Справа № 591/4678/22
Провадження № 1-кп/591/553/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2025 року м. Суми

Зарічний районний суд м. Суми у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0001650 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , гр-на України, пенсіонера, одруженого, не судимого,

в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В :

28 серпня 2022 року близько 20:05 год. ОСОБА_5 керував автомобілем «Кіа», н.з. НОМЕР_1 та рухався по вул. Харківська в м. Суми, де в районі перехрестя з пр-том М.Лушпи неподалік буд. 5/1, перевищивши допустиму швидкість руху, знехтувавши безпекою дорожнього руху, не врахувавши дорожню обстановку, під час виникнення небезпеки не вжив негайних заходів для зменшення швидкості руху аж до зупинки транспортного засобу, внаслідок чого допустив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , який перетинав проїзну частину справа-наліво відносно напрямку руху автомобіля поза межами пішохідного переходу.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді ВЧМТ, забою головного мозку, множинних переломів передньої та задньої стінок лобного синуса, перелому лобної кістки справа з переходом на основу черепа, рани лобної ділянки, закритого перелому кісток правої гомілки зі зміщенням, закритого перелому шийки правого стегна зі зміщенням, садна та гематоми лівого колінного суглобу, садна верхніх кінцівок, які кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження.

Водій ОСОБА_5 допустив порушення п.п. 12.2-12.4 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 р., якими передбачено, що: в темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги; у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди; в населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Допущені водієм ОСОБА_5 порушення вимог п.п. 12.2-12.4 ПДР України знаходяться в прямому причинному зв`язку із дорожньо-транспортною подією та наслідками, що наступили.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення не визнав повністю, зазначивши про те, що дійсно при наведених вище обставинах він здійснив наїзд на пішохода, коли їхав в сутінках, але вважає, що в цьому винен пішохід, а він ( ОСОБА_5 ) не порушував ПДР України та рухався з допустимою швидкістю. При огляді місця події були зроблені неправильні виміри, а сліди, що виявлені на місці не є слідами гальмування керованого ним транспорту. Цивільні позови визнав частково.

До наданих показань суд відноситься критично та вважає їх обраним способом захисту, оскільки вони спростовуються іншими доказами в справі.

Так, потерпілий ОСОБА_6 показав суду, що при наведених вище обставинах у вказаному місці, він переходив проїзну частину, як відбувся наїзд не пам`ятає, перед цим вживав алкоголь.

Свідок ОСОБА_7 також не повідомила суду суттєвої інформації з приводу ДТП, зазначивши лише, що дійсно їхала в салоні згаданого автомобіля в якості пасажира, коли були сутінки, траєкторії руху пішохода не бачила, де відбувся наїзд не знає. Лише почула удар, відчула як осипалось скло (інші твердження свідка є його припущеннями, до яких суд відноситься критично, оскільки вони спростовуються іншими доказами, а свідок не є фахівцем, який має спеціальні знання в галузі автотехнічних знань).

По-перше, слід одразу зауважити про те, що протокол слідчого експерименту за участю ОСОБА_5 (т. 1 а.с. 125) суд визнає недопустимим доказом, оскільки він був проведений за участю ОСОБА_5 , коли той перебував в статусі свідка, що є безумовним порушенням його права на захист, оскільки навіть в той момент перевірявся саме він на предмет наявності в його діях складу кримінального правопорушення та в подальшому він набув статус підозрюваного в провадженні.

Згадані дії органу досудового розслідування вчинені з порушенням засад, закріплених в ст.ст. 18, 20 КПК України, оскільки під час слідчого експерименту ОСОБА_5 , який перебував в уразливому стані, не був забезпечений захисником, не отримав зрозумілою мовою роз`яснення права не свідчити проти себе, можливих наслідків для нього та навпаки був попереджений про кримінальну відповідальність, надав слідчому покази, які тепер покладаються прокурором в основу його обвинувачення.

Отже, на підставі п.п. 3, 4 ч. 2, п. 1 ч. 3 ст. 87 КПК України, протокол слідчого експерименту від 08 вересня 2022 року, суд визнає недопустимим доказом.

Водночас, переконливих підстав для недовіри чи щодо неналежності чи недопустимості інших доказів суду наведено не було, вони є послідовними, узгоджуються між собою та в достатній мірі доводять обставини обвинувачення та винуватість ОСОБА_5 в інкримінованому кримінальному правопорушенні, а саме:

-протокол огляду місця події, під час якого була зафіксована слідова картина місця ДТП, був виявлений слід гальмування, який в подальшому був взятий як вихідні дані для відповідного висновку експерта - т. 1 а.с. 109 (твердження обвинуваченого з приводу недостовірності даних, які закріплені в протоколі є його припущеннями, жодним чином не підтвердженими суду, в тому числі в контексті виявленого сліду гальмування наведеного автомобіля, який слідує безперервно до коліс автомобіля ОСОБА_5 , а цьому протоколу була надана оцінка відповідним експертом-автотехніком при проведенні експертного дослідження та яким не висловлено жодних сумнівів в ньому);

-матеріали тимчасового доступу до медичної документації потерпілого та висновок судово-медичного експерта (т. 1 а.с. 121-124), яким підтверджено характер, ступінь тяжкості та локалізація тілесних ушкоджень, отриманих потерпілим при згаданій ДТП;

-протокол слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_8 , яким перевірені та встановлені обставини наведеної ДТП, та який в першу чергу і був покладений в основу висновку експерта автотехніка (т. 1 а.с. 128);

-висновком експертизи технічного стану транспорту, яким підтверджено технічну справність автомобіля під керуванням ОСОБА_5 (т. 1 а.с. 133);

-висновком експерта автотехніка, яким підтверджено наявність в діях водія ОСОБА_5 порушень наведених вище пунктів ПДР України, які перебувають в причинному зв`язку з подією ДТП (т. 1. а.с. 145).

При цьому, щодо наведених доказів, суд вважає за необхідне зауважити наступне.

Не дивлячись на те, що в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 дав суду покази, які в цілому підтверджують обставини наведеної ДТП, але він не підтвердив, що бачив безпосереднє місце наїзду, проте такі обставини суд відносить на давність описаних в обвинуваченні подій, суб`єктивне сприйняття свідком зазначених подій, а також те, що він підтвердив, що дійсно брав участь в слідчому експерименті та бачив подію ДТП, а також підтвердив, що підписував наведений протокол слідчого експерименту, який відповідає слідовій картині, зафіксованій під час огляду місця події, а висновком експерта автотехніка підтверджена технічна спроможність показань свідка (на відміну від показань обвинуваченого, який наполягав в тому числі під час допиту в суді на тому, що швидкість його руху була 50-55 км/год).

До того ж, в згаданий протокол слідчого експерименту вносились в першу чергу відомості, закріплені під час огляду місця події, дані стосовно пошкоджень транспорту, виходячи з чого, а також наданої інформації свідком стосовно руху пішохода і були встановлені та перевірені зазначені обставини, які згідно висновку експерта є технічно спроможними.

Не викликає у суду сумнівів і висновок експерта автотехніка, яким встановлено наявність в діях водія порушень ПДР України, які перебувають в причинному зв`язку з подією ДТП, оскільки в його основу покладені вихідні дані як з наведеного вище огляду місця події, яким зафіксована об`єктивна слідова картина та покази свідка ОСОБА_8 , які є технічно спроможними.

Таким чином, суд вважає зазначені обставини вчиненого діяння встановленими, факт скоєння ОСОБА_5 кримінального правопорушення доведеним, а його дії кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України, оскільки він, як особа, що керувала транспортним засобом, порушив правил безпеки дорожнього руху, що спричинило тяжкі тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_6 .

Пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин ОСОБА_5 суду не наведено.

При цьому, дійшовши висновку про відсутність у ОСОБА_5 пом`якшуючих покарання обставин, суд виходить з роз`яснень, які надав Верховний Суд в постанові від 22.03.2018 року у справі № 759/7784/15-к про те, що розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в визнанні негативних наслідків злочину для потерпілої особи, намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Однак, хоча ОСОБА_5 під час судового розгляду заявляв про часткове визнання своєї винуватості у вчиненому, проте, таке зізнання мало формальний характер та фактично провина ним взагалі заперечувалась.

Не вважає суд пом`якшуючою покарання обставиною і активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, оскільки всі учасники події були відомі органу досудового розслідування з самого початку і всі подальші дії зводились до технічної сторони проведення відповідних експертних досліджень на підставі отриманих вихідних даних, в тому числі на очевидній участі обвинуваченого в ДТП.

Дослідженням особи обвинуваченого встановлено, що він є не судимою особою, є пенсіонером, має інвалідність 3-ї групи, одружений, характеризується позитивно, має суттєві вади здоров`я.

При призначенні виду та міри покарання суд враховує особу обвинуваченого, характер та ступінь суспільної небезпечності скоєного ним кримінального правопорушення.

Беручи до уваги викладене та дані щодо особи обвинуваченого, характер та ступінь суспільної небезпечності скоєного ним кримінального правопорушення, яке не призвело до невідворотніх наслідків, було вчинено з необережності та в тверезому стані, враховуючи відсутність обтяжуючих покарання обставин та відсутність інформації про системний характер порушень ПДР України зі сторони обвинуваченого в минулому, врахувавши вік обвинуваченого, його позитивні характеристики та наявність суттєвих вад здоров`я, відсутність судимостей, суд вважає, що виправлення ОСОБА_5 можливе з призначенням покарання у виді позбавлення волі, без позбавлення права керування транспортними засобами та з застосуванням іспитового строку, оскільки саме це сприятиме досягненню мети провадження (тим більше в умовах війни) та відшкодуванню заподіяних ним збитків.

Не призначаючи додаткової міри покарання у виді позбавлення права керування, як зазначено вище, суд виходить з позитивної репутації обвинуваченого, відсутності даних про наявність у нього системних порушень ПДР України в минулому, з наявності у нього вад здоров`я, групи інвалідності, а також зважає на введений в країні воєнний стан та стані сп`яніння пішохода (т. 1 а.с. 124).

Цивільні позови Департаменту фінансів Сумської ОДА (т. 1 а.с. 30) та КНП СОР «Сумська ОКЛ» (т. 1 а.с. 25), підтверджені довідками та на які не було подано суттєвих та вагомих заперечень, пов`язані з лікуванням потерпілого в медичному закладі, підлягають задоволенню.

Цивільний позов потерпілим не заявлений.

Питання щодо долі речових доказів вирішується згідно вимог закону.

Також скасуванню підлягає накладений арешт на автомобіль, власником якого є обвинувачений, оскільки в подальшому застосуванні цього заходу, саме з метою збереження речових доказів, відпала потреба.

Процесуальні витрати, підтверджені прокурором та пов`язані з проведенням експертних досліджень слід стягнути з обвинуваченого.

Підстав для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу суд не вбачає.

На підставі ст.ст. 75, 76, ч. 2 ст. 286 КК України, ст. 1206 ЦК України, керуючись ст.ст. 120, 127-129, 368, 374, 375 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю в 2 роки.

Відповідно до ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_5 не виїзжати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти про зміну місця проживання, навчання та роботи.

Цивільний позов Департаменту фінансів Сумської обласної державної адміністрації задовольнити та стягнути на його користь з ОСОБА_5 кошти на відшкодування витрат на лікування потерпілого ОСОБА_6 в сумі 833 гривні.

Цивільний позов Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради «Сумська обласна клінічна лікарня» задовольнити та стягнути на його користь з ОСОБА_5 кошти на відшкодування витрат на лікування потерпілого ОСОБА_6 в сумі 45031,44 гривні.

Речові докази: автомобіль «Кіа Ріо», д.н.з. НОМЕР_1 залишити в користуванні володільця, з повним скасуванням накладеного на нього арешту.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати в сумі 4153,16 гривень.

На вирок може бути подана апеляція до Сумського апеляційного суду через Зарічний районний суд м. Суми протягом 30 днів з моменту його проголошення, особою, що не була присутня під час його проголошення з дня отримання копії судового рішення, а особою, яка перебуває під вартою з моменту вручення вироку цій особі.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, яка негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору та не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1