенням виконкому.

Тобто, ОСОБА_6 , як особа, яка постійно обіймала в органі місцевого самоврядування посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, та виконувала обов`язки члена комісії за спеціальним повноваженням, був наділений повноваженнями, від яких залежав результат звернення осіб з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, до Комісії про отримання грошової компенсації на придбання житла, а тому в силу займаних на час скоєння інкримінованого йому злочину посад був службовою особою в розумінні вимог ч.3 ст. 18 КК України.

Висновок суду першої інстанції про недоведеність стороною обвинувачення причетності ОСОБА_6 до вчинення інкримінованого йому злочину, невизначеність кола повноважень, якими мав бути наділений обвинувачений, як член комісії, як на законодавчому рівні, так і будь-яким іншим способом, є таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, не підтверджується доказами, дослідженими під час судового розгляду, та не містить жодного обґрунтування, на підставі яких, об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом, він був зроблений, чому судом було взято до уваги лише показання обвинуваченого, не підтверджені жодними іншими доказами, та відкинуті норми чинного законодавства, рішення органу місцевого самоврядування та всі докази сторони обвинувачення, які доповнюють один одного, узгоджуються між собою та не спростовані жодними доказами сторони захисту.

Про наявність в діях обвинуваченого ОСОБА_6 об`єктивної сторони службової недбалості у зв`язку з незаконним одержанням громадянкою ОСОБА_10 грошової компенсації на придбання житла за рахунок бюджетних коштів у розмірі 500012 грн. та ОСОБА_11 у розмірі 674532 грн., свідчить наступне.

Зокрема, обвинувачений ОСОБА_6 , як начальник Відділу, перед наданням за своїм підписом для використання в роботі Комісії довідки №338 від 15.10.2019 на підтвердження перебування ОСОБА_10 на квартирному обліку, не забезпечив з метою прийняття Комісією, членом якої був, законного та обґрунтованого рішення щодо ОСОБА_10 , належну організацію, керівництво та контроль за діяльністю Відділу та ведення обліку громадян, які потребують покращення житлових умов в м. Чернівці.

Внаслідок чого, перед наданням такої довідки 15.10.2019 не було проведено згідно п.25 Правил перереєстрацію ОСОБА_10 , як громадянки, яка перебуває на квартирному обліку, перевірку її облікових даних, внаслідок чого зміни в її майновому стані та набуття в 2016 році на праві власності житлового приміщення по АДРЕСА_2 , що є підставою для зняття з квартирного обліку та відмови комісією у наданні грошової компенсації на придбання житла, не виявлялись, проекти рішень виконкому про зняття з квартирного обліку цієї особи не готувались, до відома комісії на засіданні 05.11.2019, ОСОБА_6 не доводились.

У зв`язку з цим, 05.11.2019 Комісією прийнято незаконне рішення про призначення ОСОБА_10 , як особі з числа дітей, позбавлених батьківського піклування, яка перебувала на квартирному обліку як потребуюча поліпшення житлових умов, грошової компенсації на придбання житла за рахунок бюджетних коштів у розмірі 510012 грн., за які остання 15.04.2020 придбала будинок площею 131,7 м2 в с. Чудей, Чернівецького району, та земельну ділянку під ним площею 0,1841 га, що спричинило тяжкі наслідки у вигляді матеріальних збитків, завданих державному бюджету на вказану суму.

З огляду на зазначене, вважає необґрунтованими висновки суду про те, що раз діючим законодавством чітко не врегульовано питання перереєстрації громадян виконавчими комітетами, під час якої перевіряються їх облікові дані, і які саме облікові дані особи мають братись до уваги та перевірятись, то є хибною позиція сторони обвинувачення, що невиконання ОСОБА_6 вимог п.25 Правил щодо не проведення щорічної перереєстрації ОСОБА_10 , як особи, яка перебувала на квартирному обліку, не проведення перевірок її облікових даних, через що не були вчасно виявлені зміни в її майновому стані та до її облікових справ не вносились зміни є службовою недбалістю, що завдала охоронюваним законом державним та громадським інтересам тяжких наслідків.

Також в ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_6 не забезпечив у період з жовтня по листопад 2019 року з метою прийняття Комісією законного та обґрунтованого рішення належну організацію, керівництво та контроль за діяльністю Відділу, ведення обліку громадян, які потребують покращення житлових умов в м. Чернівці, з метою проведення перевірки питання можливого надання раніше ОСОБА_11 у власність житлового приміщення, що згідно п.33 Порядку та п.3.10 Положення про комісію є підставою для відмови комісією у наданні грошової компенсації на придбання житла як особі, якій вже надавалось житлове приміщення.

Не довів до відома Комісії на засіданні 05.11.2019, для врахування при прийнятті законного рішення відносно ОСОБА_11 , вимоги ст. 46 ЖК України та п.46 Правил про надання жилих приміщень дітям з інвалідністю з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, після досягнення повноліття, лише у разі, коли за висновком медико-соціальної експертизи вони можуть здійснювати самообслуговування і вести самостійний спосіб життя.

Що призвело до прийняття комісією 05.11.2019 незаконного рішення про виплату грошової компенсації на придбання житла за рахунок бюджетних коштів у розмірі 674532 грн. ОСОБА_11 , якому вже надавалось житлове приміщення згідно свідоцтва Департаменту житлово-комунального господарства міської ради від 26.12.2014 у спільну сумісну власність за адресою АДРЕСА_3 , як співвласнику цього житла, внаслідок реалізації ним права на безоплатну приватизацію житла, та як особі, що має інвалідність, та з 24.07.2015 був і залишається особою, яка не здатна до самообслуговування і ведення самостійного способу життя, у зв`язку з чим постійно перебуває з 01.11.2019 на повному державному утриманні в Черешському психоневрологічному будинку-інтернаті.

На кошти цієї компенсації опікуном 02.12.2020 придбано ОСОБА_11 квартиру в АДРЕСА_4 , в якій, як встановлено, проживає його сестра ОСОБА_12 , що спричинило тяжкі наслідки у вигляді матеріальних збитків, завданих державному бюджету на вказану суму.

З огляду на вищевказане є необґрунтованим висновок суду про те, що твердження прокурора про вчинення ОСОБА_6 службової недбалості, що завдала державним і громадським інтересам тяжких наслідків через незаконне одержання громадянином ОСОБА_11 грошової компенсації на придбання житла за рахунок бюджетних коштів у розмірі 674532 грн., не ґрунтується на жодному доказі, так як судом не було надано оцінки жодному зібраному та дослідженому у суді доказу сторони обвинувачення, не зазначено мотивів, за яких всі ці докази були відкинуті, спростовані та не враховані судом при прийнятті рішення.

Стверджує, що судом безпідставно зроблено висновок, що доводи сторони обвинувачення, що ОСОБА_6 проявив службову недбалість як член Комісії, не повідомивши членів Комісії на засіданні про надання ОСОБА_11 раніше житла, та нездатність його до самообслуговування та ведення самостійного способу життя, є виключно припущенням і не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні, так як в судовому засіданні встановлено, що жодного розподілу повноважень серед членів Комісії не було, і члени Комісії, зокрема ОСОБА_6 одноособово не наділений повноваженнями щодо збору та перевірки документів, які подавали діти з метою отримання субвенції, не міститься така інформація, ані в особових справах дітей, ані в їх облікових справах, тому обвинувачений в жодному випадку не мав можливості повідомити таку інформацію на засіданні комісії.

Таким чином, незважаючи на надані стороною обвинувачення чисельні докази, які були дослідженні під час судового розгляду, суд першої інстанції, ухвалюючи виправдувальний вирок відносно ОСОБА_6 , зробив помилковий висновок, що обвинувачення не ґрунтується на жодному доказі по даному кримінальному провадженню, що стороною обвинувачення безпідставно ставиться у вину обвинуваченому службова недбалість, яка полягала у не знятті ОСОБА_10 та ОСОБА_11 з квартирного обліку, що потягло за собою в подальшому безпідставне надання довідки за його підписом про перебування останніх на квартирному обліку і як наслідок прийняття комісією неправомірного рішення, так як не зазначив при цьому жодних мотивів.

У зв`язку з чим вважає, що зроблений судом висновок про непричетність ОСОБА_6 , як члена комісії, до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 367 КК України є таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, не підтверджується доказами, дослідженими під час судового розгляду, та містить істотні суперечності в частині одночасного висновку суду про невинуватість члена комісії ОСОБА_6 і його повну безвідповідальність та неправомірність дій.

Висновок суду, що «виключно члени комісії опрацьовували документи, які подавали кандидати на засідання комісії та з`ясовували всі обставини стосовно виділення грошової компенсації, однак жодних питань до них та їх представників у членів комісії з приводу достовірності поданих ними документів не було, як і не було питань до Голови і секретаря комісії з приводу джерела походження та достовірності наявних у особовій справі документів, що свідчить на думку суду про повну безвідповідальність всіх членів комісії, в тому числі Голови і секретаря» і що «надані стороною обвинувачення письмові докази лише підтверджують факт імовірно неправомірних дій, як самої ОСОБА_10 , так і інших осіб, в тому числі членів комісії та посадових осіб Чернівецької міської ради, однак жодним чином, ані прямо, ані в сукупності з іншими доказами не доводять тієї обставини, що дане кримінальне правопорушення скоїв обвинувачений ОСОБА_6 », навпаки свідчать про навмисні дії останнього. т.я. первинна довідка його відділу і стала підставою для подальшої оцінки всіх документів.

Крім того, твердження суду про те, що проект рішення виконкому міської ради від 12.11.2019 №626/24, яким було затверджено протокол комісії №4 від 05.11.2019 (т.19 а.с.26) про призначення ОСОБА_10 та ОСОБА_11 грошової компенсації, пройшов юридичну експертизу, що також свідчить на думку суду про невинуватість обвинуваченого, не є таким, що виключає службову недбалість ОСОБА_6 під час виконання ним службових обов`язків начальника Відділу та члена Комісії.

Вважає, що під час судового розгляду вказаного кримінального провадження були здобуті та досліджені беззаперечні докази причетності ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 367 КК України, і що свідоме ігнорування обвинуваченим службових обов`язків начальника Відділу та члена Комісії, не дає підстав для твердження про відсутність ознак суб`єктивної сторони вказаного правопорушення.

Адвокат ОСОБА_13 , у своєму запереченні на апеляційну скаргу сторони обвинувачення, не погоджується із твердженнями прокурора. Вважає, що у Вироку відносно ОСОБА_6 судом було дотримано всіх вимог передбачених ст. 370 КПК України. Вказаний вирок ухвалений згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог кримінального провадження, передбаченого КПК України, є обґрунтований і ухвалений судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до ст. 94 КПК України.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_6 всупереч вимогам чинного законодавства, положення про департамент житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради, положення про відділ обліку та приватизації житла управління житлового господарства департаменту житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради, посадової інструкції, він, як службова особа, перебуваючи на посадах, пов`язаних з виконанням організаційно-розпорядчих обов`язків, заступника начальника управління начальника відділу обліку та приватизації житла управління житлового господарства департаменту житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради та члена комісії з розгляду питань щодо забезпечення житлом дітейсиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, осіб з їх числа, утвореної рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 07.08.2019 № 434/16, допустив службову недбалість, не виконав своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них.

А саме, перебуваючи в приміщенні відділу департаменту житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради по вул. Героїв Майдану, 176 в м. Чернівці, не забезпечив у період з жовтня по листопад 2019 року, з метою прийняття комісією законного та обґрунтованого рішення, належну організацію, керівництво та контроль за діяльністю відділу обліку та приватизації житла управління житлового господарства департаменту житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради, ведення обліку громадян, які потребують покращення житлових умов в м. Чернівці, з метою проведення перевірки питання можливого надання ОСОБА_11 у власність житлового приміщення, що згідно п.33 Порядку та п.3.10 Положення про комісію є підставою для відмови комісією у наданні грошової компенсації на придбання житла як особі, якій вже надавалось житлове приміщення, а також не довів до відома комісії на засіданні 05.11.2019, яке відбулось в приміщенні Чернівецької міської ради за адресою: Центральна площа, 1 в м. Чернівці, для врахування при прийнятті законного рішення відносно ОСОБА_11 вимоги ст. 46 ЖК України та п.46 Правил про надання жилих приміщень дітям з інвалідністю з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, які проживають у сім`ях піклувальників, прийомних сім`ях та дитячих будинках сімейного типу, державних або інших соціальних установах, після досягнення повноліття, у разі коли за висновком медико-соціальної експертизи вони можуть здійснювати самообслуговування і вести самостійний спосіб життя, що призвело до прийняття комісією 05.11.2019 незаконного рішення про виплату ОСОБА_11 , якому вже надавалось житлове приміщення згідно свідоцтва Департаменту житлово-комунального господарства міської ради від 26.12.2014 у спільну сумісну власність за адресою АДРЕСА_3 , як співвласнику цього житла, внаслідок реалізації ним права на безоплатну приватизацію житла, та як особі, що має інвалідність, та з 24.07.2015 був і залишається особою, яка не здатна до самообслуговування і ведення самостійного способу життя, у зв`язку з чим з 01.11.2019 постійно перебуває на повному державному утриманні в психоневрологічному будинку-інтернаті, грошової компенсації на придбання житла за рахунок бюджетних коштів у розмірі 674532 грн., на які опікуном 02.12.2020 придбано ОСОБА_11 квартиру в АДРЕСА_4 , в якій, як встановлено досудовим розслідуванням, проживає його сестра ОСОБА_12 , що спричинило тяжкі наслідки у вигляді матеріальних збитків, завданих державному бюджету на вказану суму.

Крім того, з огляду на вказане, всупереч вимогам чинного законодавства, положення про департамент житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради, положення про відділ обліку та приватизації житла управління житлового господарства департаменту житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради, посадової інструкції, ОСОБА_6 , як службова особа, перебуваючи на посадах, пов`язаних з виконанням організаційно-розпорядчих обов`язків, заступника начальника управління начальника відділу обліку та приватизації житла управління житлового господарства департаменту житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради та члена комісії, з розгляду питань щодо забезпечення житлом дітейсиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, осіб з їх числа, утвореної рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 07.08.2019 №434/16, допустивши службову недбалість, не виконав своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них.

А саме, перебуваючи в приміщенні відділу департаменту житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради по вул. Героїв Майдану, 176 в м. Чернівці, перед наданням для використання в роботі вказаної комісії довідки №338 за своїм підписом про перебування ОСОБА_10 на квартирному обліку станом на 15.10.2019, не забезпечив з метою прийняття комісією на засіданні 05.11.2019 законного та обґрунтованого рішення щодо ОСОБА_10 , належну організацію, керівництво та контроль за діяльністю відділу обліку та приватизації житла управління житлового господарства департаменту житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради, ведення обліку громадян, які потребують покращення житлових умов в м. Чернівці, внаслідок чого до засідання комісії не було проведено згідно п.25 Правил перереєстрацію ОСОБА_10 , як громадянки, яка перебуває на квартирному обліку, перевірку її облікових даних, внаслідок чого зміни в її майновому стані та набуття в 2016 році на праві власності житлового приміщення по АДРЕСА_2 , що є підставою для зняття з квартирного обліку та відмови комісією у наданні грошової компенсації на придбання житла, не виявлялись, проекти рішень виконкому про зняття з квартирного обліку цієї особи не готувались, до відома комісії на засіданні 05.11.2019, яке відбулось в приміщенні Чернівецької міської ради за адресою: Центральна площа, 1 в м. Чернівці, ОСОБА_6 не доводились, що призвело до прийняття комісією 05.11.2019 незаконного рішення про виплату ОСОБА_10 , як особі з числа дітей, позбавлених батьківського піклування, яка при наявності у власності житла, незаконно продовжувала перебувати на квартирному обліку до 15.07.2020, як особа, потребуюча поліпшення житлових умов, грошової компенсації на придбання житла за рахунок бюджетних коштів у розмірі 510012 грн., за які остання 15.04.2020 придбала будинок площею 131,7 м2 в с. Чудей, Чернівецького району, та земельну ділянку під ним площею 0,1841 га, що спричинило тяжкі наслідки у вигляді матеріальних збитків, завданих державному бюджету на вказану суму.

Дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст. 367 КК України - службова недбалість, тобто невиконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що завдало охоронюваним законом державним та громадським інтересам тяжких наслідків.

Позиції учасників апеляційного провадження в судових дебатах.

Прокурор підтримала свою апеляційну скаргу, наполягала на її задоволенні з підстав наведених в ній. Просила скасувати вирок районного суду відносно ОСОБА_6 .. Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 367 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані із здійсненням організаційно- розпорядчих обов`язків, строком на 2 роки, зі штрафом у розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки з покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_6 та в його інтересах адвокати ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , в суді апеляційної інстанції заперечували щодо апеляційних вимог сторони обвинувачення, просили залишити їх без задоволення, а вирок районного суду без змін, як законний та обґрунтований, і ухвалений відповідно до чинного законодавства.

Мотиви, з яких апеляційний суд виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується.

Встановивши суть вироку суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, міркування прокурора, який підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, захисників та виправданого, які заперечували щодо задоволення апеляційних вимог сторони обвинувачення і просили вирок суду першої інстанції залишити без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження і допитавши свідків, колегія суддів приходить до наступного.

Згідно зі ст. 2 КК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

За змістом ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 цього Кодексу, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Згідно з положеннями ч.1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Положенням ч.3 ст. 373 КПК України визначено, що обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до п.1 ч.3 ст. 374 КПК України у мотивувальній частині вироку зазначаються: у разі визнання особи виправданою формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення; мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

У відповідності до ч.1 ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо, здійснюючи оцінку кожного доказу за правилами ч.1 ст. 94 КПК України за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупності зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку.

За результатами апеляційного розгляду, колегія суддів прийшла до висновку, що у ході судового розгляду указані вище вимоги закону судом першої інстанції були дотримані у повному обсязі.

З матеріалів справи видно, що суд першої інстанції, розглядаючи кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 , провів судовий розгляд згідно з положеннями ч.1 ст. 337 КПК України, тобто в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, дотримуючись принципів диспозитивності, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Всебічно дослідивши докази, що були надані сторонами кримінального провадження та оцінивши кожний наданий доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність наданих стороною обвинувачення доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, районний суд дійшов вірного висновку про те, що їх не можна покласти в основу обвинувачення, так як самі по собі, так і в сукупності - прямо чи опосередковано вони не підтверджують існування обставин, про які зазначено в обвинувальному акті та дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність в діях обвинуваченого ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 367 КК України. У зв`язку з чим він був визнаний невинуватим і виправданим у пред`явленому йому обвинуваченні.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, згідно обвинувального акту дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 2 ст. 367 КК України, як неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, а саме не забезпечення у період з жовтня по листопад 2019 року, з метою прийняття комісією законного та обґрунтованого рішення, належної організації, керівництво та контроль за діяльністю відділу обліку та приватизації житла управління житлового господарства департаменту житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради, який він очолював та ведення обліку громадян, які потребують покращення житлових умов в м. Чернівці, з метою проведення перевірки питання можливого надання ОСОБА_11 та ОСОБА_10 грошової компенсації на придбання житла за рахунок бюджетних коштів у розмірі 1184544 грн., за які останні придбали житло, що спричинило тяжкі наслідки у вигляді матеріальних збитків, завданих державному бюджету на вказану суму.

Сторона обвинувачення у своїй апеляційній скарзі на підтвердження винуватості ОСОБА_6 посилається на ті ж докази, які були предметом дослідження судом першої інстанції, зокрема на покази свідків, ряд письмових доказів й інші матеріали які є в кримінальному провадженні.

В свою чергу, районний суд розглядаючи кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 повно, всебічно та об`єктивно встановив всі фактичні обставини провадження, детально дослідив і дав належну оцінку кожному доказу, і на думку апеляційного суду, доводи наведені стороною обвинувачення і докази, на які звертає увагу прокурор у своїй апеляційній скарзі, не доводять вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, в якому він обвинувачується та не спростовують висновків суду.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, в постанові Великої Палати від 16 жовтня 2019 року (провадження №13-43 кс19), під час апеляційного провадження повторне дослідження доказів є правом, а не обов`язком суду.

Апеляційний суд звертає увагу, що всі доводи апеляційної скарги прокурора фактично зводяться до його незгоди з висновками суду першої інстанції щодо оцінки доказів, які були досліджені судом та наведені у вироку. Доводи прокурора про те, що суд першої інстанції не надав належної оцінки доказам у даному кримінальному провадженні не ґрунтуються на законі.

Так, у даному кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 , суд апеляційної інстанції не дає власної оцінки доказів, а лише погоджується з тією оцінкою, яку дав суд першої інстанції, разом з тим колегією суддів повторно проведено допит обвинуваченого, свідків та досліджено матеріали кримінального провадження.

Отже, досліджуючи матеріали кримінального провадження, колегією суддів встановлено, що відповідно до Порядку та умов надання у 2019 році субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на проектні, будівельно-ремонтні роботи, придбання житла та приміщень для розвитку сімейних та інших форм виховання, наближених до сімейних, забезпечення житлом дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, осіб з їх числа, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.11.2017 №877 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26.06.2019 №616) далі «Порядку», рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 07.08.2019 №434/16 утворено комісію з розгляду питань щодо забезпечення житлом дітей сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, осіб з їх числа, затверджено її склад та Положення. На підставі зазначеного рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради до складу Комісії було включено ОСОБА_6 , як члена комісії - заступника начальника управління житлового господарства, начальника відділу обліку та приватизації житла департаменту житлово-комунального господарства міської ради.

Відповідно до п.5 Порядку і умов надання у 2019 році субвенції є перебування дітей на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов.

Згідно пункту 8 Порядку та умов надання у 2019 році субвенцій з державного бюджету, до повноважень комісії належить: формування потреби щодо спрямування субвенції за напрямами, передбаченими пунктом 4 цих Порядку та умов, і підготовка відповідних пропозицій; перевірка наявності у дитини статусу дитини-сироти, дитини, позбавленої батьківського піклування, особи з їх числа; перевірка наявності документів про перебування дитини на квартирному обліку; перевірка наявності у дитини майнових прав на нерухоме майно або відчуження такого майна протягом останніх п`яти років; визначення дитини, якій буде придбано житло або призначено грошову компенсацію.

Рішення місцевої комісії оформляється протоколом, який підписується всіма членами місцевої комісії і подається виконавчому комітету міської ради для затвердження в установленому законодавством порядку не пізніше ніж через 10 календарних днів з дня його прийняття. Копія рішення виконавчого комітету міської ради надсилається розпоряднику субвенції за місцевими бюджетами вищого рівня.

Проте, перш ніж перед комісією постане питання прийняття рішення про визначення дитини, якій буде придбано житло або призначено грошову компенсацію, орган соціального захисту населення надає дитині роз`яснення щодо її права на отримання житла за рахунок субвенції або грошової компенсації, ознайомлює з порядком та умовами отримання житла за рахунок субвенції чи грошової компенсації під розпис (п.24 «Порядку»).

В свою чергу, дитина протягом трьох робочих днів від дати ознайомлення з порядком та умовами отримання житла за рахунок субвенції або грошової компенсації, визначає разом із законним представником або в разі його відсутності - з представником органу опіки та піклування за місцем свого походження, спосіб реалізації свого права на забезпечення житлом та звертається з відповідною заявою до органу соціального захисту населення.

Діти, які виявили бажання отримати грошову компенсацію, з метою отримання допомоги у придбанні житла звертаються із заявою до центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді виконавчого органу міської ради, працівник якого здійснює соціальний супровід такої дитини відповідно до закону (п.26«Порядку»).

Пунктом 27 Порядку та умов надання у 2019 році субвенцій з державного бюджету визначено, що заяву про придбання житла або виплату грошової компенсації дитина особисто подає до органу соціального захисту населення за місцем перебування на квартирному обліку.

До заяви про придбання житла або виплату грошової компенсації за рахунок субвенції додаються такі документи(пункт 28 «Порядку»):

копія документа, що посвідчує особу дитини;

копія реєстраційного номера облікової картки платника податків (або серія та номер паспорта для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків);

копія рішення про надання документів, що підтверджують статус дитини-сироти, дитини, позбавленої батьківського піклування.

Орган соціального захисту населення не пізніше ніж через десять робочих днів з дати прийняття заяви з усіма необхідними документами вносить до місцевої комісії подання про придбання дитині житла або виплату їй грошової компенсації.

Місцева комісія протягом п`яти робочих днів з дати надходження подання розглядає його по суті у присутності дитини та приймає рішення про придбання дитині житла або виплату їй грошової компенсації, яке оформлюється відповідно до пункту 8 цих Порядку та умов.

У разі неявки дитини розгляд відповідного питання переноситься на наступне засідання місцевої комісії.

Відповідно до пункту 1.1 «Положення про комісію з розгляду питань щодо забезпечення житлом дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, осіб з їх числа» далі «Положення», комісія є консультативно-дорадчим органом та створена для формування пропозицій стосовно отримання субвенції з державного бюджету місцевим бюджетом на проектні, будівельно-ремонтні роботи, придбання житла та приміщень для розвитку сімейних та інших форм виховання, наближених до сімейних, забезпечення житлом дітей-сиріт, дітей позбавлених батьківського піклування, осіб з їх числа.

До повноважень комісії, серед іншого належить перевірка наявності у дитини майнових прав на нерухоме майно або відчуження такого майна протягом останніх п`яти років (п.2.2.5. «Положення»), перевірка наявності документів про перебування дитини на квартирному обліку (п.2.2.4 «Положення»).

Пунктом 3.10. «Положення» передбачено, що місцева комісія відмовляє дитині у придбанні житла або призначенні грошової компенсації у разі: подання недостовірних відомостей; прийняття рішення про втрату статусу дитини-сироти, дитини, позбавленої батьківського піклування; наявності у дитини майнових прав чи права власності на нерухоме майно, що є підставою для зняття з квартирного обліку; коли дитина не перебуває на квартирному обліку; коли дитині вже надавалося житлове приміщення.

Оскільки рішенням Чернівецької міської ради №434 від 07.08.2019 року в п.4 організація виконання рішення була покладена на директора департаменту праці та соціального захисту населення міської ради (т.1 а.с.142), то саме цей департамент і несе відповідальність за підготовку документів для розгляду утвореною міським головою комісією (т.1 а.с.145-149).

Згідно Постанови Ради Міністрів УРСР і Української Республіканської Ради професійних спілок від 11 грудня 1984 року №470 «Про затвердження Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР», зокрема п.8 цих Правил встановлено, що квартирний облік здійснюється, як правило, за місцем проживання громадян у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів.

Пунктом 18 встановлено, що заява про взяття на квартирний облік подається відповідно виконавчому комітету сільської, селищної, міської ради, сільському голові за місцем проживання громадян та адміністрації підприємства, установи, організації чи органу або іншому громадському об`єднанню (організації) за місцем їх роботи. Заява підписується членами сім`ї, які разом проживають, мають самостійне право на одержання жилого приміщення і бажають разом стати на облік. До заяви додаються: довідки про реєстрацію місця проживання особи на кожного члена сім`ї, довідки про те, чи перебувають члени сім`ї на квартирному обліку за місцем роботи (у виконавчому комітеті сільської, селищної, міської ради). Громадяни, які беруться на облік на пільгових підставах або користуються правом першочергового чи позачергового одержання жилих приміщень, зазначають про це у заяві і подають відповідні документи.

Пунктом 24 даних Правил, на кожного громадянина (сім`ю), взятого на квартирний облік, заводиться облікова справа, у якій містяться необхідні документи. Обліковій справі дається номер, відповідний номеру у книзі обліку осіб, які перебувають у черзі на одержання жилого приміщення.

Відповідно до п.25 Правил виконавчі комітети місцевих Рад народних депутатів, підприємства, установи, організації щороку в період з 1 жовтня по 31 грудня проводять перереєстрацію громадян, які перебувають на квартирному обліку, в ході якої перевіряються їх облікові дані. Виявлені зміни вносяться в облікові справи громадян і книгу обліку осіб, які перебувають у черзі на одержання жилих приміщень. Зміни з питань, що належать до компетенції виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів, адміністрації підприємства, установи, організації (органу громадської організації) і профспілкового комітету, провадяться після прийняття рішень цими органами. Про внесені зміни заінтересованим особам направляється письмове повідомлення.

Громадяни перебувають на квартирному обліку до одержання жилого приміщення, за винятком випадків, передбачених у цьому пункті. Громадяни знімаються з квартирного обліку у випадках, зокрема, поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення (п.26 Правил).

Таким чином, згідно наведених нормативно-правових актів, на які посилається обвинувачення, можна зробити наступний висновок, перше, - обліком дітей-сиріт, які мали право на житло чи компенсацію займався орган соціального захисту населення; друге, - вичерпний перелік відповідних документів надавався виключно самими особами (дітьми), відповідно до п.27 Порядку та умов надання у 2019 році субвенцій з державного бюджету, третє, - рішення про надання житла чи субвенції приймалося комісією та оформлялося протоколом, який підписувався всіма членами комісії, а не особисто ОСОБА_6 ..

Окрім цього, жоден з перерахованих вище нормативно-правових актів не містить роз`яснень щодо розподілу обов`язків між конкретними відділами міської ради, не кажучи вже про визначених осіб чи їх посад, які безпосередньо відповідають за прийняті документи та відомості, які в них зазначені.

У своїх показах, обвинувачений ОСОБА_14 , як у судовому засіданні суду першої, так і апеляційної інстанцій вказав, що зі змістом Постанови КМУ, яка врегульовувала порядок надання субвенцій дітям позбавлених батьківського піклування, був ознайомлений частково, саме під час роботи комісії. Наголосив, що розподілу функцій між членами комісії не було. Якби на засіданні комісії стало відомо про наявність житла у когось із заявників, то комісія б вивчала доручення повністю, але підстави для зняття з обліку у таких осіб, все одно були б відсутні. Навіть після встановлення наявності нерухомості не зняли б з обліку. Вказане питання поставили би перед юридичним відділом ЧМР, оскільки тільки на виконкомі може вирішуватися питання про зняття з квартирного обліку. Якщо виконком приймає рішення про зняття з квартирного обліку, то відділ, який він очолює, фізично виконує це рішення. Зняття з квартирного обліку в повноваження відділу не входить. Знімаються з квартирного обліку тільки ті особи, які отримали житло. Якщо б квартирний відділ отримав доручення, то б вирішувалося питання законності перебування особи на обліку. Доступу до реєстрів нерухомості немає у жодного працівника квартирного відділу. У відділу працювало всього три особи і на ОСОБА_15 -головного спеціаліста відділу був покладений обов`язок ведення обліку громадян, які потребують покращення житлових умов.

Зазначив, що на засіданні комісії всі документи, які були наявні у справі доповідалися секретарем. Пакет документів для розгляду подавав орган соціального захисту населення і саме він остаточно перевіряв підстави призначення грошової компенсації. Громадяни, які потребують покращення житлових умов, подають у відділ заяву і необхідний пакет документів. Коли відбувається повторна реєстрація - перевірка житлових умови не обов`язкова. Вказав на той факт, що участь у приватизації майна це не покращення умов житла, а те, що ОСОБА_11 перебував у будинку-інтернаті на момент засідання комісії, 5.11.2019 рок, не було відомо. Ніяких питань на засіданні комісії до громадян ОСОБА_10 і ОСОБА_11 (його представника) не було. Відносно ОСОБА_11 підстав для внесення змін у особову справа не було, він мав право перебувати на квартирному обліку, оскільки при приватизації не було дотримано норми квартирної площі.

Вказанні пояснення підсудного підтверджуються п.23-30 Постанови № 877 Кабінету Міністрів України від 15.11.2017 року.

З посадової інструкції ОСОБА_6 , як заступника начальника управління начальника відділу обліку та приватизації житла управління житлового господарства департаменту житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради, затвердженої наказом директора департаменту ЖКГ Чернівецької міської ради від 23.10.2015 №88-од, убачається, що з поміж іншого до його обов`язків входить забезпечення організації проведення процесу обліку та приватизації житла (п.1.1). Згідно розділу 2 посадової інструкції до завдань, обов`язків та повноважень ОСОБА_6 , входило, зокрема: здійснення керівництва діяльністю відділу, розподіл обов`язків між працівниками, очолення та контроль їх роботи (п.2.2), ведення обліку громадян, які потребують покращення житлових умов у м. Чернівці (п.2.12) (т.12 а.с.14-18).

Безпосередній облік громадян, які потребували покращення житлових умов у м. Чернівці та підготовку документів на засідання житлової комісії і виконкому міськради з питань постановки на квартирний облік, проведення щорічної перереєстрації їх облікових справ, згідно Посадової інструкції, затвердженої наказом директора департаменту житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради за № 88 від 23.10.2015 року було покладено на головного спеціаліста відділу обліку та приватизації житла…. ОСОБА_15 (т. 12 а.с.24-28)

При цьому слід звернути увагу на те, що дійсно в обов`язки ОСОБА_6 входило ведення обліку громадян, які потребують покращення житлових умов, разом з тим, серед цих обов`язків немає вказівок про ведення обліку дітей сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, які потребують покращення житлових умов

Тобто, повний контроль і обов`язок ведення обліку дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, які потребують покращення житлових умов не було покладено на відділ обліку та приватизації житла управління житлового господарства департаменту житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради, заступником начальника управління якого був ОСОБА_6 і такими повноваженнями він теж не був наділений.

Наявність у матеріалах справи довідок №338 та №358 за підписом ОСОБА_6 про перебування на квартирному обліку ОСОБА_10 та ОСОБА_11 станом на 05.11.2019 року, на які прокурор звертає увагу, і власно ставить йому в провину, не можуть бути доказом того, що саме вони стали підставою для надання зазначеним особам субвенцій, оскільки ці довідки не передбачені, ні Порядком та умовами надання у 2019 році субвенцій з державного бюджету, а ні списком необхідних документів для звернення з заявою дитини. ОСОБА_6 у своїх показах з приводу цих довідок вказав, що особисто їх не складав, а тільки підписував їх і ставив печатку повністю довіряючи працівнику відділу і відповідальній особі ОСОБА_15 , яка, в силу своїх посадових обов`язків, відповідала за зміст інформації.

Також слід зазначити, що жоден з членів комісії у своїх показах наданих у суді не вказували про те, що саме ці довідки стали підставою для прийняття комісією неправомірного рішення і надання субвенцій дітям, про що також свідки ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 і ОСОБА_19 підтвердили і в апеляційній інстанції під час допиту.

Зокрема вказали, що по всіх дітях сиротах, які претендували на отримання житла чи субвенції, матеріали щодо яких розглядалися на засіданні Комісії 05.11.2019 року, документи були підготовлені претендентами самостійно і витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно були надані ними за останній період.

Зазначили, що доступ до відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна мали лише двоє працівників юридичного відділу Чернівецької міської ради. І, так як дитиною було надано відомості щодо відсутності у неї будь-якого майна, то і не було підстав додатково перевіряти ці відомості Комісією чи давати доручення юридичному відділу міськради.

Тобто, ОСОБА_6 та його підлеглі не мали доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щоб робити це самостійно, але якщо в когось з дітей в особовій справі не було таких відомостей, то зверталися до юридичного відділу, однак зверталися не за офіційним запитом, а на усне прохання, т.я. сам порядок проходження юридичної експертизи у міськраді не був розроблений і затверджений, стороною обвинувачення ненаданий.

Виходячи з цього, очевидним стає факт того, що робота Комісії була організована так, що на її засідання до матеріалів справи на кожного претендента на отримання грошової компенсації долучалися тільки актуальні витяги щодо їх майна, надані самими особами.

За таких обставин, стороною обвинувачення не доведено яким чином ОСОБА_6 , як член Комісії впливав, і як від нього могло залежати рішення Комісії, як колегіального органу.

Стороною обвинувачення у обвинувальному акті зазначено порядок діяльності Комісії, її склад, повноваження, однак не надано правової оцінки тому, як працює комісія, повноваження кожного її члена, та яку роботу у цій комісії він виконує, які має обов`язки, чи впливає кожен член комісії на прийняте рішення, у тому числі на те рішення, яке є предметом судового розгляду даного кримінального провадження.

Також, органом досудового розслідування описано процедуру за якою рішення Комісії проходить затвердження у виконкомі відповідної ради, однак органом виконавчої влади не було жодним чином з`ясовано чому відсутня довідка про майно з Державного реєстру за 5-ть років щодо осіб, які претендують на отримання грошової компенсації згідно рішення Комісії, передбаченої п.8 Постанови Кабінету Міністрів України № 877 від 15.11.2019 року, як і не розкрито стороною обвинувачення.

Попри це не можливо залишити поза увагою і той факт, що також не заперечує сторона обвинувачення, що органом досудового розслідування внесені відомості до ЄРДР 25.06.2022 №0001855 за ч.3 ст. 190 КК України і здійснюється досудове розслідування відносно ОСОБА_10

Разом з цим, колегія суддів зауважує, що особі, у даному випадку ОСОБА_6 , не може ставитися в провину службова недбалість тоді, коли заяви та документи подавалися особисто особами, які потребували покращення житлових умов, облік цих осіб і подання на них готувалися працівниками іншого департаменту міськради органом соціального захисту населення, а на засіданні комісії лише перевірялися наявні документи за такими фактами: чи особа мала статус дитини-сироти; чи перебувала на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов на соціальному квартирному обліку; відомості про наявність чи відсутність у дитини майнових прав на нерухоме майно. Тобто комісією переглядалися вже підготовленні і сформовані документи (іншими особами) перед засіданням, і лише після перевірки цих документів, комісією приймалося рішення протокол про надання субвенції чи відмову у ній. У жодного члена комісії не виникало питань до цих дітей, які безпосередньо брали участь у розгляді їх заяв, а прийняте комісією рішення не було остаточним, далі рішення приймалося виконкомом міської ради.

Колегія суддів оцінює покликання прокурора щодо невідповідності висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи, як безпідставні та необґрунтовані, оскільки під час апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції встановлено, що судом при ухваленні оскаржуваного вироку належним чином дотримано вимог кримінального процесуального законодавства, а сам вирок вмотивований.

Відповідальність за ст. 367 КК України настає лише у випадку, якщо дії, невиконання чи неналежне виконання яких спричинило передбачені у зазначеній статті наслідки, входили у коло службових обов`язків цієї службової особи, іншими словами, якщо обов`язок діяти відповідним чином юридично був включений (законом, указом, постановою, наказом, інструкцією тощо) до кола службових повноважень такої особи.

Невиконання службових обов`язків означає невиконання службовою особою дій, передбачених як безумовних для виконання нею по службі. Цей вид недбалості називають «чистою» бездіяльністю - службова особа повністю не виконує свої обов`язки.

З суб`єктивної сторони цей злочин характеризується злочинною самовпевненістю (службова особа передбачає, що внаслідок невиконання чи неналежного виконання нею своїх службових обов`язків правам і законним інтересам може бути завдано істотну шкоду, але легковажно розраховує на її відвернення) або злочинною недбалістю (службова особа не передбачає, що в результаті її поведінки може бути завдано істотну шкоду, хоча повинна була і могла це передбачити).

Для наявності складу службової недбалості слід встановити, що службова особа мала реальну можливість виконати належним чином свої обов`язки. Визначення можливості (чи неможливості) виконання нею своїх обов`язків здійснюється за допомогою відповідних об`єктивних та суб`єктивних факторів. До об`єктивних факторів належать зовнішні умови, в які поставлена службова особа, а до суб`єктивних - особливості цієї особи.

Так як в судовому засіданні встановлено, що жодного розподілу повноважень серед членів Комісії не було, і члени Комісії, зокрема ОСОБА_6 одноособово не наділений повноваженнями щодо збору та перевірки документів, які подавали діти з метою отримання субвенції, не міститься така інформація, ані в особових справах дітей, ані в їх облікових справах, тому обвинувачений в жодному випадку не мав можливості повідомити таку інформацію на засіданні комісії. Сам пакет документів для розгляду комісією готував інший департамент праці і соціального захисту населення Чернівецької міської ради (т.1 а.с.142).

Оцінюючи досліджені районним судом докази та перевіривши їх у суді апеляційної інстанції, колегія суддів вважає, що суд прийшов до вірного висновку, що наявні докази не доводять причетність ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 367 КК України, так як рішення з приводу виділення коштів приймалось комісією (колегіальним органом) шляхом голосування та формувалося у вигляді протоколу, який згодом затверджувався виконкомом Чернівецької міської ради, протокол засідання комісії відображав достовірний процес прийняття рішення, тобто доповіді членів комісії чи пояснення претендентів на субвенцію, якщо до них у когось виникали питання, перелік цих питань, виступи членів комісії, процес голосування та фіксація його результатів, а також прийняте остаточне рішення.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду 1-ї інстанції і не вбачає у діях ОСОБА_6 , як заступника начальника управління, начальника відділу обліку та приватизації житла управління житлового господарства департаменту житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради, як одного з членів Комісії, складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 367 КК України.

Такий висновок апеляційний суд робить у враховуючи практику ЕСПЛ, зокрема у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyevav. Russia», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява №926/08, рішення від 20.09.2016), в яких серед іншого, ЄСПЛ зазначив, що «…суд не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)».

Згідно ст. 17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, доки її вину не буде доведено у порядку, встановленому законом.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Це питання має бути вирішене на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать «за» чи «проти» тієї або іншої версії подій. Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи в цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Зазначене національне процесуальне законодавство України повністю узгоджується і з практикою ЄСПЛ, що сформульована у п.43 рішення Суду від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини», згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що у даному кримінальному провадженні високі стандарти доведення вини особи «поза розумним сумнівом» стороною обвинувачення дотримані не були.

Виходячи із пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення, не вказано, яка саме роль і участь останнього, який одноособово не приймав рішень, не був відповідальним за організацію роботи Комісії, не мав доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щоб самостійно перевірити наявність чи відсутність майна у особи, яка претендує на отримання грошової компенсації у тому, що Комісія як колегіальний орган, кожен член якої мав право і обов`язок знайомитися з матеріалами справи, голосувати за чи проти виділення грошової компенсації, прийняла відповідне рішення.

Зміст вироку суду 1-ї інстанції відповідає вимогам ст. 370 КПК України. Враховуючи встановлені судом фактичні обставини провадження, на підставі дослідження всіх представлених у провадженні матеріалів, апеляційний суд дійшов висновку, що судове рішення щодо ОСОБА_14 є законними, вмотивованим і обґрунтованими, у зв`язку з чим апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.

Порушень норм кримінального та кримінального процесуального законодавства, які були б підставою для скасування судових рішень, апеляційний суд не вбачає.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок або ухвалу без змін.

Керуючись ч.2 ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 424 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Вирок Першотравневого районного суду м. Чернівці від 15 липня 2024 року, яким ОСОБА_6 - визнано невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 367 КК України та виправдано на підставі п.2 ч.1 ст. 373 КПК України, за недоведеністю вчинення ним злочину без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення проте може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3