ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2025 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1

Суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3

за участю учасників судового провадження:

секретаря судового

засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

потерпілих ОСОБА_8

ОСОБА_9

представників потерпілих ОСОБА_10

ОСОБА_11

ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні (в режимі відеоконференції) кримінальне провадження №0000370 від ІНФОРМАЦІЯ_4 року за апеляційними скаргами захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , потерпілої ОСОБА_8 , представника потерпілої ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_10 на вирок Путильського районного суду Чернівецької області від 12 вересня 2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця смт. Путила Путильського району Чернівецької області, з середньою освітою, фізичної особи-підприємця, одруженого, на утриманні має трьох неповнолітніх дітей, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,-

УСТАНОВИЛА:

Короткий зміст оскарженого судового рішення та обставини, встановлені судом першої інстанції.

Вироком Путильського районного суду Чернівецької області від 12 вересня 2024 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, та призначено йому покарання із застосуванням ст.69 КК України, у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

_____________________________________________________________________________________________________

ЄУНСС: 721/1001/22 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_13

Провадження №11-кп/822/21/25 Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Запобіжний захід у вигляді застави змінено на тримання під вартою до набрання вироком законної сили, взято ОСОБА_6 під варту в залі суду.

Строк відбування покарання установлено рахувати з дня набрання вироком законної сили, зараховано у строк відбування покарання строк перебування ОСОБА_6 під вартою в період з 28 вересня 2022 року по 06 жовтня 2022 року та з 12 вересня 2024 року до набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Після вступу вироку в законну силу заставу, внесену за ОСОБА_6 заставодавцями ОСОБА_14 у розмірі 399 000 грн та ОСОБА_6 у розмірі 121 000 грн, вирішено повернути заставодавцям.

Частково задоволено цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди та стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 550 000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Скасовано заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту, накладеного на підставі ухвали слідчого судді Вижницького районного суду Чернівецької області від 29 вересня 2022 року.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави витрати за проведення судових експертиз.

Вирішено долю речових доказів у кримінальному провадженні.

Згідно вироку суду, 28 вересня 2022 року о 00 год 50 хв ОСОБА_6 знаходився у власному житловому будинку, за адресою свого проживання в АДРЕСА_2 , в той час як до його господарства прийшов ОСОБА_15 , який на ґрунті неприязних відносин, перебуваючи на вулиці перед вхідними воротами до території господарства ОСОБА_6 , почав викликати останнього вийти з господарства на вулицю. В свою чергу ОСОБА_6 , взявши в руки зареєстровану власну нарізну мисливську зброю марки «DiamondBack», вийшов з приміщення будинку та, перебуваючи на подвір`ї власного господарства, з вказаної зброї здійснив не менше двох пострілів вгору, однак ОСОБА_15 продовжив словесний конфлікт. У подальшому, ОСОБА_6 , переслідуючи умисну мету, що направлена на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_15 , усвідомлюючи небезпечний характер своїх дій, розуміючи, що, застосовуючи вогнепальну зброю, він спричинить смерть ОСОБА_15 та бажаючи її настання, підійшовши до вхідних воріт, за якими на вулиці перебував ОСОБА_15 , та через вказані ворота умисно здійснив у напрямку останнього один постріл із вказаної вище нарізної зброї, внаслідок чого спричинив потерпілому тілесні ушкодження у виді: вогнепальної рани на передній поверхні у верхній третині лівого стегна, яка за своїми характеристиками є вхідним вогнепальним отвором; вогнепальної рани на задній поверхні у верхній третині лівого стегна, яка за своїми характеристиками є вихідним вогнепальним отвором; синця у лівій пахвинній ділянці; повного розриву стінки лівої стегнової артерії з масивними крововиливами темно - червоного кольору довкола; повного розриву стінки лівої стегнової вени з масивними крововиливами; повного розриву кравецького, клубово-поперекового, гребінчастого, довгого привідного, тонкого привідного, півперетинчастого, півсухожилкового м`язів, з масивними крововиливами; які виникли за найкоротший проміжок часу, який передував моменту настання смерті, внаслідок дії кулі нарізної вогнепальної зброї та які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою «небезпеки для життя» та знаходяться в безпосередньому причинному зв`язку з фактом настання смерті.

Смерть потерпілого ОСОБА_15 констатована о 01 год. 35 хв. ІНФОРМАЦІЯ_4 в приміщенні приймального відділення Комунального закладу «Путильська багатопрофільна лікарня», куди він відразу після зазначених вище подій був доставлений для надання медичної допомоги, та настала від геморагічного шоку, який розвинувся внаслідок масивної зовнішньої кровотечі, яка в свою чергу виникла як ускладнення наскрізного, вогнепального, кульового поранення лівого стегна з ушкодженням стегнової артерії.

Указаними діями ОСОБА_6 учинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 115 КК України - умисне протиправне заподіянні смерті іншій людині (вбивство).

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи апелянта.

На вказаний вирок захисник ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 , потерпіла ОСОБА_8 , представник потерпілої ОСОБА_9 - адвокат ОСОБА_10 подали апеляційні скарги.

Захисник ОСОБА_16 у своїй апеляційній скарзі просить скасувати вирок та визнати ОСОБА_6 невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України і виправдати його на підставі ч.1 ст.36 КК України, оскільки дії обвинуваченого були вчинені з метою захисту себе та своїх близьких від реальної загрози життю, що виходила від ОСОБА_15 .

Також у разі необхідності додаткового дослідження обставин справи просить направити її на новий судовий розгляд до суду першої інстанції в іншому складі суду.

Вважає, що вирок суду є незаконним, необґрунтованим, невмотивованим та винесеним з порушенням норм КПК і суперечить обвинувальному акту прокурора, який просив визнати ОСОБА_6 винним за ч.1 ст.119 КК України та призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі із звільненням від відбуванням покарання на підставі ст.75 КК України.

Зазначає, що ОСОБА_15 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, намагався, за попередньою змовою групою осіб, здійснити напад на обвинуваченого з метою його залякування та подальшого отримання від нього коштів за вигаданий борг.

Вказує, що прокурор в обвинувальному акті невірно встановив обставини події, які не відповідають дійсності і суперечать показанням свідків, допитаних у суді першої інстанції.

Посилається на те, що свідки ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 були насправді співучасниками події і мали злочинний намір на незаконне збагачення, шляхом залякування ОСОБА_6 та як наслідок надали суду неправдиві свідчення, з метою ухилення від відповідальності.

На підставі цього, захисник заявив клопотання про повторний виклик свідків для надання пояснень, в порядку ч.14 ст.352 КПК України.

Також стверджує, що суд першої інстанції, відмовивши у задоволенні клопотання захисника про повторний виклик та допит свідків, порушив право обвинуваченого на належний захист.

Щодо зміни обвинувачення з ч.1 ст.115 КК України на ч.1 ст.119 КК України, зазначає, що ОСОБА_6 під час проведення пострілу з вогнепальної зброї не тільки не мав наміру заподіяти смерть потерпілому ОСОБА_15 , а самовпевнено розраховував на її відвернення, шляхом здійснення пострілу виключно в зону відсутності будь-яких осіб, як йому здавалося, виходячи із об`єктивної обстановки, яка склалася на той момент, тому його дії слід кваліфікувати як вбивство через необережність.

Звертає увагу на те, що ОСОБА_15 перебував в стані алкогольного сп`яніння і був агресивно налаштований та погрожував ОСОБА_6 розправою, що останній сприймав як реальну загрозу життю та всі наявні докази беззаперечно доводять, що він намагався усіма можливими способами попередити напад на себе та свою родину, тому його дії містять ознаки необхідної оборони.

Також зазначає, що суд першої інстанції не в повній мірі відобразив у вироку показання свідків та не надав їм відповідної оцінки.

Зокрема, посилається на те, що показання свідків підтверджують присутність сторонніх осіб, які могли бути учасниками нападу на ОСОБА_6 , що підкріплює версію про самооборону та свідчать про те, що між ОСОБА_6 та ОСОБА_15 був конфлікт через те, що ОСОБА_15 погрожував ОСОБА_6 з метою отримання матеріальної вигоди, тобто, у ОСОБА_15 був злочинний намір та мотив для скоєння злочину проти ОСОБА_6 .

Вказує, що, враховуючи наявність конфліктуміж ОСОБА_15 та ОСОБА_6 , погану репутацію та неодноразові ОСОБА_20 до кримінальної відповідальності, перебування його в стані алкогольного сп`яніння, усі погрози останнього сприймалися ОСОБА_6 , як реальні.

Також захист посилається на недопустимість доказів у даному кримінальному провадженні, а саме - протокол огляду оптичного носія інформації від 06.12.2022 року, показання свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_19 , ОСОБА_21 , ОСОБА_18 , оскільки вони є зацікавленими у справі.

Окрім цього, вважає, що суд першої інстанції не мав права виходити за межі висунутого обвинувачення за ч.1 ст.119 КК України, оскільки це погіршує правове становище обвинуваченого.

Потерпіла ОСОБА_8 у своїй апеляційній скарзі просить скасувати вирок районного суду частково та встановити наявність обставин, що обтяжують покарання, в діях обвинуваченого ОСОБА_6 , а саме - тяжкі наслідки завдані злочином та вчинення злочину з використанням воєнного стану і встановити відсутність обставини, що пом?якшує покарання - щирого каяття, та призначити ОСОБА_6 покарання без застосування ст.69 КК України, в межах санкції ч.1 ст.115 КК України.

Також просить задовольнити заявлений нею цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_6 про стягнення з ОСОБА_6 шкоди за моральні страждання в розмірі 4 000 000 грн.

Не оспорюючи висновків суду першої інстанції щодо встановлених фактичних обставин кримінального провадження, доведеності вини обвинуваченого та правової кваліфікації його дій, посилається на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого.

Вказує, що при призначенні покарання суд безпідставно застосував положення ст.69 КК України та не встановив обставини, які обтяжують покарання.

Зазначає, що суд безпідставно взяв до уваги обставину - неправомірну поведінку потерпілого, що знижує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, оскільки жодною із сторін у справі не було надано доказів на її підтвердження.

Стверджує, що в діях ОСОБА_6 крім часткового відшкодування завданої шкоди іншій потерпілій у справі, відсутні будь-які інші обставини, що пом?якшують покарання.

Звертає увагу, що ОСОБА_6 визнав обставини, однак не визнав свою вину, тому безпідставним є вказівка на часткове визнання вини як на обставину, що пом?якшує покарання.

Щодо заявленого нею цивільного позову вказує, що, задовольняючи частково позов, суд взагалі не обґрунтував, чому саме на таку суму коштів оцінив розмір спричиненої моральної шкоди потерпілій у справі.

Вважає, що з урахуванням обставин невідворотності заподіяної шкоди, відсутності відзиву обвинуваченого, врахувавши особу потерпілої, втрату нею сина та годувальника, суд мав би задовольнити цивільний позов в повному обсязі.

Представник потерпілої ОСОБА_9 - адвокат ОСОБА_10 у своїй апеляційній скарзі просить скасувати вирок та ухвалити новий, яким визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.119 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України та ст.75 КК України, не пов`язане з ізоляцією від суспільства.

Посилається на те, що ОСОБА_9 жодних претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_6 не має, оскільки він належним чином виконує взяті на себе зобов`язання відповідно до їхньої домовленості - щомісячно з листопада 2022 року до свого фактичного затримання після оголошення вироку суду виплачував на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_22 суму в розмірі 10 000 грн, яку має сплачувати до досягнення сином повноліття - до 03 квітня 2040 року.

Вказує, що в діях ОСОБА_6 не вбачається умислу на вбивство, тому потерпіла ОСОБА_9 підтримує змінене обвинувачення за ч.1 ст.119 КК України.

Також зазначає, що покарання, не пов`язане з ізоляцією від суспільства, буде достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого.

Окрім цього, представником потерпілої ОСОБА_8 - адвокатом ОСОБА_11 були подані заперечення на апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 та представника потерпілої ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_10 .

Також прокурором Вижницької окружної прокуратури ОСОБА_5 були подані заперечення на апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_8 .

Позиції учасників судового провадження.

Обвинувачений ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_16 підтримали свою апеляційну скаргу та заперечили проти задоволення інших апеляційних скарг.

Прокурор підтримав змінене обвинувачення за ч.1 ст.119 КК України та апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 в частині скасування вироку та постановлення нового, із призначенням ОСОБА_6 покарання за ч.1 ст.119 КК України до 5 років позбавлення волі та звільненням його від відбування покарання із випробуванням на підставі ст.75 КК України із призначенням 3-х річного іспитового строку. Щодо задоволення апеляційних скарг захисту та потерпілої ОСОБА_8 заперечив.

Потерпіла ОСОБА_9 та її представник ОСОБА_10 підтримали свою апеляційну скаргу та заперечили проти задоволення інших апеляційних скарг.

Потерпіла ОСОБА_8 та ї представники ОСОБА_23 , ОСОБА_11 підтримали свою апеляційну скаргу та заперечили проти задоволення інших апеляційних скарг.

Мотиви Суду.

Заслухавши суддю-доповідача, позиції учасників судового провадження стосовно поданої апеляційної скарги, повторно дослідивши всі обставини кримінального провадження у порядку ч.3 ст.404 КПК України, заслухавши учасників судового провадження в судових дебатах, надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно ч.1 ст.404 КПК України, апеляційний суд переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто його має бути ухвалено компетентним судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Суд у своєму рішенні повинен навести належні, достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вказаних вимог при ухваленні вироку не дотримано.

Суд першої інстанції дослідив обставини вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 кримінального правопорушення, однак надав їм не правильну юридичну оцінку та невірно кваліфікував дії обвинуваченого за ч.1 ст.115 КК України.

Так, обвинувальним вироком суду у вину ОСОБА_6 ставиться, що він, переслідуючи умисну мету, що направлена на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_15 , усвідомлюючи небезпечний характер своїх дій, розуміючи, що, застосовуючи вогнепальну зброю, він спричинить смерть ОСОБА_15 та бажаючи її настання, підійшовши до вхідних воріт, за якими на вулиці перебував ОСОБА_15 , та через вказані ворота умисно здійснив у напрямку останнього один постріл із вказаної вище нарізної зброї, внаслідок чого спричинив потерпілому тілесні ушкодження, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою «небезпеки для життя» та знаходяться в безпосередньому причинному зв`язку з фактом настання смерті.

Указаними діями ОСОБА_6 , на переконання суду першої інстанції, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 115 КК України - умисне протиправне заподіянні смерті іншій людині (вбивство).

На підтвердження винуватості ОСОБА_6 судом першої інстанції було допитано свідків та досліджені письмові докази, наявні у матеріалах кримінального провадження.

Дослідивши ці докази, суд першої інстанції дійшов висновку, що вина ОСОБА_6 за ч.1 ст.115 КК України виражена у формі непрямого умислу, оскільки, здійснюючи постріл з нарізної зброї у бік воріт, за якими стояв потерпілий, він усвідомлював суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачав суспільно-небезпечні наслідки , і хоча і не бажав, але свідомо припускав їх настання.

Із вказаною позицією та оцінкою досліджених судом першої інстанції доказів колегія суддів не погоджується.

За клопотанням захисту та за погодженням з учасниками апеляційного провадження, апеляційним судом, у відповідності до положень ч.3 ст.404 КПК України, повторно досліджено обставини, встановлені під час кримінального провадження.

Допитаний судом апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_6 свою вину за ч.1 ст.115 КК України не визнав, при цьому визнав вину за ч.1 ст.119 КК України в повному обсязі. Щодо обставин події зазначив, що 27 вересня 2022 року приїхав з дружиною ввечері додому та після вечері ліг спати близько 22 год. Приблизно о 23 год. йому зателефонував невідомий номер телефону. Відповівши на дзвінок, він почув свого брата ОСОБА_24 , який сказав, що ОСОБА_15 стверджує, що ОСОБА_25 винен йому гроші. При цьому, на запитання, за що винен гроші, обвинувачений відповіді не почув, і дзвінок перервався. В подальшому йому знову неодноразово надходили дзвінки з невідомого номера телефону та невідомі йому люди вимагали, щоб він ішов до них, їхав на заправку та погрожували фізичною розправою. Дзвінки надходили як на мобільний телефон, так і на месенджер «WhatsApp». Невідомі люди погрожували, що будуть проблеми, якщо ОСОБА_6 не прибуде на зустріч з ними. ОСОБА_6 відмовлявся. Близько 00 год. він почув крики у себе під будинком та, відкривши вікно, побачив, що на його подвір`ї за 10-15 метрів від дверей перебуває троє людей, серед них - ОСОБА_21 та ОСОБА_19 . Йому кричали «виходи або ми зараз заходимо і тебе заб`ємо». У цей час вдома перебувала його дружина ОСОБА_26 і четверо неповнолітніх дітей віком 16, 11, 4, років і 10 місяців. Він сприймав крики та погрози, як реальну загрозу його життю та його сім`ї. ОСОБА_6 сказав дружині, щоб вона викликала поліцію та, перелякавшись за свою сім`ю та неповнолітніх дітей, взяв із шафи мисливську зброю, вийшов за двері і на порозі здійснив постріл вгору та крикнув: «Забирайтеся звідси». Після пострілу ці особи відбігли за «Камаз», який стояв у нього на подвір`ї. Підійшовши до «Камаза», він здійснив ще 4-5 попереджувальних пострілів у повітря, після чого він почув крики біля воріт та направився туди. Біля воріт за голосом впізнав ОСОБА_15 , який стояв за хвірткою, шарпав за ручку, кричав, нецензурно висловлювався, погрожував, намагався перелізти через ворота. Під час суперечки, просунувши руку через ворота, ОСОБА_6 відштовхнув ОСОБА_15 , однак той не відходив та продовжував кричати, погрожувати. ОСОБА_6 при цьому постійно озирався назад, бо було темно, і він боявся нападу інших людей на нього з-за спини, постійно голосно попереджав, щоб забиралися з його приватної території. Тоді він відійшов убік та вирішив налякати ОСОБА_15 , щоб той зрозумів, що ОСОБА_6 стріляє не холостими патронами, та пішов звідти і здійснив один постріл вниз у бляху воріт, при цьому був переконаний, що ОСОБА_15 стояв правіше, ззаду хвіртки. Відстань між хвірткою і місцем, куди стріляв, становить понад 2 м. Після пострілу він почув крик ОСОБА_15 та вигук іншої людини: «Ваня, не стріляй» та зрозумів, що це кричить ОСОБА_17 . Злякавшись, ОСОБА_6 ще раз крикнув дружині, щоб вона викликала поліцію та швидку допомогу. Вказав, що особи, які були за воротами, підбігли до ОСОБА_15 та забрали його до лікарні. Після цього він забіг у будинок та сказав дружині, що вже не потрібно дзвонити, бо ОСОБА_15 забрали. Знав, що ОСОБА_17 є лікарем і може надати медичну допомогу.

Вказав, що одразу ж зателефонував до свого знайомого на ім`я ОСОБА_27 , який працює у поліції, розповів йому про подію та залишився очікувати вдома на поліцію.

Також зазначив, що знав ОСОБА_15 та його батька, підтвердив, що між ними не було жодних конфліктів чи боргів. Не було і жодних боргових зобов`язань між ним та всіма особами, які приїхали в той вечір до його господарства.

Йому відомо, що ОСОБА_15 періодично виїжджав закордон, відносно нього було багато кримінальних справ, та він мав зброю. Додав, що приблизно за два місяці до цієї події зустрів ОСОБА_15 біля магазину у селі. Під час зустрічі ОСОБА_15 вказав йому, що ОСОБА_6 має ділитися з ним бізнесом, однак він не звернув на ці слова уваги та пішов.

Також вказав, що знає про неодноразові притягнення ОСОБА_15 до кримінальної відповідальності, що він був засуджений за заподіяння тілесних ушкоджень. ОСОБА_15 та його компанія відомі як особи, що займалися вимаганням коштів, хуліганством та бійками. Тому він налякався за себе та свою сім`ю.

Додав, що не мав умислу на вбивство ОСОБА_15 та взагалі не хотів завдавати йому тілесних ушкоджень, оскільки цілився у ділянку воріт вниз, будучи впевненим, що ОСОБА_15 стояв за кілька метрів правіше, за хвірткою, чув його голос саме звідти. Стріляв у бляху, щоб налякати ОСОБА_15 та відігнати його, переконавши, що патрони не холості.

Також вказав, що зброю придбав на початку війни за 2-3 місяці до даної події тоді ж і спорядив магазин 10 патронами, особливих навичок користування зброєю не мав, в армії не служив. Тієї ночі вдруге в житті стріляв з цієї рушниці, вперше - при отриманні дозволу на зброю. Пострілів загалом було 5-6.

Зазначив, що мав можливість вбити ОСОБА_15 , оскільки після останнього пострілу в магазині його зброї було ще багато патронів, але не мав на меті цього робити, тому не стріляв, коли забирали потерпілого.

Відповідаючи на запитання головуючого, визнав, що, стріляючи у ворота, будучи впевненим, що потерпілий стоїть біля хвіртки, мав би передбачити, що потерпілий або інші особи могли перебувати за воротами, але на момент пострілу розраховував, що в місці, куди він цілиться, нікого немає за воротами.

Щиро розкаявся у вчиненому, жалкує про те, що сталося, неодноразово він та його дружина просили вибачення у дружини та матері загиблого, однак ОСОБА_8 відмовляється від вибачень та від матеріальної допомоги у сумі 250 000 грн, яку він надіслав потерпілій. У зв`язку із смертю ОСОБА_15 допомагає фінансово його дружині - сплачує щомісячно кошти в сумі 10 тис. грн на утримання неповнолітнього сина загиблого, 2022 року народження, до набуття ним повноліття.

Просив врахувати, що він виключно позитивно характеризується, чесно працює, допомагає фінансово ЗСУ, малозабезпеченим сім`ям.

Це підтверджується характеристикою ОСОБА_6 , виданою в.о. старости с. Сергіїї Путильської селищної ради (т.1 а.п.82).

Потерпіла ОСОБА_9 , яка є дружиною ОСОБА_15 , в судовому засіданні апеляційного суду підтримала обвинувачення за ч.1 ст.119 КК України та просила не призначати обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі. Вказала, що з листопада 2022 року ОСОБА_6 забезпечує її сина, про що складено письмовий договір, згідно з якого ОСОБА_6 зобов`язується щомісячно сплачувати кошти в сумі 10 тис. грн на утримання малолітнього сина ОСОБА_15 до досягнення ним повноліття, до 2040 року загальна сума становитиме 2 100 000 грн. ОСОБА_6 , будучи позбавленим волі, не зможе виплачувати кошти на утримання її сина, тому просила не призначати покарання, пов`язане з ізоляцією від суспільства.

Вказала, що її позиція є добровільною, жодних претензій ні морального, ні матеріального характеру до ОСОБА_6 не має.

Очевидцем події ОСОБА_9 не була, однак вказала, що їй відомо, що на місці події в ніч з 27 на 28 вересня 2022 року були присутні також ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_21 . Зазначила, що ОСОБА_17 є лікарем-хірургом центральної лікарні та їй відомо, що допомога ОСОБА_15 була несвоєчасною. Окрім цього, вказала, що її чоловік працював за кордоном, та їй не відомо про його боргові зобов`язання чи про його участь у злочинній організації, яка вимагала кошти.

Додала, що дружина обвинуваченого ОСОБА_6 є її двоюрідною сестрою, однак вони не спілкуються. Її чоловік ОСОБА_15 та обвинувачений ОСОБА_6 є односельчанами та про якісь неприязні відносини між ними їй не відомо.

Потерпіла ОСОБА_8 , яка є матір`ю ОСОБА_15 в суді апеляційної інстанції зазначила, що вночі ІНФОРМАЦІЯ_4 року їй зателефонувала невістка ОСОБА_9 та повідомила, що ОСОБА_6 застрелив ОСОБА_28 , тому вона одразу поїхала до лікарні.

Щодо обставин справи, вказала, що їй відомо, що ОСОБА_6 був винен ОСОБА_15 велику суму грошей, однак яку точно вона не знає, про це ходили чутки в селі. Їй відомо, що ОСОБА_6 та ОСОБА_15 зідзвонювалися і домовлятися зустрітися біля заправки. Вказала, що після того як ОСОБА_15 прийшов додому до ОСОБА_6 і нібито погрожував йому, то ОСОБА_6 не викликав поліцію, а одразу вийшов зі зброєю та після пострілу в ОСОБА_15 не викликав швидку допомогу. Вважає, що ОСОБА_6 бажав смерті її сину.

Також повідомила, що її син ОСОБА_15 не займався злочинною діяльністю, а одразу після 9 класу поїхав на заробітки закордон, перебував там близько 6-7 років, приїжджав рідко. Щодо цивільного позову вказала, що після смерті сина її чоловік сильно хворіє, значно погіршилося і її здоров`я через душевний біль. Також вказала, що ОСОБА_6 не просив у неї вибачення.

Щодо цивільного позову вказала, що підтримує заявлену суму відшкодування моральної шкоди в розмірі 4 млн. грн. в повному обсязі. Зазначила, що смерть сина є непоправною втратою для неї та її сім`ї, яку неможливо оцінити якимись благами. Вона сильно страждає через загибель сина, внаслідок цього значно погіршилося її здоров`я та здоров`я її чоловіка. Потерпіла мала велику надію на сина, що він буде доглядати за нею в похилому віці.

Апеляційний суд, заслухавши показання потерпілої ОСОБА_8 , зауважує, що вона не була очевидцем події та вважає, що її показання щодо обставин події ґрунтуються на припущеннях, суб`єктивних оцінках, особистих переживаннях.

Свідок ОСОБА_26 , яка є дружиною ОСОБА_6 , у судовому засіданні апеляційного суду надала показання, що 27 вересня 2022 року близько 20-21 год вони разом з чоловіком ОСОБА_6 приїхали додому, і він пішов спати. Близько 23 год 00 хв. на телефон ОСОБА_6 протягом 30-40 хв почали надходити дзвінки. Вона чула, що ОСОБА_6 по телефону казав, що не їде нікуди, щоб йому не телефонували, залишив телефон на зарядці і пішов далі спати. ОСОБА_6 пояснив їй, що ОСОБА_17 та ОСОБА_15 хочуть, щоб він поїхав у сауну розібратися відносно якогось боргу, однак він їм нічого не винен. Ці особи йому казали, щоб він їхав, інакше вони приїдуть і буде гірше.

Пізніше вона почула звук автомобілів, які під?їжджали, гавкіт собаки з вулиці, крик: «Виходи!» та нецензурну лайку декількох голосів, які перекликалися. ОСОБА_6 сказав: «Йдіть звідси, я не вийду». Виходячи з кімнати, ОСОБА_6 сказав їй викликати поліцію, однак через паніку та страх за своїх чотирьох дітей, віком 16,11,7 років і 10 місяців, через хвилювання вона не викликала поліцію. Вказала, що подзвонила до батька та ОСОБА_29 і повідомила про невідомих осіб на подвір`ї. Зазначила, що чула 3-4 постріли, та чоловік кричав тим людям, щоб вони забиралися з їхнього подвір`я. Пізніше почула вигук свого чоловіка: «Викликай поліцію, швидку». Вона подзвонила в швидку допомогу, однак ОСОБА_6 зайшов і сказав: «Вже нема нікого, його забрали і відвезли». Вказала, що коли почалися крики, вона та діти дуже налякалися, діти почали плакати.

Також зазначила, що покійний ОСОБА_15 є чоловіком її двоюрідної сестри ОСОБА_9 , з якою вони не спілкуються. У ОСОБА_6 з ОСОБА_15 не було жодних відносин. ОСОБА_6 працює приватним підприємцем по лісорозробці та займається автоперевезеннями, про ОСОБА_15 знає, що він заробляв гроші за кордоном, обманював людей, відбирав гроші, притягувався до кримінальної відповідальності неодноразово. Вказала, що територія їхнього будинку загороджена парканом та освітлювалась, брама була закрита, машини стояли за воротами та територія на вулиці не освітлювалась. Всі події тривали близько 20 хв., вона сприймала дії ОСОБА_15 та його компанії як реальну загрозу життю. До цієї події ОСОБА_30 телефонував і казав, що ОСОБА_15 з іншими хочуть, щоб ОСОБА_6 віддав гроші, однак у чоловіка боргів точно не було. Також ніяких справ не було у її чоловіка з іншими особами, які приїхали в ту ніч до них додому.

Зазначила, що їй відомо, що раніше ОСОБА_15 підходив до ОСОБА_6 і вимагав ділитися з ним бізнесом.

Вказала, що ОСОБА_6 був тверезим, не мав умислу вбивати ОСОБА_15 , одразу після пострілів казав, що не хотів цього і не знає як це сталося, бо ОСОБА_15 , стояв правіше біля хвіртки, було дуже темно. Щиро жаліє за вчинене, неодноразово просив вибачення у матері та дружини загиблого, щомісячно виплачує ОСОБА_9 10 тис. грн на утримання малолітньої дитини, надіслав потерпілій ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 250 000 грн., однак вона відмовилась від їх отримання.

Допитаний апеляційний судом свідок ОСОБА_31 , надав показання, згідно з яких він є сусідом обвинуваченого ОСОБА_6 , відстань між їхніми будинками складає близько 100-150 м. Його будинок стоїть на підвищенні відносно будинку ОСОБА_6 , подвір`я останнього добре проглядається зверху вниз з його подвір`я.

В ніч з 27 на 28 вересня 2022 року близько 00 год - 00.30 год він прокинувся прийняти ліки та вийшов на своє подвір`я. В цей час почув крики з господарства ОСОБА_6 та побачив, що на подвір`ї останнього бігають 3-4 людей, при цьому вхідні ворота були закриті. Загалом людей було 6-7. Біля гаража стояли дві машини, а третя на дорозі. Чув погрози, постріли. Після першого пострілу ОСОБА_6 кричав «забирайтеся з мого подвір`я», а хтось з інших людей кричав «зараз я з тобою розберуся». Загалом пострілів було 4 - три підряд і пізніше четвертий. Це все тривало близько 20 хвилин. Після останнього пострілу чув крики, та люди сіли в машини і поїхали. Вказав, що ОСОБА_6 є дуже доброю людиною, характеризується позитивно, всім допомагає, натомість ОСОБА_15 знає з негативної сторони.

Показання свідка ОСОБА_32 узгоджуються з показаннями ОСОБА_26 та обвинуваченого ОСОБА_6 .

Свідок ОСОБА_6 надав апеляційному суду показання, що є рідним братом обвинуваченого. 27 вересня 2022 року він пив каву разом із кумом ОСОБА_33 біля магазину «Рута». В цей час до них до магазину під`їхали ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_21 , які були нетверезі та запропонували їм поїхати в сауну грати в карти, де в подальшому вживали пиво та коньяк. Також у сауні був ОСОБА_34 . Через 3-5 хв. до нього підійшов ОСОБА_15 і запитав, де його брат ОСОБА_6 , бо він йому винен гроші. Після цього із телефону ОСОБА_21 . ОСОБА_30 подзвонив до ОСОБА_6 і передав йому слова ОСОБА_15 , що ОСОБА_25 з батьком винні йому гроші. На запитання ОСОБА_6 , які саме кошти, ОСОБА_15 не відповів. Після цього ОСОБА_30 вийшов на вулицю курити, де до нього підійшов ОСОБА_15 та, штовхаючи його в груди, почав провокувати конфлікт щодо боргу ОСОБА_35 . Біля 23 год ОСОБА_30 поїхав додому. Про події, які трапилися в домі ОСОБА_35 , дізнався пізніше від свого батька.

Також вказав, що жодних боргів у сім`ї ОСОБА_36 перед ОСОБА_15 не було. ОСОБА_6 точно не був винен нікому кошти, ніяких боргів не мав, оскільки є забезпеченою людиною, а навпаки - допомагав ЗСУ, малозабезпеченим сім`ям.

Свідок ОСОБА_18 у суді апеляційного суду надав показання, що ОСОБА_15 ОСОБА_17 , ОСОБА_19 та ОСОБА_21 знає з дитинства. 27 вересня 2022 року зустрівся з ОСОБА_21 , ОСОБА_17 , ОСОБА_33 та іншими хлопцями біля магазину «Рута», де пили каву. Після того була пропозиція піти пограти в карти, хто саме запропонував, не пам`ятає. Він поїхав своєю машиною в сауну, хто був ще у машині, не пам`ятає. В сауні вони спілкувалися, грали в карти, випивали. Конфлікт у сауні був між ОСОБА_15 і ОСОБА_37 з приводу 300 євро, які, за словами ОСОБА_15 , йому були винні ОСОБА_30 чи ОСОБА_25 . Пізніше ОСОБА_30 зателефонував до ОСОБА_35 , зміст розмови не пам`ятає. ОСОБА_15 мав поїхати разом з ОСОБА_38 особисто з`ясовувати цю ситуацію з ОСОБА_39 . ОСОБА_15 забрали від машини, а ОСОБА_30 поїхав додому. Далі було багато телефонних дзвінків, один за другим, ОСОБА_15 дзвонив ОСОБА_40 . Зміст розмови свідок не чув. ОСОБА_15 хотів щось з`ясувати. ОСОБА_15 призначав ОСОБА_6 зустрічі у різних місцях - спочатку казав йому приїхати до сауни, потім на заправці. Пізніше ОСОБА_15 почав наполягати їхати додому до ОСОБА_6 , щоб негайно «з`ясувати ситуацію», свідок намагався його відмовити, однак той далі наполягав. ОСОБА_18 з ОСОБА_21 також поїхали до ОСОБА_6 додому, щоб не допустити конфлікту або бійки. Їхали на двох автомобілях. В одному їхав ОСОБА_17 , ОСОБА_19 і ОСОБА_15 , в іншому - ОСОБА_18 і ОСОБА_21 . Виїхали з сауни близько 00:10 - 00:20, спочатку поїхали на заправку. Дорогою періодично зупинялися, під час однієї з зупинок біля магазину ОСОБА_15 пересів у авто ОСОБА_18 і ОСОБА_21 . До ОСОБА_6 їхали близько 4 хв. Коли приїхали до господарства ОСОБА_6 , ОСОБА_18 припаркувався збоку біля гаража за 92 м. від будинку, сидів в машині і не виходив. Відстань між свідком і ОСОБА_15 була близько 50 метрів. Між ОСОБА_6 і ОСОБА_15 були ворота з кованим декором, висота воріт 3.20 м. Ніхто з машини, окрім ОСОБА_15 не виходив. Чув уривки конфлікту, фразу загиблого до обвинуваченого: « ОСОБА_41 , виходи, я прийшов до тебе поговорити», а ОСОБА_6 у свою чергу запитував ОСОБА_15 , чого той прийшов. Після перших трьох пострілів почав знімати відео на телефон. Всього пострілів було 5. Після останнього почув крики ОСОБА_15 , який гукав по допомогу, першим до нього побіг ОСОБА_17 , щоб затягнути ОСОБА_15 у свій автомобіль. На уточнююче запитання захисника підтвердив, що раніше притягався до кримінальної відповідальності.

Колегія суддів звертає увагу, що у своїх показах свідок ОСОБА_18 чітко та з точністю пам`ятає окремі деталі - відстань у метрах від нього до будинку ОСОБА_6 , висоту воріт, час, кількість пострілів, однак про інші події того періоду не пам`ятає, зокрема, хто був ще з ним у машині, коли він їхав в сауну, зміст розмови між ОСОБА_6 та ОСОБА_37 , свідком якої він був.

Свідок ОСОБА_19 в суді апеляційної інстанції надав показання, згідно яких 27 вересня 2022 року він з ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , ОСОБА_21 , ОСОБА_18 зустрівся біля магазину, і вони пішли грати в карти в сауну. В сауні між ОСОБА_15 та ОСОБА_37 почався конфлікт, з їх розмови свідок зрозумів, що ОСОБА_30 винен ОСОБА_15 гроші, суму не знає. Після цього, ОСОБА_30 з ОСОБА_15 вийшли надвір та мали їхати до ОСОБА_35 з`ясувати цю ситуацію. Хлопці ОСОБА_15 не відпустили, тому останній залишився, а ОСОБА_30 поїхав додому. ОСОБА_15 сказав, що має зустрітися з ОСОБА_6 на заправці. Тоді вони поїхали на заправку, ОСОБА_6 там не було. ОСОБА_15 почав наполягати їхати до ОСОБА_6 додому. Свідок неодноразово відмовлявся, оскільки комендантська година, та просив ОСОБА_15 не їхати до ОСОБА_6 , однак останній далі наполягав. Вказав, що поїхав разом з ОСОБА_15 до ОСОБА_6 , щоб підтримати друга. ОСОБА_19 з ОСОБА_17 і ОСОБА_15 їхали на одній машині, в іншій їхали ОСОБА_18 із ОСОБА_21 . По дорозі вони зупинилися біля магазину, де ОСОБА_15 вийшов з машини та пересів у машину ОСОБА_21 та ОСОБА_18 і вони поїхали до ОСОБА_6 . Тоді ОСОБА_19 з ОСОБА_17 поїхали за ними та припаркувалися позаду них біля гаража. З машини не виходили. ОСОБА_15 вийшов з машини, підійшов до воріт і почав кликати ОСОБА_6 , казав, що хоче поговорити. Біля будинку включилось світло, на вулиці освітлення не було. Чув 3-4 постріли. Після першого пострілу не вийшов з машини, бо побоявся. Потім чув крик, ОСОБА_17 вийшов з машини та кричав: «Ваня, не стріляй!», підійшов до ОСОБА_15 і крикнув: «Хлопці, поможіть». Вони підійшли та поклали ОСОБА_15 на заднє сидіння машини, крові видно не було, уже в лікарні побачили рану. Ніхто медичну допомогу не надавав. Дорогою ОСОБА_15 кричав: «Попали, поранили» і втратив свідомість. Після цього вони повезли ОСОБА_15 до лікарні. Про конфлікт між ОСОБА_15 та ОСОБА_6 не знає. У ОСОБА_15 при собі зброї не було.

Свідок ОСОБА_17 у суді апеляційної інстанції надав покази, згідно з яких 27 вересня 2022 року біля магазину «Рута» він з ОСОБА_15 та ОСОБА_19 зустріли ОСОБА_24 . Після цього вони поїхали в сауну грати в карти, вживали алкоголь, відпочивали. У сауні була словесна перепалка між ОСОБА_15 та ОСОБА_37 щодо грошей. ОСОБА_15 повідомив, що говорив з ОСОБА_6 , і вони домовились про зустріч. ОСОБА_15 просив ОСОБА_17 відвезти його до ОСОБА_6 , тому він і поїхав. Він казав покійному, що не потрібно нікуди їхати, оскільки комендантська година, однак ОСОБА_15 наполегливо просив відвезти його, бо хоче поговорити з ОСОБА_6 . По дорозі декілька разів зупинялися і відмовляли ОСОБА_15 їхати до ОСОБА_6 . На одній із зупинок ОСОБА_15 розізлився, вийшов з машини і гримнув дверима. Свідок разом із ОСОБА_19 поїхали далі. Пізніше свідок вказав, що з ними в машині був також і ОСОБА_34 . Коли він під`їхав до господарства ОСОБА_6 , там вже стояла машина ОСОБА_18 і він бачив, що ОСОБА_15 стоїть біля воріт, в руках у нього нічого не було. Машина ОСОБА_18 стояла біля гаражу, він став за нею. Всі сиділи в машинах, ніхто з хлопців не виходив. ОСОБА_6 не бачив. Про що вони розмовляли, не чув. Відстань між свідком та ОСОБА_15 складала близько 10 м. Пострілів було три, після першого пострілу не вийшов з машини, бо боявся за власну безпеку. Освітлювалась тільки територія перед будинком ОСОБА_6 , на вулиці було темно, фари машини виключені. Після останнього пострілу почув крик ОСОБА_15 , вибіг з машини та почав відтягувати його, гукнув, щоб не стріляли, рани не бачив. ОСОБА_6 більше не здійснював пострілів. З машини вибігли ОСОБА_19 і ОСОБА_18 і допомогли відтягнути ОСОБА_15 . Жодної медичної допомоги не надавалось, ОСОБА_15 просто поклали в машину ОСОБА_17 на заднє сидіння і разом з ОСОБА_19 поїхали до лікарні, доїхали до 5 хв. ОСОБА_15 не казав, що поранений, а кричав: «Болить, допоможіть». Вказав, що за фахом є лікарем-хірургом, але не міг надавати першої медичної допомоги, бо боявся за своє життя. Вказав, що навіть у випадку надання на місці медичної допомоги не вдалось би врятувати ОСОБА_15 , враховуючи характер ушкодження артерії.

Свідок ОСОБА_42 в апеляційному суді надав покази, що 27 вересня 2022 року знаходився в сауні, куди близько 21-21.30 год. приїхали ОСОБА_18 , ОСОБА_17 , ОСОБА_15 ОСОБА_19 , ОСОБА_43 , ОСОБА_30 . ОСОБА_44 , відпочивали, конфліктів між ними не було. Вони перебували у сауні близько 30-40 хв. Біля сауни було припарковано три машини. Коли всі поїхали, свідок пішов спати на другий поверх, нікуди не їхав.

Свідок ОСОБА_43 в апеляційному суді надав показання, згідно з яких 27 вересня 2022 року він разом ОСОБА_37 пив каву біля магазину . В цей час приїхав ОСОБА_17 , ОСОБА_15 з іншими хлопцями. ОСОБА_15 , покликав грати в карти в сауну, бо наступного дня мав їхати закордон. В сауні ОСОБА_17 , ОСОБА_15 , ОСОБА_19 , ОСОБА_18 , ОСОБА_21 грали в карти та пили коньяк. Всі були нетверезі. Пізніше почалась сутичка, ОСОБА_15 чіплявся до ОСОБА_29 . Після цього свідок поїхав додому, а ОСОБА_30 залишився.

Аналізуючи показання свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_17 , ОСОБА_19 , ОСОБА_45 колегія суддів дійшла висновку, що, незважаючи на розбіжності, всі свідки підтвердили наступні факти, які колегія суддів вважає встановленими:

1) ОСОБА_15 та свідки ОСОБА_17 , ОСОБА_15 , ОСОБА_19 , ОСОБА_18 , ОСОБА_21 вживали спиртні напої в сауні і всі вони були у нетверезому стані;

2) поведінка ОСОБА_15 була агресивною, він ініціював конфлікт з ОСОБА_37 , неодноразово телефонував обвинуваченому ОСОБА_6 та призначав негайні зустрічі в різних місцях;

3) ОСОБА_15 агресивно ініціював поїздку до ОСОБА_6 додому для повернення нібито боргу. Всі допитані свідки відмовляли ОСОБА_15 від поїздки, однак він далі наполягав;

4) обвинувачений здійснив більше трьох попереджувальних пострілів, спрямованих вгору;

5) події відбувалися в комендантську годину, темну пору доби, вулиця не освітлювалася, фари автомобілів були вимкнені, була фактично нульова видимість;

6) медична допомога ОСОБА_15 на місці події не була своєчасно надана, хоча ОСОБА_17 є кваліфікованим лікарем-хірургом;

7) жоден із допитаних свідків чітко не підтвердив існування будь-якого боргу у ОСОБА_6 чи членів його сім`ї перед ОСОБА_15 .

Свідок ОСОБА_46 надав покази апеляційному суду, що за 1-2 місяці до події ремонтував свій автомобіль та бачив у ОСОБА_15 , який сидів у синьому автобусі, пістолет, який він заряджав в той момент. Питав у ОСОБА_15 , для чого йому зброя і той вказав, що для самооборони.

Свідок ОСОБА_47 в апеляційному суді надав показання, що працює в ОСОБА_6 на пилорамі приблизно з 2002 року. Від свого зятя ОСОБА_48 почув, що у ОСОБА_15 , була зброя. Після цього сказав про це ОСОБА_6 на роботі. Також вказав, що колись батько ОСОБА_15 працював на пилорамі у ОСОБА_6 .

Крім того, вказані свідки надали аналогічні показання, що ОСОБА_15 характеризується як особа, що схильна до кримінальних правопорушень.

Це також підтвердили свідки ОСОБА_49 , ОСОБА_26 , ОСОБА_30 .

Наведене відповідає матеріалам кримінального провадження, зокрема копіями судових рішень, які свідчать про те, що відносно ОСОБА_15 було ряд кримінальних проваджень (т.3 а.п.225-232).

Судом апеляційної інстанції було вжито заходів для виклику свідка ОСОБА_21 у судове засіданні для допиту, однак прокурор у судовому засіданні повідомив, що даний свідок виїхав за межі України 11 листопада 2022 року та до цього дня в Україну не повертався, що підтверджується відомостями з адміністрації прикордонної служби (т.6 а.п.97).

Колегія суддів також дослідила письмові докази у кримінальному провадженні.

З протоколу огляду місця події з ілюстраціями та цифровим носієм від 28 вересня 2022 року (т.1, а.п.16-47) встановлено, що місцем події є господарство ОСОБА_6 , яке розташоване у АДРЕСА_3 . Вхід у дане господарство зачиняється металевими воротами із елементами кованих декоративних виробів та металевих гофрованих листів синього кольору.

На вулиці перед воротами на відстані 2,20м. від них наявна велика калюжа речовини бурого кольору.

На правій половинці воріт, а саме - на її гофрованому металевому листі на висоті 1,02 м. від землі та 13,5 м. від середини воріт наявний отвір (вихід отвору) діаметром 11 мм. З внутрішньої сторони воріт даний отвір має розміри в діаметрі 10 мм. та знаходиться на висоті 101,5 см. (вхід).

Також з протоколу встановлено, що кут входу та виходу пострілу становить 10 градусів. Відстань від установки, що визначала кут від половини воріт склала 2,20 м., а висота променя в районі позначки від землі (калюжа крові) складає 84 см.

Ліворуч від вказаних воріт розміщена хвіртка, яка веде в дане господарство, що виготовлена із металу, а саме - декоративних кованих елементів та листів гофрованого металу, пофарбованих синім кольором. За вказаною хвірткою на території самого господарства вглиб господарства розміщується гільза від нарізної зброї із маркуванням на денці «НОМЕР_4».

Ліворуч від входу до даного господарства на відстані 9 м. розміщена огорожа, яка відділяє господарство від прибудинкової території.

На вказаному подвір`ї на відстані 25 м. від воріт господарства 8,6 м від хвіртки, що веде до прибудинкової території та 4,73 м. до огорожі, яка відділяє прибудинкову територію від території господарства на землі знаходиться гільза від нарізної зброї із маркуванням на денці «НОМЕР_4».

На момент огляду хвіртка, що з`єднує прибудинкову територію від території господарства відчинена, за вказаною хвірткою на прибудинковій території, на бруківці, в даній частині на відстані 31 см. вглиб та 36 см. від лівого стовпчика хвіртки знаходиться гільза від нарізної вогнепальної зброї із маркуванням на денці «НОМЕР_4».

На відстані 3,59 м. від вказаної хвіртки розміщується житловий будинок. На фасадній стороні вказаного будинку по середині навпроти вище вказаної хвіртки наявні вхідні двері до даного будинку. На порозі біля входу до вказаного будинку, а саме праворуч від входу до будинку опертий до сторони будинку знаходиться предмет, схожий на карабін, який обладнаний саундмодератором, оптичним прицілом та лазерним цілевказником із маркуванням «НОМЕР_5» «НОМЕР_6» біля даного предмета знаходиться чорний предмет зовні схожий на магазин до вищевказаної гвинтівки, Всередині даного предмета (магазину) знаходиться чотири патрони із маркуваннями на денці «НОМЕР_4». При огляді зброї, патрон в патроннику відсутній, запобіжник знаходиться в положенні стрільби.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 28 вересня 2022 року, було оглянуто господарство ОСОБА_6 за адресою АДРЕСА_2 , на території огородженого господарства знаходиться двоповерховий житловий будинок з господарськими приміщеннями та наявні камери спостереження, у яких на час огляду був відсутній пристрій для функціонування камер спостереження (відсутній сервер) (т. 1, а.п. 49-50).

З протоколу огляду від 28 вересня 2022 року вбачається, що об`єктом огляду являється автомобіль марки Audi A6 д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_17 , де виявлені плями речовини бурого кольору та кофту чорно-сірого кольору з плямами рідини бурого кольору (т.1, а.п.53).

Вказаний протокол ставить під сумнів показання свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_19 , які стверджували, що рани у ОСОБА_15 вони не бачили та крові не було.

З протоколу огляду трупа від 28 вересня 2022 року вбачається наявність рани у ОСОБА_15 на передній поверхні у верхній третині лівого стегна та рани на задній поверхні у верхній третині лівого стегна з нерівними краями зірчасто-подібної форми (т.1, а.п.54-58).

З довідки Управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУНП у Чернівецькій області від 31 жовтня 2022 року вбачається, що станом на 28.10.2022 року за даними ІП "Зареєстрована зброя" ІПНП, у ОСОБА_6 значиться зареєстрована зброя: Карабін DIAMONDBACKDB15 Серія НОМЕР_2 , строк дії дозволу на зброю до 11.04.2025 року (т.1, а.п.136, 138).

З протоколу проведення слідчого експерименту від 24 жовтня 2022 року вбачається, як ОСОБА_6 в присутності понятих за адресою АДРЕСА_2 , відтворив події, які мали місце 28 вересня 2022 року. Зазначив, що, перебуваючи у спальні будинку, почув звук під`їжджаючих машин, відкривши вікно, побачив на своєму подвір`ї невідомих людей з криками: «Ходи сюди». Сказавши дружині викликати поліцію, спустився вниз, включив світло та, взявши зброю, вийшов на вулицю, де почув крики та вистрілив один раз вгору, крикнувши: «Чого сюди прийшли, забирайтеся звідси». Пішов на місце, де бачив силуети трьох людей, але там уже нікого не було, знову здійснив попереджувальний постріл вгору. Вказав, що невідомі (3 людини) втекли з вказаного місця, перестрибнувши через огорожу, обійшли та повернулися до вхідних воріт будинку. Ворота були зачинені, по голосах з-за воріт він зрозумів, що їх багато (десь 7 осіб). Повернувшись назад та, не дійшовши до воріт, зробив ще один постріл вгору, промовивши: «Забирайтесь звідси». Упізнав по голосу ОСОБА_28 , бачив тільки його силует, він знаходився за воротами, шарпав ручку хвіртки, гримав, говорив: «Ми тебе зараз заб`ємо». Зброю ОСОБА_6 тримав націлену на ворота, постійно оглядався, чи немає когось позаду нього. Крики доносилися з двох сторін, зі сторони хвіртки, де стояв ОСОБА_15 , та з протилежного боку від нього. Щоб невідомі особи не думали, що він стріляє холостими, вирішив вистрілити по блясі своїх воріт, щоб було чути звук. Не розуміє, як на той момент ОСОБА_15 так швидко перемістився від хвіртки до воріт, а що він поцілив йому у ногу, зрозумів після його крику: «Ай». До ОСОБА_50 не підходив, кричав дружині «Викликай поліцію та швидку допомогу». Після цього ОСОБА_15 забрали і машини поїхали. Магазин на 20 патронів, скільки було на той час, не пам`ятає. Рушницю залишив біля вхідних дверей на вулиці, дочекався поліції. Під час пострілу ОСОБА_6 стояв зі зброєю в руках, націленою на ворота на відстані 2,30 м від них (т.1, а.п.205-207).

У судовому засіданні апеляційного суду був допитаний статист ОСОБА_51 , який брав участь у проведенні слідчого експерименту. Він вказав, що дана слідча дія проводилася в темну пору доби. Через ворота бачив ОСОБА_6 нечітко - лише його силует через отвори, які знаходилися у воротах. Висота воріт становила близько 2 м.

Також було досліджено відеозапис - носій інформації фірми ALERUS типу DVD - R 4.7 GB/120 min 16 X SPEED без рукописних написів з відеофайлом WhatsApp Video тривалістю 1 хв 30 сек., знятий на мобільний телефон ОСОБА_18 , який він добровільно видав під час досудового розслідування.

Відеозапис з поганою видимістю (темрява), чутно сварку двох чоловіків. ОСОБА_6 підтвердив, що це сварка між ним та ОСОБА_15 .

Аналізуючи вказаний відеозапис в сукупності з протоколом огляду оптичного носія від 06.12.2022, колегія суддів встановила, що ОСОБА_6 запитав ОСОБА_15 , чого той прийшов і що він хоче. У свою чергу ОСОБА_15 неодноразово кричав обвинуваченому: «Стріляй» і погрожував зайти до ОСОБА_6 на подвір`я.

Також чутно попереджувальний постріл, влучання кулі у ОСОБА_15 , крики останнього, вигук ОСОБА_6 «Визивай міліцію бігом».

Даним відеозаписом спростовуються покази свідків, які вказували, що конфлікту не було, а ОСОБА_15 просто хотів поговорити без агресії.

З відеозапису чути агресивні крики, ненормативну лексику, погрози зі сторони ОСОБА_15 , що він зайде до ОСОБА_6 (т.2, а.п.39-40, 205).

З висновку експерта № 67 судово-медичної експертизи трупа, проведеної 28.09.22 - 30.11.22 встановлено, що у потерпілого виявлені тілесні ушкодження у виді вогнепальної рани на передній поверхні у верхній третині лівого стегна, яка за своїми характеристиками є вхідним вогнепальним отвором. Вогнепальна рана на задній поверхні у верхній третині лівого стегна, яка за своїми характеристиками є вихідним вогнепальним отвором; синця у лівій пахвинній ділянці; повного розриву стінки лівої стегнової артерії з масивними крововиливами темно-червоного кольору довкола; повного розриву стінки лівої стегнової артерії з масивними крововиливами; повного розриву кравецького, клубово-поперекового, гребінчастого, довгого привідного, тонкого привідного, півперетинчастого, півсухожилкового м`язів, з масивними крововиливами.

Зазначені тілесні ушкодження виявлені на тілі ОСОБА_15 , виникли за найкоротший проміжок часу, який передував моменту настання смерті, внаслідок дії кулі нарізної вогнепальної зброї (пострілу). Напрямок раневого каналу спереду назад, незначно зліва направо, дещо зверху вниз. Постріл, внаслідок дії якого виникли ці ушкодження, був проведений з дистанції, яка убезпечила відсутність контактування з «мішенню» додаткових факторів пострілу, що може бути трактована як «дальня» дистанція. Вищезазначені ушкодження відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою «небезпеки для життя» та знаходяться в безпосередньому причинному зв`язку з фактом настання смерті.

При судово-токсикологічній експертизі крові від трупа ОСОБА_15 виявлено етиловий спирт в кількості 2,30%, що стосовно до живих осіб звичайно відповідає сп`янінню середнього ступеню. Сильнодіючі лікарські препарати, в тому числі наркотичні речовини, в нирці та в печінці з жовчним міхуром не виявлені. З Додатку № 1 вбачається фотоілюстрація вхідного та вихідного вогнепального отвору та тілі ОСОБА_15 (т. 2, а.п. 74-78).

Висновком судово-психіатричного експерта №658 від 23.11.2022 року ОСОБА_6 визнано таким, що на момент вчинення кримінального правопорушення усвідомлював свої дії та міг керувати ними (т. 2, а.п. 83-84).

Висновком експерта №123 від 02.11.2022 року визначено належність групи крові потерпілого ОСОБА_15 (А) та ОСОБА_6 (А) (т. 2, а.п.86-89).

З висновків експерта № 1623, 1624, 1625, 1626, 1627, 1628 за проведеними експертизами 18.10.22-25.10.2022 року експертом судово-медичної імунології: чоловічої спортивної кофти; чоловічого кросівка на праву ногу; чоловічих спортивних штанів, кросівка на ліву ногу; фрагмента марлі (змива); чотирьох фрагментах марлі (змивів); монети номіналом одна гривня, вилучених ІНФОРМАЦІЯ_4 під час проведення ОМП автомобіля марки Ауді А6 д.н.з НОМЕР_1 ; під час проведення ОМП в с. Сергії по вул. Молодіжній, Вижницького району, Чернівецької області; під час розтину трупа гр. ОСОБА_15 , вбачається, що у плямах бурого кольору на чоловічій спортивній кофті, на чоловічому кросівку на праву ногу, чоловічих спортивних штанів, кросівку на ліву ногу, фрагменті марлі (змиві), чотирьох фрагментах марлі (змивах) та монеті номіналом одна гривня - знайдено кров людини, що не виключає належність особі (особам) з групою крові А, в даному випадку ОСОБА_15 або ОСОБА_6 , або двом особам одночасно (т.2, а.п. 91-94, 96-98, 100-103, 105-107, 109-111, 113-115).

З висновку експерта № СЕ-19/126-22/7318-Д від 20.10.2022 за результатами проведеної судово-дактилоскопічної експертизи встановлено, що вилучені з місця сліди пальця руки з зовнішньої сторони металевих воріт на висоті 156,5, см. від землі непридатні (т. 2, а.п. 119-130).

З висновку експерта №СЕ-19/126-22/7320-БЛ від 30.11.2022 встановлено, що наданий на дослідження карабін є нарізною вогнепальною зброєю - самозарядним нарізним карабіном «DiamondBack DB10», калібру .308Win/7,62x51мм, заводський номер « НОМЕР_2 ». Карабін виготовлений промисловим способом та придатний для стрільби. Три гільзи, які вилучені ІНФОРМАЦІЯ_4 під час проведення огляду місця події, стріляні з вказаної зброї (т. 2, а.п.134-144).

З висновок експерта № КСЕ-19/126-22/7320/ФХВР від 08.12.2022 за результатами проведення судової експертизи вибухових речовин, продуктів вибуху та пострілу встановлено, що у каналі ствола «DiamondBack DB10», калібру 308Win/7,62x51мм, виявлено наявність хімічних речовин, що свідчать про проведення пострілу нітроцелюлозного пороху (т. 2, а.п.146-152).

З висновків експерта №СЕ-19/126-22/7323-ФХВР та №СЕ-19/126-22/7321-ФХВР від 08.12.2022 вбачається, що з наданих на дослідження двох фрагментах марлі (змиви з обох китиць рук ОСОБА_6 ) та зрізах нігтів (відібрані з обох китиць рук ОСОБА_6 ) слідів продуктів пострілу не виявлено (т. 2, а.п.156-162, 167-172).

З висновку експерта № СЕ-19/126-22/7325-ФХВР від 08.12.2022 вбачається, що на вилученому у ОСОБА_6 одязі, у якому він був одягнений ІНФОРМАЦІЯ_4 під час затримання, а саме - спортивному костюмі чорного кольору (куртка та штани) виявлено наявність речовини (нітрит-іонів та дифеніламіну) - сукупність яких є характерною для продуктів пострілу нітроцелюлозного пороху ( т.2, а.п.177-182).

З висновку експерта №Се-19/126-22/7319-ФХВР від 08.12.2022 вбачається, що на фрагменті марлі (змиву з отвору металевої частини воріт схожому на кульовий, проведеному під час огляду місця події ІНФОРМАЦІЯ_4) виявлені сліди свинцю, міді та цинку - сукупність яких є характерною для продуктів пострілу (т.2, а.п.187-191).

З протоколу огляду речового доказу з ілюстративною таблицею від 11.10.2022 вбачається, що у присутності понятих було оглянуто карабін марки «DiamondBack DB10» з наплічним ременем, магазином, оптичним прицілом, саунд модератором (глушником), металевими (сошками) та лазерним цілевказівником, що вилучені з порогу будинку ОСОБА_6 при ОМП (Том 2, а. с. 192-197).

З протоколу огляду мобільного телефону у присутності понятих від 08.12.2022, вилученого у ОСОБА_6 марки Nokia RM 1190 з сім картою вбачається у папках «Вхідні» та «Вихідні» наявність з`єднань 27-ІНФОРМАЦІЯ_4 як за вхідними, так і з вихідними викликами (т.2, а.п.213-216).

З даного протоколу вбачається, що 27.09.2022 о 23.31 год ОСОБА_6 телефонували з номера: НОМЕР_3 , що згідно з матеріалів кримінального провадження належить ОСОБА_21 (т.2 а.п.52), тривалість дзвінка 02,02 хв. Також о 00:27 з невідомого номера надійшов дзвінок.

Дані з цього протоколу узгоджується з показаннями ОСОБА_6 та ОСОБА_26 , що на телефон ОСОБА_6 неодноразово надходили в той проміжок часу дзвінки.

Проаналізувавши показання свідків та досліджені письмові докази з точки зору їх належності, допустимості та достовірності, а сукупність доказів - з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, колегія суддів дійшла переконливого висновку, що в діях ОСОБА_6 був відсутній умисел на вбивство, з огляду на наступне.

На відміну від умисного вбивства, вбивство через необережність (ст.119 КК України) за суб`єктивною стороною проявляється в необережній формі вини у вигляді кримінально протиправної самовпевненості або кримінально протиправної недбалості (ст. 25 КК України).

Зокрема, необережність є кримінально протиправною самовпевненістю, якщо особа передбачала можливість настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння, але легковажно розраховувала на їх відвернення.

Для вбивства з необережності характерне поєднання усвідомлення особою суспільно небезпечного характеру свого діяння та недбалого або самовпевненого ставлення до настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння, оскільки особа легковажно розраховує на їх відвернення.

Отже, розмежування умисного вбивства (ст.115 КК України) і вбивства, вчиненого через необережність (ч.1 ст.119 КК України), здійснюється за суб`єктивною стороною злочину, виходячи з фактичних підстав кваліфікації конкретного суспільно небезпечного діяння, а також усвідомлення особою характеру вчиненого злочинного діяння, передбачення його негативних наслідків та ставлення до них.

Колегія суддів враховує усталену судову практику (постанови Верховного Суду від 09 вересня 2021 року у справі №361/2548/18, від 29 травня 2024 року у справі № 689/2388/22), відповідно до якої питання про наявність умислу вирішується з огляду на сукупність всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховується кількість, характер і локалізація поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінка винного до, під час і після злочину, його взаємини з потерпілим, що передували події, а також спосіб вчинення злочину, засоби та знаряддя злочину. Спосіб відображає насамперед причинний зв`язок між діяннями і наслідками. Певна залежність між способом і метою вчинення тих чи інших діянь виявляється в тому, що спосіб і засоби вчинення злочинів обираються особою відповідно до поставленої цілі. Ціль є передумовою усвідомлення особою результатів і наслідків своїх діянь, що проявляє свою конкретизацію в способі вчинення діянь.

Так, у своїх показаннях ОСОБА_6 , зазначив, що до цієї події жодних відносин чи боргових зобов`язань між ним та ОСОБА_15 не було.

Вказане підтвердили і свідки ОСОБА_52 та ОСОБА_6 .

Жоден свідок, крім потерпілої ОСОБА_8 , яка не змогла надати конкретних доказів, не надав показань про існування заборгованості у ОСОБА_6 перед ОСОБА_15 .

Наявність попереднього конфлікту між ними спростували свідки-товариші ОСОБА_15 , які були допитані апеляційним судом.

У своїх показах свідки - очевидці даної події - ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 не повідомили будь-яких даних про те, що ОСОБА_6 цілеспрямовано стріляв у ОСОБА_15 чи мав намір його вбити або ж завдати тілесних ушкоджень.

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту, під час пострілу у ворота ОСОБА_6 перебував на відстані близько 2,3 м від воріт навпроти місця кульового отвору, при цьому дуло зброї було направлено вниз, а ОСОБА_15 перед здійсненням останнього пострілу, перебував справа від місця, куди стріляв ОСОБА_6 - біля хвіртки. Між обвинуваченим та потерпілим була відстань приблизно 4,5 м.

Вказане підтверджується протоколом огляду місця події, з якого встановлено, що висота від земної поверхні до центру кульового отвору, становить 1.02 м, а відстань від кульового отвору у воротах до середини хвіртки, де перебував ОСОБА_15 близько 3, 52 м. Також з протоколу встановлено, що кут входу та виходу пострілу становить 10 градусів.

Зазначене додатково вказує на випадковість, а не прицільність пострілу, здійсненого ОСОБА_6 , а також на той факт, що обвинувачений не мав наміру вбивати або ж завдати ушкоджень потерпілому, а здійснив постріл у нижню частину воріт для відлякування.

У своїх показаннях ОСОБА_6 підтвердив, що усвідомлював вбивчу силу своєї вогнепальної зброї та, здійснюючи постріл у ворота, був впевнений, що ОСОБА_15 в цей момент стояв правіше на декілька метрів - за хвірткою, чув його голос саме звідти, і розраховував, що він в нього не влучить, однак через повну темряву не бачив його.

У своїх показах свідки-очевидці події ( ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 ) підтвердили, що на вулиці було темно, в автомобілях були вимкнені фари.

Крім того, з відеозапису з огляду місця події також встановлено, що була погана (фактично нульова) видимість через мале освітлення.

З матеріалів кримінального провадження встановлено, що площа господарства ОСОБА_6 є великою, відстань від будинку, де перебував обвинувачений з сім`єю, до вхідних воріт, де перебував ОСОБА_15 , є значною, що підтверджується схемою до протоколу ОМП (т.1 а.п.24).

Наявність освітлення на будинку, який був за спиною ОСОБА_6 , може свідчити тільки про те, що потерпілий, знаходячись за хвірткою, міг бачити силует ОСОБА_6 , при цьому через повну темряву за воротами ОСОБА_6 не міг бачити потерпілого. Також свідок ОСОБА_49 міг бачити зі свого подвір`я силуети людей на подвір`ї ОСОБА_6 .

Це підтвердив під час допиту в апеляційному суді статист ОСОБА_51 , який брав участь у слідчому експерименті.

Встановлено, що ОСОБА_6 був впевнений, що такі його попереджувальні заходи, спрямовані на відлякування ОСОБА_15 , не призведуть до смерті чи отримання потерпілим тілесних ушкоджень.

Слід зазначити, що здійснений ОСОБА_6 постріл не був проведеним прицільно та спрямованим на життєво важливі органи потерпілого (голова, грудна клітина тощо), що підтверджується протоколом огляду трупа ОСОБА_15 , де зафіксовано одне поранення у ногу.

Про відсутність умислу в ОСОБА_6 на вбивство свідчить також і здійснення ним ряду попереджувальних пострілів, що підтверджується протоколом огляду місця події, яким встановлено наявність трьох гільз на території його господарства, ця обставина не заперечується учасниками кримінального провадження.

Також з показань ОСОБА_6 та протоколу огляду зброї, встановлення, що після здійснення останнього пострілу, у зброї ще залишалися набої та ОСОБА_6 у разі наявнсті умислу, мав можливість продовжувати здійснення більшої кількості пострілів з метою вбивства, однак, зрозумівши, що куля влучила у ОСОБА_15 , одразу зупинився.

Колегія суддів враховує і поведінку ОСОБА_6 після того, як він зрозумів, що поранив ОСОБА_15 , зокрема попросив дружину викликати швидку допомогу, що вона і підтвердила у своїх показах, не перешкоджав доставленню ОСОБА_15 до лікарні.

Таким чином, в ході апеляційного перегляду не встановлено будь-яких даних про те, що ОСОБА_6 , перебуваючи за воротами з внутрішньої сторони двору, був впевнений, що проведення пострілу у ворота може завдати шкоди ОСОБА_15 .

Виходячи з встановлених апеляційним судом фактичних обставин, колегія суддів вважає, що в діях обвинуваченого був відсутній умисел на спричинення смерті потерпілому.

Таким чином, доводи потерпілої ОСОБА_8 про наявність в діях ОСОБА_6 складу злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду.

Стосовно доводів апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_6 діяв у стані необхідної оборони, передбаченої ст.36 КК України, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із ч.1 ст.36 КК України, необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Право на необхідну оборону виникає лише за наявності для цього певної підстави, і такою підставою є вчинення особою суспільно небезпечного посягання, тобто, дій, якими вона вже заподіює шкоду або створює реальну загрозу заподіяння такої шкоди.

До критеріїв визначення правомірності необхідної оборони належать: наявність суспільно небезпечного посягання, його дійсність та об?єктивна реальність, межі захисних дій, які б не перевищували меж необхідності, а шкода особі, яка здійснює посягання, не перевищувала б ту, яка для цього необхідна.

З показань свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 встановлено, що коли відбувся безпосередня словесна перепалка між обвинуваченим та загиблим, вони не виходили з автомобілів, ОСОБА_15 та ОСОБА_6 розмовляли один-на-один, загиблий не був озброєний, перебував за парканом із зачиненими на замок воротами та хвірткою.

Також з матеріалів справи, включно з показаннями свідків апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_15 , перебуваючи за воротами господарства ОСОБА_6 , кричав, нецензурно висловлювався та словесно погрожував ОСОБА_6 .

Однак на переконання колегії суддів, ОСОБА_15 не вчиняв дій, які б були до такого ступеню суспільно небезпечними і загрозливими для життя, здоров`я чи майна обвинуваченого або ж його сім`ї, що б давали підстави для застосування обвинуваченим вогнепальної зброї для припинення посягання.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що в умовах обстановки, яка склалася, у ОСОБА_6 не було підстав здійснювати постріли з вогнепальної зброї для оборони, оскільки на той момент не існувало рівноцінної загрози, а тому здійснення ним пострілу у ворота, внаслідок чого куля потрапила у потерпілого, не може розцінюватись як необхідна оборона у розумінні ст.36 КК України.

Таким чином, колегія суддів визнає доведеним, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 28 вересня 2022 року близько 00 год 50 хв, перебуваючи на території свого господарства ( АДРЕСА_2 ), в той час як до його господарства прийшов ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_3 , житель с. Сергії Вижницького району Чернівецької області, який на грунті неприязних відносин, перебуваючи на вулиці перед вхідними воротами до території господарства ОСОБА_6 , почав викликати останнього вийти з господарства на вулицю. У свою чергу, ОСОБА_6 , взявши у руки мисливську зброю Diamond Black, вийшов з приміщення будинку, та, перебуваючи на подвір`ї власного господарства, з вказаної зброї здійснив не менше двох пострілів вгору, однак ОСОБА_15 продовжив словесний конфлікт, знаходячись біля хвіртки воріт. У подальшому ОСОБА_6 , з метою залякування потерпілого, без наміру заподіяння йому смерті чи будь-яких тілесних ушкоджень, розраховуючи на відсутність ОСОБА_15 у місці проведення пострілу, оскільки останній під час суперечки перебував біля хвіртки воріт, здійснив один постріл у напрямку воріт, внаслідок чого куля потрапила у потерпілого, який раптово для обвинуваченого змінив своє місцерозташування. При цьому ОСОБА_6 маючи можливість продовжувати здійснення більшої кількості пострілів, зупинився та припинив вчинення своїх протиправних дій.

Внаслідок вказаних дій ОСОБА_6 спричинив потерпілому тілесні ушкодження у виді- вогнепальної рани на передній поверхні у верхній третині лівого стегна, яка за своїми характеристиками є вхідним вогнепальним отвором; вогнепальної рани на задній поверхні у верхній третині лівого стегна, яка за своїми характеристиками є вихідним вогнепальним отвором; синця у лівій пахвинній ділянці; повного розриву стінки лівої стегнової артерії з масивними крововиливами темно - червоного кольору довкола; повного розриву стінки лівої стегнової вени з масивними крововиливами; повного розриву кравецького, клубово-поперекового, гребінчастого, довгого привідного, тонкого привідного, півперетинчастого, півсухожилкового м`язів, з масивними крововиливами, які згідно висновку експерта, наданого за результатами проведеної судово-медичної експертизи №67 від 30.11.2022 року виникли за найкоротший проміжок часу, який передував моменту настання смерті, внаслідок дії кулі нарізної вогнепальної зброї та які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою «небезпеки для життя» та знаходяться в безпосередньому причинному зв`язку з фактом настання смерті.

Смерть потерпілого ОСОБА_15 констатована о 01 год. 35 хв. ІНФОРМАЦІЯ_4 в приміщенні приймального відділення Комунального закладу «Путильська багатопрофільна лікарня», куди він відразу після зазначених вище подій, був доставлений для надання медичної допомоги, та настала від геморагічного шоку, який розвинувся внаслідок масивної зовнішньої кровотечі, яка в свою чергу виникла як ускладнення наскрізного, вогнепального, кульового поранення лівого стегна з ушкодженням стегнової артерії.

Таким чином, ОСОБА_6 своїми діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.119 КК України - вбивство, вчинене через необережність.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_6 за ч.1 ст.119 КК України, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винуватою у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 65 КК України, під час призначення покарання у кожному конкретному випадку, суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Колегія суддів установила, що ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.119 КК України, яке є нетяжким злочином, вчиненим з необережності, свою винуватість визнав у повному обсязі, щиро розкаюється у вчиненому.

З даних про особу обвинуваченого встановлено, що він раніше не притягався до кримінальної відповідальності (т.1 а.п.74), на обліках у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває (т.1 а.п.76), має захворювання, які потребують постійного довготривалого лікування (т.1 а.п.79), офіційно працює, утримує дружину, трьох неповнолітніх дітей (т.1 а.п.80) та сина загиблого ОСОБА_15 , виключно позитивно характеризується за місцем проживання, користується авторитетом та повагою серед жителів села, постійно надає матеріальну і грошову допомогу малозабезпеченим сім`ям та ЗСУ (т.1 .а.п. 82).

Колегія суддів визнає обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 , відповідно до ст.66 КК України:

- повне визнання вини у вчиненому, щире каяття;

- активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення шляхом участі в усіх слідчих діях, надання вичерпних і повних послідовних показань як на досудовому розслідуванні, так і під час судового розгляду;

- відшкодування заподіяної шкоди потерпілій ОСОБА_9 , зокрема, укладення домовленості щодо утримання її неповнолітнього сина до набуття ним 18 років, на загальну суму 2 100 000 грн до квітня 2040 року (т.3 а.п.218); вжиття заходів щодо відшкодування шкоди потерпілій ОСОБА_8 (надсилання грошових коштів у сумі 250 тис. грн., які остання відмовилась отримати);

- неправомірна поведінка ОСОБА_15 , який ініціював та спровокував конфлікт, будучи у стані алкогольного сп`яніння, під час комендантської години приїхав до господарства ОСОБА_6 , агресивно викликав його на розмову, погрожував фізичною розправою.

На переконання колегії суддів, ці обставини у сукупності з даними про особу обвинуваченого дають підстави для призначення ОСОБА_6 покарання у межах санкції ч.1 ст.119 КК України.

При цьому, доводи апеляційної скарги потерпілої ОСОБА_8 про відсутність щирого каяття не відповідають дійсності та спростовуються матеріалами справи та поведінкою обвинуваченого, який визнав свою вину, послідовно висловлював щирий жаль та осуд своїх дій, неодноразово просив пробачення у ОСОБА_8 .

Обставин, що б обтяжували покарання ОСОБА_6 , відповідно до ст.67 КК України, колегією суддів не встановлено.

Також безпідставними у цьому контексті є доводи ОСОБА_8 про обтяжуючі обставини - тяжкі наслідки, завдані злочином та вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.

Смерть потерпілого ОСОБА_15 як тяжкий і непоправний наслідок необережних дій ОСОБА_6 охоплений диспозицією ч.1 ст.119 КК України, а тому не може бути повторно врахований як обставина, що обтяжує покарання.

Крім того, дії ОСОБА_6 не були обумовлені використанням ним умов воєнного стану для полегшення вчинення кримінального правопорушення, а тому ця обставина не може бути визнана апеляційним судом як така, що обтяжує покарання.

Також колегія суддів, діючи у межах своїх дискреційних повноважень, дійшла переконання, що наявні обставини кримінального провадження свідчать про можливість виправлення ОСОБА_6 без відбування реального покарання.

Про це насамперед свідчать встановлені згідно ст.66 КК України обставини, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання; поведінка ОСОБА_6 під час вчинення кримінального правопорушення та його посткримінальна поведінка - обвинувачений здійснював попереджувальні постріли, намагався прогнати потерпілого та уникнути загострення конфлікту, вжив заходів щодо виклику поліції та швидкої допомоги, зберіг та видав органу досудового розслідування знаряддя та докази вчинення кримінального правопорушення, зберігав недоторканним місце події для огляду.

Також ОСОБА_6 неодноразово висловлював щирий жаль з приводу вчиненого, засуджував свої дії, висловив готовність понести заслужену відповідальність за скоєне, під час кожного судового засідання просив пробачення у потерпілих, продовжує фінансово підтримувати потерпілу ОСОБА_9 та сина покійного ОСОБА_15 - ОСОБА_22 , 2022 року народження, готовий відшкодувати шкоду за цивільним позовом ОСОБА_8 у сумі 550 000 грн, який вирішений районним судом у вироку.

Згідно даних досудової доповіді органу пробації, яку також досліджено і враховано апеляційним судом, ризик вчинення ОСОБА_6 повторного кримінального правопорушення оцінюється як низький (т.5 а.п.84-87).

Беручи до уваги виключно позитивну інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, сімейний стан, низьку ймовірність повторного вчинення кримінального правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства.

Відповідно до ч.1 ст.75 КК України, якщо суд при призначенні покарання, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів вважає, що детальне та всебічне вивчення даних про особу обвинуваченого та обставини вчиненого ним кримінального правопорушення свідчать про можливість виправлення ОСОБА_6 без реального відбування покарання за ч.1 ст.119 КК України.

На думку колегії суддів, саме така форма кримінальної відповідальності буде необхідною та достатньою для виправлення ОСОБА_6 а також для попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

Щодо вимог потерпілої ОСОБА_8 про задоволення її цивільного позову, колегія суддів зазначає наступне.

Обґрунтовуючи розмір відшкодування у сумі 4 млн. грн., потерпіла ОСОБА_8 вказала, що смерть сина є непоправною втратою для неї та її сім`ї, що завдало її значного душевного болю, моральних переживань, які неможливо компенсувати якимись благами.

Внаслідок смерті сина погіршився її психічний та психологічний стан, її здоров`я.

Вважає, що саме така сума відшкодування необхідна для того, щоб хоч якимось чином загоїти отримані душевні страждання та відновити її психічний стан.

На переконання апеляційного суду, при визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди судом першої інстанції було у повній мірі враховано обсяг моральних страждань потерпілої ОСОБА_8 , порушення її звичайного способу життя, укладу і побуту, тяжкість вимушених змін у життєвих обставинах, які унеможливлюють ведення повноцінного способу життя у зв`язку з втратою близької людини, невідворотних наслідків у вигляді загибелі потерпілого - її сина.

Виходячи з принципу розумності і справедливості, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що сума компенсації моральної шкоди у розмірі 550 000 грн відповідатиме глибині душевних страждань потерпілої.

Колегія суддів також враховує, що потерпіла як у суді першої інстанції так і в апеляційному суді не надала жодних доказів на підтвердження, зазначених нею обставин про погіршення психічного та психологічного стану.

Також колегія суддів зауважує, що сума відшкодування не має становити тягаря для обвинуваченого та слугувати способом збагачення для позивача, так як встановлено, що ОСОБА_6 має на утриманні четверо своїх дітей, дружину, яка перебуває у відпусті по догляду за дитиною, а також дитину загиблого ОСОБА_15 .

Відповідно з п.2 ч. 1 ст. 408 КПК України, суд апеляційної інстанції змінює вирок суду у разі зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення і застосування статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність про менш тяжке кримінальне правопорушення.

Таким чином, на підставі наведеного колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду першої інстанції в частині кваліфікації дій обвинуваченого та призначеного покарання підлягає зміні, а в іншій частині є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407,408, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 та потерпілої ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_10 - задовольнити частково.

Вирок Путильського районного суду Чернівецької області від 12 вересня 2024 року відносно ОСОБА_6 за ч.1 ст.115 КК України змінити.

Перекваліфікувати дії ОСОБА_6 з ч.1 ст.115 КК України на ч.1 ст.119 КК України.

Визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.119 КК України та призначити покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 (два) роки, якщо він не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно ст.76 КК України, покласти на засудженого ОСОБА_6 наступні обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Звільнити ОСОБА_6 з-під варти негайно.

Зарахувати у строк відбування покарання строк перебування ОСОБА_6 під вартою з ІНФОРМАЦІЯ_4 по 06.10.2022 та з 12.09.2024 по 10.01.2025 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Касаційного кримінального Суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий [підпис] ОСОБА_1

Судді [підпис] ОСОБА_2

[підпис] ОСОБА_3

Згідно з оригіналом

Суддя Чернівецького

апеляційного суду _________________ ОСОБА_1

(посада) (М.П., підпис) (ПІБ)

14.01.2025

(дата засвідчення копії)