Справа № 134/2124/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2025 року с-ще Крижопіль

Крижопільський районний суд Вінницької області

в складі головуючої судді ОСОБА_1

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в селищі Крижопіль в режимі відеоконференції кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 листопада 2024 року за № 0000146, про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Крижопіль Вінницької області, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, востаннє:

- 21 серпня 2024 року Крижопільським районним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 162, ст. 395 КК України, з урахуванням ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України, до покарання у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України,

встановив:

Обвинувачений ОСОБА_5 06 листопада 2024 року близько 21 год. 30 хв., перебуваючи в селищі Крижопіль Тульчинського району Вінницької області, самовільно, через хвіртку, пройшов до домогосподарства за адресою: АДРЕСА_2 , власником якого являється ОСОБА_4 . Перебуваючи на території домогосподарства, ОСОБА_5 умисно, без дозволу власника, розуміючи та усвідомлюючи протиправний характер своїх дій щодо порушення недоторканості володіння особи, скориставшись відсутністю нагляду з боку власника та впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, проник до підвального приміщення вказаного домогосподарства, з метою вживання алкогольних напоїв.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 , у порушення вимог ст. 30 Конституції України, яка гарантує кожному недоторканість житла та не допускає проникнення до житла чи іншого володіння особи не інакше як за вмотивованим рішенням суду, порушив право потерпілого ОСОБА_4 .

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 162 КК України, - незаконне проникнення до іншого володіння особи.

У кримінальному провадженні № 0000146 від 07.11.2024 між потерпілим ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_5 02 грудня 2024 року укладено угоду про примирення згідно з вимогами ст. ст. 468, 469, 471 КПК України. Відповідно до змісту угоди про примирення істотними умовами укладення угоди є: підозрюваний ОСОБА_5 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, матеріальна шкода вчиненим кримінальним правопорушенням потерпілому не спричинена; обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття; обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено. Сторони погоджуються на призначення ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 162 КК України покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

Крім того, сторони визначили наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ст. 473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди про примирення, передбачені ст. 476 КПК України.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 визнав вину у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, дав згоду на призначення вказаного в угоді про примирення покарання у разі її затвердження судом. Угоду уклав добровільно. У вчиненому щиро розкаюється.

Потерпілий ОСОБА_4 , розуміючи наслідки укладення та затвердження угоди, визначені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України, просить затвердити угоду, запевнив суд, що укладення угоди є добровільним. Будь-яких претензій до обвинуваченого він не має.

Прокурор ОСОБА_3 зауважив, що при укладенні даної угоди були дотримані вимоги та правила КПК України та КК України, просить суд затвердити угоду і призначити ОСОБА_5 узгоджену сторонами міру покарання. Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_5 не відбув повністю покарання у виді обмеження волі за вироком Крижопільського районного суду Вінницької області від 21 серпня 2024 року, просить призначити йому остаточне покарання на підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового складання призначених покарань, у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців.

Суд, заслухавши сторін угоди та прокурора, дослідивши матеріали провадження, перевіривши угоду на відповідність вимогам КПК України та КК України, дійшов наступних висновків.

Статтею 468 КПК України регламентовано, що в кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, а кримінальне правопорушення, яке вчинив обвинувачений ОСОБА_5 відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків.

Під час перевірки угоди встановлена її відповідність вимогам ст. 471 КПК України, можливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань. Умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України.

У відповідності до ч. 5 ст. 65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання винуватості суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Згідно з ч. 1 ст. 475 КПК України якщо суд переконався, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Судом не встановлено підстав для відмови в затвердженні угоди, визначених в ч. 7 ст. 474 КПК України.

Приймаючи до уваги, що покарання обвинуваченому обрано з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого правопорушення, його особи та обставин, що впливають на призначення покарання, і за своїм видом та розміром є достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого, при узгодженні покарання у виді обмеження волі сторони не вийшли за межі загальних засад призначення покарання, його виду і розміру, визначених санкцією ч. 1 ст. 162 КК України, суд вважає необхідним затвердити угоду про примирення та призначити обвинуваченому узгоджене сторонами угоди покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

Також суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_5 засуджений вироком Крижопільського районного суду Вінницької області від 21 серпня 2024 року за ч. 1 ст. 162, ст. 395 КК України, з урахуванням ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України, до покарання у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців, яке він повністю не відбув, що підтверджується довідкою ДУ «Крижопільський ВЦ (№ 113)» від 11.02.2025 № 5/408, згідно якої ОСОБА_5 відбуває покарання в ДУ «Крижопільський ВЦ (№ 113)» з 07.11.2024. Початок строку 07.11.2024, кінець строку 07.05.2028.

Невідбута частина покарання станом на 12.02.2025 року складає 3 роки 2 місяці 25 днів, відбув 3 місяці 5 днів.

Призначаючи ОСОБА_5 остаточне покарання, суд враховує положення ч. 1 ст. 71 КК України, де передбачено, що якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Беручи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 162 КК України, будучи раніше судимим та до повного відбуття покарання у виді обмеження волі строком 3 (три) роки 6 (шість) місяців, призначеного вироком Крижопільського районного суду Вінницької області від 21 серпня 2024 року, остаточне покарання ОСОБА_5 необхідно призначити на підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до покарання за цим вироком невідбутої частини покарання за вироком Крижопільського районного суду Вінницької області від 21 серпня 2024 року.

При цьому суд враховує, що остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком (ч. 4 ст. 71 КК України).

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся.

Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. ст. 314, 374-376, 469, 473-475 КПК України, суд -

ухвалив:

Затвердити угоду про примирення між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 , укладену 02 грудня 2024 року у кримінальному провадженні № 0000146 від 07.11.2024.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Крижопільського районного суду Вінницької області від 21 серпня 2024 року до покарання, призначеного за цим вироком, визначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців.

Початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_5 рахувати з дня проголошення вироку.

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення:

- обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами 5-7 статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами 6,7 статті 474 КПК України;

- прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною 3 статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя