Справа № 513/1348/24
Провадження № 1-кп/513/63/25
Саратський районний суд Одеської області

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2025 року Саратський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Сарата Білгород-Дністровського району Одеської області кримінальне провадження №0000201 від 09 лютого 2024 року щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тараклія Республіки Молдова, громадянина Республіки Молдова, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

29 жовтня 2024 року до суду надійшло кримінальне провадження №0000201, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 лютого 2024 року, щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Так, ОСОБА_6 08.02.2024 приблизно о 20 год. 00 хв., більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, керуючи гужовим возом, рухаючись у темну пору доби, по асфальтованій автодорозі Т-16-08 «Болград-Кубей-Арциз», у зоні відсутності дорожніх знаків, у напрямку с. Новоселівка, Білгород-Дністровського району Одеської області, маючи технічну можливість запобігти зіткненню з мотоциклом марки «LIFAN», моделі «LF150-2Е», з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 , під керуванням проявляючи злочинну самовпевненість, тобто передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, діючи тим самим у порушення вимог п. 19.1. б), 7.3 та 7.7 б) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, якими регламентовано:

- п.19.1. У темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях на транспортному засобі, що рухається, повинні бути ввімкнені такі світлові пристрої:

- б) на мопедах (велосипедах) і гужових возах (санях) -фари або ліхтарі.

- п.7.3. Для руху в темну пору доби та в умовах недостатньої видимості на гужовому транспорті необхідно увімкнути ліхтарі: спереду білого кольору, ззаду червоного кольору, що встановлюються з лівого боку воза (саней).

- п.7.7. Особам, що керують гужовим транспортом, і погоничам тварин забороняється:

- б) використовувати вози, не обладнані світлоповертачами, без ліхтарів у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості,-

допустив зіткнення з вищезазначеним мотоциклом, який рухався позаду нього у попутному напрямку, під керуванням неповнолітнього ОСОБА_4 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди неповнолітній ОСОБА_4 2009 року народження, отримав тілесні ушкодження у вигляді поєднаної травми лівої верхньої та обох нижніх кінцівок, а саме закритий перелом нижніх третин обох кісток лівого передпліччя, закритий перелом правої стегнової кістки на межі середньої та нижньої третини, закритий внутрішньосуглобовий епіфізарний перелом верхньої третини лівої великогомілкової кістки, закритий перелом правого наколінника, які складають єдиний нерозривний морфологічний комплекс поєднаної травми лівої верхньої та обох нижніх кінцівок, який не був небезпечний для життя, при звичайному своєму клінічному перебігу викликає тривалий розлад здоров`я терміном понад 3-х тижнів (більше 21 дня) і за цим критерієм згідно п. 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України від 17.01.1995 № 6, відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

Допущенні водієм ОСОБА_6 порушення вимог п. 19.1.б); 7.3.; 7.7 б) Правил дорожнього руху, знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди та настанням суспільно-небезпечних наслідків, у вигляді заподіяння потерпілому ОСОБА_4 тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

Такі дії обвинуваченого кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України, так як вони з потерпілим примирились, шкода ним потерпілому відшкодована у повному обсязі, свою вину у вчиненому визнає повністю та щиро кається.

Потерпілий ОСОБА_4 та його законний представник ОСОБА_5 у судовому засіданні проти клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України не заперечували, так як досягнуто примирення із обвинуваченим, матеріальних претензій не мають, збитки йому відшкодовані у повному обсязі.

Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання обвинуваченого про закриття провадження у зв`язку із примиренням обвинуваченого та потерпілого.

Вислухавши клопотання обвинуваченого, думку потерпілого та його законного представника, прокурора, дослідивши долучені до кримінального провадження копії документів, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», звільнення особи від кримінальної відповідальності у випадку, передбаченому ст. 45 та ст. 46 КК України є обов`язковим.

За змістом ст. ст. 44, 45, 46 КК України за наявності підстав, передбачених ст.46 КК України, звільнення особи від кримінальної відповідальності - є обов`язковим, якщо тільки вона сама проти цього не заперечує.

Згідно з п. 1 ч. 2 та ч. 8 ст. 284 КПК України, у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності кримінальне провадження закривається.

Закриття кримінального провадження або ухвалення вироку з підстави, передбаченої п. 1 ч. 2 цієї статті, не допускається, якщо підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом.

Шляхом опитування сторін кримінального провадження судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 правильно розуміє і не оспорює формулювання та характер пред`явленого йому обвинувачення, правову кваліфікацію своїх дій за ч. 1 ст.286 КК України, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності такої його позиції, а відтак діяння, яке поставлено обвинуваченому у провину, дійсно мало місце, вчинене ним, і отримало правильну кримінально-правову оцінку та визнано самим обвинуваченим.

Крім того, судом встановлено, що обвинувачений цілком розуміє свої права, визначені ч. 3 ст. 285 КПК України, підставу звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 46 КК України, а також наслідки закриття провадження з цієї підстави і після роз`яснення цих положень наполягав на закритті провадження з підстав, передбачених ст. 46 КК України.

Відповідно до ст. 46 КК України особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Для застосування вказаної норми необхідною є сукупність таких умов: 1) особа вчинила злочин уперше; 2) вчинення злочину невеликої тяжкості або необережного злочину середньої тяжкості, при цьому не вимагається, щоб ними були злочини, кримінальне провадження щодо яких здійснюється у формі приватного обвинувачення; 3) вчинений злочин не належить до числа корупційних; 4) примирення з потерпілим; 5) відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди. Крім того, неважливо, щоб особа, яка вчинила злочин, щиро покаялася й активно сприяла розкриттю злочину.

Більш широке тлумачення даної норми, а саме заборона її застосування в разі вчинення певних злочинів, за наявності всіх інших, передбачених законом підстав, є неприпустимим та суперечить основній засаді судочинства - верховенству права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Крім того, застосування в кримінальному провадженні положень КПК України щодо примирення обвинуваченого з потерпілим відповідає тим міжнародним актам, які закріплюють рекомендацію або обов`язок для держав застосовувати форми відновного правосуддя, змінюючи підхід до реакції держави на злочин та його наслідки з карального на гуманістичний. Частина 4 статті 286 КПК України передбачає, що якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Пленум Верховного Суду України у п. 2 постанови "Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності" від 23 грудня 2005 року N 12 роз`яснив, що особу можна звільнити від кримінальної відповідальності лише за наявності визначених у КК України умов і підстав. Умовою звільнення особи від кримінальної відповідальності є вчинення нею певного умисного злочину, незалежно від того, закінчено його чи ні, вчинений він одноособово чи у співучасті. Підставою такого звільнення може бути або певна поведінка особи після вчинення злочину, яку держава заохочує (дійове каяття, примирення винного з потерпілим, припинення злочинної діяльності та добровільне повідомлення про вчинене тощо), або настання певної події (наприклад, зміна обстановки, закінчення строків давності).

При вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд (суддя) під час судового розгляду справи повинен переконатися, що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК України. Судам слід звернути увагу на те, що ухвалити рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності можна лише за наявності її згоди на закриття справи з відповідної підстави.

Відповідно до п. 4 зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України, умовою звільнення особи (обвинуваченого, підсудного) від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням із потерпілим (ст. 46 КК України) є вчинення нею вперше злочину невеликої тяжкості. Примирення винної особи з потерпілим (потерпілими) належить розуміти як акт прощення її ним (ними) в результаті вільного волевиявлення, що виключає будь-який неправомірний вплив, незалежно від того, яка зі сторін була ініціатором, та з яких мотивів. Звільнення винної особи від кримінальної відповідальності та закриття справи у зв`язку з примиренням із потерпілим можливе тільки в разі відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди. За наявності передбачених у ст. 46 КК України підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.

У судовому засіданні встановлено, що обвинувачений просить звільнити його від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з потерпілим та закрити кримінальне провадження, обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому і відшкодував усі збитки, кримінальне правопорушення вчинив вперше.

Потерпілий та його законний представник цивільний позов не заявляли, суду пояснили, що претензій матеріального і морального характеру до обвинуваченого не мають.

Діяння, яке поставлено ОСОБА_6 за провину: вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

Для звільнення особи від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження судом, необхідне встановлення процесуальних та матеріально-правових підстав, визначених відповідно КПК та КК України.

Таким чином, суд дійшов до висновку про наявність усіх правових підстав для звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку з примиренням з потерпілим на підставі ст. 46 КК України, та закриття кримінального провадження.

Запобіжний захід ОСОБА_6 не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

При вирішенні питання процесуальних витрат суд враховує положення вимог ч.2 ст.124 КПК України, якими передбачено, що суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта тільки у випадку ухвалення обвинувального вироку. В даному кримінальному провадженні вирішується питання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, а тому судові витрати у справі, пов`язані із проведенням Одеським науково-дослідним інститутом судових експертиз МЮ України судової автотехнічної експертизи механізму і обставин дорожньо-транспортної пригоди, необхідно стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 .

Відповідно до положень ч. 9 ст.100 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про долю речових доказів і документів.

У кримінальному провадженні наявні підстави для застосування правових приписів ст.174 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 26, 284, 369-372, 392 КПК України, суд, УХВАЛИВ:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити.

Звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням із потерпілим.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000201 від 09 лютого 2024 року закрити, у зв`язку зі звільненням від кримінальної відповідальності.

Стягнути на користь держави з ОСОБА_6 процесуальні витрати у справі, пов`язані із проведенням Одеським науково-дослідним інститутом судових експертиз МЮ України, судової автотехнічної експертизи механізму і обставин дорожньо-транспортної пригоди №24-1002 від 18.03.2024 року у сумі 2650-48 грн.; №24-1003 від 18.03.2024 року у сумі 3029-12 грн.; №24-4999 від 26.09.2024 року у сумі 5679-60 грн. на загальну суму 11359-20 грн. ( одинадцять тисяч триста п`ятдесят дев`ять гривень 20 копійок).

Речовий доказ визначений постановою про приєднання предметів до провадження від 09.02.2024 року транспортний засіб мотоцикл «LIFAN», державний реєстрацій номер НОМЕР_1 , 2022 року випуску, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 видане 17.02.2023 Центром ТСЦ 5143 належить на праві власності ОСОБА_7 та перебував у користуванні неповнолітнього ОСОБА_4 , мешканця с. Новоселівка Білгород-Дністровського району Одеської області залишити власнику, скасувавши на нього арешт накладений ухвалою слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області 09.02.2024 року.

Двоосний гужевий віз, який зберігаються на майданчика адміністративної будівлі відділення поліції № 1 Білгород-Дністровського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області, розташованого за адресою: Одеська область, смт.Сарата вул. Ігнаца Ліндла, 42, залишити власнику, скасувавши на нього арешт накладений ухвалою слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області 09.02.2024 року.

Три фрагменти пластику, які поміщені до спеціального пакету Національної поліції України № ІNZ 4019860,- знищити, скасувавши на нього арешт накладений ухвалою слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області 09.02.2024 року.

Один чоловічий кросівок який поміщено до спеціального пакету Національної поліції України FPS6009018 та зберігається в кімнаті зберігання речових доказів відділення поліції №1 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, смт. Сарата, вул. Ігнаца Ліндла,42, повернути власнику, скасувавши на нього арешт накладений ухвалою слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області 09.02.2024 року.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження та може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Саратський районний суд Одеської області.

Суддя ОСОБА_1