Провадження по справі № 1-кс/752/9729/24
У Х В А Л А

іменем України

"23" грудня 2024 р. слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000012 від 05.01.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 191 КК України,

встановив:

18 грудня 2024 року засобами поштового зв`язку до Голосіївського районного суду міста Києва надійшло клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000012 від 05.01.2024, яке виявлено та вилучено 13.12.2024 під час обшуку, проведеного за місцем проживання уповноваженої особи з проведення публічних закупівель НДСЛ «Охматдит» МОЗ України ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Вилучене майно визнано речовим доказом, оскільки воно може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Прокурор просить накласти арешт на майно, що зазначено у клопотанні з метою його збереження як речового доказу, а також заборонити користуватися та розпоряджатися ним.

Прокурор подав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, а також за текстом клопотання просив розглянути його без повідомлення власника майна з метою забезпечення збереження арешту майна.

Власник майна на виклик слідчого судді не з`явився. Заяв, заперечень та пояснень з приводу поданого клопотання не надав.

У зв`язку з неприбуттям у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі та на підставі ч.4 ст.107 КПК України фіксування кримінального провадження в суді за допомогою технічних засобів не здійснюється.

Розглянувши клопотання, дослідивши додані до нього додатки у виді копії матеріалів досудового розслідування, надавши оцінку відомостям, що у них містяться, слідчий суддя дійшов до наступного.

Вирішуючи питання про дотримання прокурором строку, передбаченого ч.5 ст. 171 КПК України, для подання клопотання про арешт майна, слідчий суддя встановив наступне.

Так, з протоколу обшуку встановлено, що 13.12.2024 слідчим відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 на підставі ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 06.12.2024 був проведений обшук за місцем проживання ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 .

14 грудня 2024 року прокурор відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва з клопотанням про арешт майна, вилученого в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , що вбачається із штампу відділення поштового зв`язку на конверті.

Тобто, клопотання про арешт майна подане з дотриманням строку, передбаченого ч.5 ст. 171 КПК України.

Так, зі змісту клопотання вбачається, що відділом розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000012 від 05.01.2024 за фактом розтрати службовими особами Національної дитячої спеціалізованої лікарні «Охматдит» Міністерства охорони здоров`я України бюджетних коштів під час державних закупівель медичних виробів та лікарських засобів за попередньою змовою з посадовими особами підконтрольних суб`єктів господарської діяльності, в умовах воєнного стану.

13.12.2024 на підставі ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 06.12.2024 (справа №752/25870/24, провадження № 1-кс752/9473/24), проведено обшук за місцем проживання уповноваженої особи з проведення публічних закупівель НДСЛ «Охматдит» МОЗ України ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Xiaomi», модель М2101К7BNY, синього кольору, imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , з сім-картою номер НОМЕР_3 .

Постановою слідчого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУ НП у місті Києві ОСОБА_6 від 13.12.2024 вищезазначене майно визнано речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні.

Орган процесуального керівництва вказує на те, що арешт зазначеного у клопотанні майна обумовлений необхідністю збереження речових доказів, які мають суттєве значення для досудового розслідування, зокрема електронні носії інформації необхідні для виявлення у них інформації, яка має доказове значення у даному кримінальному провадженні, а також виявлення видаленої інформації, шляхом проведення відповідних судових комп`ютерно-технічних експертиз.

Згідно з п.7 ч.2 ст.131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися)для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ч.2 ст.168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України арешт також може бути накладений на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій та набуті кримінально протиправним шляхом.

Аналізуючи вимоги клопотання у сукупності з відомостями, що містяться у матеріалах, які додані до клопотання, слідчий суддя вважає доведеним, що майно, на арешті якого наполягає прокурор, яке вилучено за місцем проживання ОСОБА_4 , є тимчасово вилученим майном та відповідає критеріям речового доказу.

Слідчий суддя погоджується з органом процесуального керівництва, що мобільний телефон, може містити інформацію, яка буде доводити обставини, що підлягають встановленню у даному кримінальному провадженні, зокрема листування, дзвінки, контакти, електронну пошту та інші дані, що можуть доводити причетність ОСОБА_4 та інших осіб до організації злочинної схеми з привласнення бюджетних коштів.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що вимоги клопотання є обґрунтованими. Арешт на вказане майно підлягає накладанню з метою його збереження як речового доказу, що відповідає п.1) ч.2 ст. 170 КПК України, оскільи наявні ризики його знищення.

Враховуючи наведене, потреби кримінального провадження виправдовують такий ступінь втручання у права та свободи власника майна, як арешт майна.

При цьому, відомостей щодо негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею на момент розгляду клопотання не встановлено, а власником майна не доведено необґрунтованість поданого клопотання чи відсутність потреби у накладенні арешту.

На підстав викладеного, керуючись ст. 40, 131, 132, 168, 170-173, 175 КПК України, слідчий суддя -.

постановив:

клопотання прокурора задовольнити.

Накласти арешт у кримінальному провадженні № 0000012 від 05.01.2024 на майно, яке вилучене за наслідками обшуку, проведеного 13.12.2024 за місцем проживання ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , з забороною користування та розпорядження ним, а саме на: мобільний телефон марки «Xiaomi», модель М2101К7BNY, синього кольору, imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , з сім-картою номер НОМЕР_3 .

Організацію виконання ухвали покласти на прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала підлягає негайному виконанню. Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1