ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/1396/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" грудня 2024 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

учасники судового провадження:

прокурори ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисник ОСОБА_6 ,

обвинувачена ОСОБА_7 ,

представник потерпілої ОСОБА_8 ,

потерпіла ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) № 0002169 від 10.08.2022, за обвинуваченням

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кам`янець-

Подільський Хмельницької області, громадянки України, яка

зареєстрована та проживає за адресою:

АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358; ч. 4 ст. 358; ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 190 КК України,

встановив:

1. Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0002169 від 10.08.2022, стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358; ч. 4 ст. 358; ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 190 КК України, надійшов до Дарницького районного суду м. Києва після визначення підсудності Київським апеляційним судом 09 квітня 2024 року.

2. Висунуте обвинувачення суд вважає доведеним та відповідно до якого ОСОБА_7 обвинувачується в умисних діях, які виразились у пособництві, а саме сприянні вчиненню підробки офіційного документа, який посвідчується нотаріусом, та надає відповідне право, для використання його іншою особою, тобто своїми умисними діями вчинила кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України; в умисних діях, які виразились у використанні завідомо підробленого документа, тобто своїми умисними діями вчинила кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 4 ст. 358; в умисних діях, які виразились у пособництві, а саме сприянні вчиненню заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), в особливо великих розмірах, іншими особами шляхом надання засобів, тобто у вчиненні кримінального правопорушення. Передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 190 КК України.

2.1 Встановлено, що ОСОБА_7 надала засоби, тобто свої персональні дані для вчинення іншими особами заволодіння чужим майном, в особливо великих розмірах, а саме земельною ділянкою з будинком, розташованою за адресою: м. Одеса, провулок Перший Кришталевий, 2.

У невстановлений органом досудового розслідування час, у жовтні 2020 року, точної дати та часу встановити не вдалось, до ОСОБА_7 звернулася невстановлена органом досудового розслідування особа із проханням допомогти з приводу того, щоб представити інтереси його знайомих із міста Одеси при купівлі-продажу земельної ділянки, розташованої на АДРЕСА_2 (кадастровий номер :52:017:0031), крім того за дану допомогу в оформленні документів невстановлена особа надасть грошові кошти в якості винагороди у розмірі 500 доларів США. Дана допомога стосувалась в наданні ОСОБА_7 своїх персональних даних (паспорту громадянки України та довідку про присвоєння ідентифікаційного коду) для використання їх у виготовленні довіреності від імені власниці ОСОБА_9 , яка уповноважила ОСОБА_7 продати (обміняти), за ціну та на умовах за її розсудом без будь-яких обмежень належну ОСОБА_9 земельну ділянку площею 0,0582 га, розташовану за адресою: м. Одеса, провулок Перший Кришталевий, 2.

Так, ОСОБА_7 , переслідуючи корисливий мотив з метою отримання матеріальної винагороди, погодилась на вказану пропозицію.

За невстановлених органом досудового розслідування обставинах, ОСОБА_7 , маючи намір на пособництво у заволодінні чужим майном шляхом обману, надала невстановленій органом досудового розслідування особі дані свого паспорту громадянина України НОМЕР_1 , виданого Жовтневим РУ ГУ МВС України в місті Києві 07 березня 2000 року та реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними НОМЕР_2 , надавши тим самим засоби для сприяння у вчиненні злочину іншими співучасниками.

Отримавши зазначені вище персональні дані ОСОБА_7 , невстановлені органом досудового розслідування особи, використали їх для виготовлення завідомо підробленої довіреності датованої тринадцятого жовтня 2020 року, серія НОМЕР_5, від імені ОСОБА_9 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий Київським РВ УМВС України в Одеській області, 30 червня 1995 року, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , якою уповноважили ОСОБА_7 продати (обміняти), за ціну та на умовах за її розсудом без будь-яких обмежень належну ОСОБА_9 земельну ділянку площею 0,0582 га, розташовану за адресою: м. Одеса, провулок Перший Кришталевий, 2.

Відповідно до висновку експерта від 11.08.2021 № СК-19/111-21/35771-ПЧ, підпис від імені ОСОБА_9 у довіреності від 13.10.2020 виконаний не ОСОБА_9 , а іншою особою з наслідуванням підпису фігуранта.

Таким чином, ОСОБА_10 обвинувачується у тому, що своїми умисними діями, які виразились у пособництві, а саме сприянні вчиненню підробки офіційного документа, який посвідчується нотаріусом, та надає відповідне право, для використання його іншою особою, тобто вчинила кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України.

2.2 Продовжуючи реалізовувати свій протиправний намір, направлений на надання засобів для заволодіння чужим майном, яке є власністю ОСОБА_9 , ОСОБА_7 17 жовтня 2020 року, разом із невстановленими органом досудового розслідування особами прибула до місця зустрічі з метою пособництва у здійсненні нотаріальної дії, яка у подальшому позбавить законного власника права на розпорядження його майном, а саме земельною ділянкою із будинком за адресою: м. Одеса, провулок Перший Кришталевий, 2.

Так, 17 жовтня 2020 року, приблизно о 14 год., ОСОБА_7 разом з іншими невстановленими органом досудового розслідування співучасниками злочину та ОСОБА_11 , діючи під керівництвом невстановленої органом досудового розслідування особи, прибули до приміщення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_12 , розташованого за адресою: АДРЕСА_4 .

Під час перебування у приміщенні офісу приватного нотаріуса ОСОБА_12 , розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , ОСОБА_7 повідомила приватному нотаріусу завідомо неправдиву інформацію про те, що вона діє від імені власника ОСОБА_9 та має право розпоряджатись земельною ділянкою, розташованою за адресою: м. Одеса, провулок Перший Кришталевий, 2.

Так, бажаючи здійснити нотаріальну дію, а саме здійснити посвідчення договору купівлі-продажу вказаної земельної ділянки, яку нібито буде купувати ОСОБА_11 , останній разом із ОСОБА_7 передали приватному нотаріусу ОСОБА_12 свої персональні дані, а саме: паспорту громадянки України НОМЕР_1 , виданого Жовтневим РУ ГУ МВС України в місті Києві 07 березня 2000 року та реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними НОМЕР_2 , підроблену довіреність від ОСОБА_9 , державний акт на право власності на земельну ділянку, оцінку земельної ділянки, тобто ОСОБА_7 надала засоби, які надали можливість заволодіти чужим майном іншим співучасникам злочину, а саме: земельною ділянкою з будинком за адресою: АДРЕСА_2 , хоча достовірно знали, що розпоряджатись вказаною земельною ділянкою вони не мають права, так як власник земельної ділянки ОСОБА_9 не надавала такого права останнім, тобто здійснювати відчуження земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , від її імені на користь третіх осіб.

Таким чином, ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що використала завідомо підроблений документ, тобто своїми умисними діями вчинила кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 4 ст. 358 КК України.

2.3 Продовжуючи реалізовувати свій протиправний намір, направлений на надання засобів для заволодіння чужим майном, яке є власністю ОСОБА_9 , ОСОБА_7 17 жовтня 2020 року, разом із невстановленими органом досудового розслідування особами прибула до місця зустрічі з метою пособництва у здійсненні нотаріальної дії, яка у подальшому позбавить законного власника права на розпорядження його майном, а саме земельною ділянкою із будинком за адресою: АДРЕСА_2 .

Так, 17 жовтня 2020 року, приблизно о 14 год., ОСОБА_7 разом із іншими невстановленими органом досудового розслідування співучасниками злочину та ОСОБА_11 , діючи під керівництвом невстановленої органом досудового розслідування особи, прибули до приміщення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_12 , розташованого за адресою: АДРЕСА_4 .

Під час перебування у приміщенні офісу приватного нотаріуса ОСОБА_12 , розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , ОСОБА_7 повідомила приватному нотаріусу завідомо неправдиву інформацію про те, що вона діє від імені власника ОСОБА_9 та має право розпоряджатись земельною ділянкою, розташованою за адресою: м. Одеса, провулок Перший Кришталевий, 2.

Так, бажаючи здійснити нотаріальну дію, а саме здійснити посвідчення договору купівлі-продажу вказаної земельної ділянку, яку нібито буде купувати ОСОБА_11 , останній разом із ОСОБА_7 передали приватному нотаріусу ОСОБА_12 свої персональні дані, а саме: паспорту громадянки України НОМЕР_1 , виданого Жовтневим РУ ГУ МВС України в місті Києві 07 березня 2000 року та реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними НОМЕР_2 , підроблену довіреність від ОСОБА_9 , підроблений державний акт на право власності на земельну ділянку 0,0582 га (кадастровий номер :52:017:0031) серії ЯЛ № 774633, оцінку земельної ділянки, тобто ОСОБА_7 надала засоби, які надали можливість заволодіти чужим майном іншим співучасникам злочину, а саме: земельною ділянкою з будинком за адресою: АДРЕСА_2 , хоча достовірно знали. Що вказаний державний акт на право власності не відповідає аналогічним бланкам документів, які знаходяться на території України.

Відповідно до висновку експерта від 04.08.2022 № СЕ-19/111-22/30830-ДД зображення бланку державного акта на право власності на земельну ділянку 0,0582 га (кадастровий номер :52:017:0031) серії ЯЛ № 774633 (крім вихідних типографських даних, тексту документа), нанесені за допомогою плоского способу друку. Зображення вихідних типографських даних бланку державного акта на право власності на земельну ділянку 0,0582 га (кадастровий номер :52:017:0031) серії ЯЛ № 774633, нанесені за допомогою знакодрукуючого пристрою зі струменевим способом друку. Зображення тексту бланку державного акта на право власності на земельну ділянку 0,0582 га (кадастровий номер :52:017:0031) серії ЯЛ № 774633, нанесені за допомогою знакодрукуючого пристрою, з електрографічним способом друку.

Таким чином, ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що використала завідомо підроблений документ, тобто своїми умисними діями вчинила кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 4 ст. 358 КК України.

2.4 Продовжуючи реалізовувати свій протиправний намір, направлений на надання засобів для заволодіння чужим майном. Яке є власністю ОСОБА_9 ОСОБА_7 17 жовтня 2020 року, разом із невстановленими органом досудового розслідування особами прибула до місця зустрічі з метою пособництва у здійсненні нотаріальної дії, яка у подальшому позбавить законного власника права на розпорядження його майном. А саме земельною ділянкою із будинком за адресою: м. Одеса, провулок Перший Кришталевий, 2.

Так, 17 жовтня 2020 року, приблизно о 14 год., ОСОБА_7 разом з іншими невстановленими органом досудового розслідування співучасниками злочину та ОСОБА_11 , діючи під керівництвом невстановленої органом досудового розслідування особи. Прибули до приміщення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_12 , розташованого за адресою: АДРЕСА_4 .

Під час перебування у приміщенні офісу приватного нотаріуса ОСОБА_12 розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , ОСОБА_7 повідомила приватному нотаріусу завідомо неправдиву інформацію про те, що вона діє від імені власника ОСОБА_9 та має право розпоряджатись земельною ділянкою, розташованою за адресою: м. Одеса, провулок Перший Кришталевий, 2.

Так, бажаючи здійснити нотаріальну дію. А саме здійснити посвідчення договору купівлі-продажу вказаної земельної ділянки, яку нібито буде купувати ОСОБА_11 , останній разом із ОСОБА_7 передали приватному нотаріусу ОСОБА_12 свої персональні дані, а саме: паспорту громадянки України НОМЕР_1 , виданого Жовтневим РУ ГУ МВС України в місті Києві 07 березня 2000 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними НОМЕР_2 , підроблену довіреність від ОСОБА_9 , державний акт на право власності на земельну ділянку, оцінку земельної ділянки, тобто ОСОБА_7 надала засоби, які надали можливість заволодіти чужим майном іншим співучасникам злочину, а саме: земельною ділянкою з будинком за адресою: АДРЕСА_2 , хоча достовірно знали, що розпоряджатись вказаною земельною ділянкою вони не мають права, так як власник земельної ділянки ОСОБА_9 не надавала такого права останнім, тобто здійснювати відчуження земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , від її імені на користь третіх осіб.

Приватний нотаріус КМНО ОСОБА_12 , не будучи бізнаним про злочинні наміри дії невстановлених осіб та ОСОБА_7 , будучи впевненим у правдивості наданих документів, перевірених, які не викликали сумніву, оформив офіційний документ, що посвідчується нотаріусом та надає право власності на земельну ділянку, а саме посвідчив договір купівлі-продаж земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , який зареєстрований в реєстрі за № 329 від 17.10.2020 та вніс відповідні записи до реєстрів.

Після посвідчення договору купівлі-продажу ОСОБА_7 та невстановлені співучасники злочину отримали у власність земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 . Яка дає право їм на власний розсуд розпоряджатись нею.

Відповідно до оцінки земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , оціночна вартість її становить 3 959 692 гривень, тим самим ОСОБА_7 та невстановлені органом досудового розслідування особи заподіяли своїми протиправними діями матеріальну шкоду її законному власнику - ОСОБА_9 в особливо великому розмірі.

Таким чином, ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що своїми умисними діями, які виразились у пособництві, а саме наданням засобів сприяла вчиненню злочину іншими співучасниками, тобто заволодінням чужим майном шляхом обману (шахрайство), в особливо великих розмірах, тобто вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 190 КК України.

3. Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_7 винною себе за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358; ч. 4 ст. 358; ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 190 КК України визнала повністю та показала, що дійсно надала засоби, тобто свої персональні дані для вчинення іншими особами заволодіння чужим майном, в особливо великих розмірах, а саме земельною ділянкою з будинком, розташованою за адресою: м. Одеса, провулок Перший Кришталевий, 2. У жовтні 2020 року, точної дати та часу встановити не вдалось, до неї звернулася невстановлена органом досудового розслідування особа із проханням допомогти з приводу того, щоб представити інтереси його знайомих із міста Одеси при купівлі-продажу земельної ділянки, розташованої на пров. Перший Кришталевий, 2, у м. Одеса (кадастровий номер :52:017:0031), крім того за дану допомогу в оформленні документів невстановлена особа надасть грошові кошти в якості винагороди у розмірі 500 доларів США. Дана допомога стосувалась в наданні нею своїх персональних даних (паспорту громадянки України та довідку про присвоєння ідентифікаційного коду) для використання їх у виготовленні довіреності від імені власниці ОСОБА_9 , яка уповноважила її продати (обміняти), за ціну та на умовах за її розсудом без будь-яких обмежень належну ОСОБА_9 земельну ділянку площею 0,0582 га, розташовану за адресою: м. Одеса, провулок Перший Кришталевий, 2. Отримавши персональні дані ОСОБА_7 , невстановлені органом досудового розслідування особи, використали їх для виготовлення завідомо підроблених документів. Крім того, 17 жовтня 2020 року, приблизно о 14 год., вона разом з іншими невстановленими органом досудового розслідування співучасниками злочину та ОСОБА_11 , діючи під керівництвом невстановленої органом досудового розслідування особи, прибули до приміщення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_12 , розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , де повідомила приватному нотаріусу завідомо неправдиву інформацію про те, що вона діє від імені власника ОСОБА_9 та має право розпоряджатись земельною ділянкою, розташованою за адресою: АДРЕСА_2 . Також надала паспорт громадянки України, реєстраційний номер облікової картки платника податків, підроблену довіреність від ОСОБА_9 , державний акт на право власності на земельну ділянку, оцінку земельної ділянки, тобто надала засоби, які надали можливість заволодіти чужим майном іншим співучасникам злочину. Крім того, цього ж дня, бажаючи здійснити нотаріальну дію, а саме здійснити посвідчення договору купівлі-продажу вказаної земельної ділянку, яку нібито буде купувати ОСОБА_11 , останній разом із нею передали приватному нотаріусу ОСОБА_12 свої персональні дані, а саме: паспорту громадянки України, реєстраційний номер облікової картки платника податків, підроблену довіреність від ОСОБА_9 , підроблений державний акт на право власності на земельну ділянку 0,0582 га (кадастровий номер :52:017:0031) серії ЯЛ № 774633, оцінку земельної ділянки, тобто надала засоби, які надали можливість заволодіти чужим майном іншим співучасникам злочину, а саме: земельною ділянкою з будинком за адресою: АДРЕСА_2 , хоча достовірно знали, що вказаний державний акт на право власності не відповідає аналогічним бланкам документів, які знаходяться на території України. Крім того, під час перебування у приміщенні офісу приватного нотаріуса ОСОБА_12 , розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , повідомила приватному нотаріусу завідомо неправдиву інформацію про те, що вона діє від імені власника ОСОБА_9 та має право розпоряджатись земельною ділянкою, розташованою за адресою: АДРЕСА_2 . Приватний нотаріус КМНО ОСОБА_12 , не будучи обізнаним про злочинні наміри дії невстановлених осіб та її, будучи впевненим у правдивості наданих документів, перевірених, які не викликали сумніву, оформив офіційний документ, що посвідчується нотаріусом та надає право власності на земельну ділянку, а саме посвідчив договір купівлі-продаж земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , який зареєстрований в реєстрі за № 329 від 17.10.2020 та вніс відповідні записи до реєстрів. Після посвідчення договору купівлі-продажу вона та невстановлені співучасники злочину отримали у власність земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 , яка дає право їм на власний розсуд розпоряджатись нею. Про вчинене щиро шкодує.

4. Показання обвинуваченої ОСОБА_7 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченою змісту обставин кримінальних правопорушень, добровільності та істинності її позиції.

5. Судовий розгляд проводився відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження, відповідно й обвинуваченому, який надав суду ствердну згоду із запропонованим порядком.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Також відповідно до п. 6 розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Стосовно спрощення кримінального правосуддя» рекомендується, що оскільки при процедурі «заява підсудного про визнання вини» від обвинуваченого вимагається явка до суду на ранній стадії провадження, щоб заявити в суді публічно чи приймає він чи спростовує обвинувачення проти себе, то суд в таких випадках має вирішувати, обійтися без всього процесу розслідування або його частини чи негайно перейти до розгляду особи правопорушника, ухвалення вироку та, по можливості, вирішення питання щодо компенсації.

Отже, за згодою учасників судового провадження, а саме обвинуваченого, який не оспорює фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що він правильно розуміє зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності його позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових документів, а саме: матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, та матеріалів щодо речових доказів тощо.

6. Вина обвинуваченої ОСОБА_7 повністю підтверджується її показаннями, в яких вона не оспорювала вчинення кримінальних правопорушень за викладених у обвинувальному акті обставин, щирим каяттям у вчиненому тощо.

7. Щодо кримінально-правової кваліфікації дій обвинуваченої ОСОБА_7 , то суд вважає її правильною та кваліфікує її дії як пособництво, а саме сприяння вчиненню підробки офіційного документа, який посвідчується нотаріусом, та надає відповідне право, для використання його іншою особою, тобто вчинення кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України; як використання завідомо підробленого документа, тобто вчинення кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 4 ст. 358 КК України (за двома епізодами від 17.10.2020); як пособництво, а саме наданням засобів сприяла вчиненню злочину іншими співучасниками, тобто заволодінням чужим майном шляхом обману (шахрайство), в особливо великих розмірах, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 190 КК України (в редакції Закону від 22.11.2018 № 2617-VIII).

8. Щодо застосування положень ст. 49 КК України

У судовому захисник заявив клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченої ОСОБА_7 у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст. 49 КК України в частині висунутого обвинувачення за ст. 358 КК України.

При обговоренні вказаного клопотання всі учасники судового розгляду його підтримали, не висловивши заперечень.

Розв`язуючи питання щодо кримінальних правопорушень за ч. 4 ст. 358; ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України, суд виходить з наступного.

Положеннями ст. 49 КК України визначено строки давності з огляду на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

Строк давності - це визначений ст. 49 КК України проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 КК України строків; відсутність обставин, що порушують їх перебіг (ч. 2, 3 ст. 49 КК України) чи інших обставин, що визначають особливості застосування строків давності або взагалі виключають можливість їх застосування (ч. 5, 6 ст. 49 КК України).

Обов`язковою умовою для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є його згода на таке звільнення в силу вимог ч. 3 ст. 258 КПК України.

Так, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358; ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України.

Відповідно до чинної на жовтень 2020 року редакції ч. 1 ст. 358 КК України (запровадженої Законом України від № 1666-VIII від 06.10.2016 чинній на час вчинення кримінального правопорушення) підроблення посвідчення або іншого офіційного документа, який видається чи посвідчується підприємством, установою, організацією, громадянином-підприємцем, нотаріусом, державним реєстратором, суб`єктом державної реєстрації прав, особою, яка уповноважена на виконання функцій держави щодо реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, державним виконавцем, приватним виконавцем, аудитором чи іншою особою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою або збут такого документа, а також виготовлення підроблених печаток, штампів чи бланків підприємств, установ чи організацій незалежно від форми власності, інших офіційних печаток, штампів чи бланків з тією самою метою або їх збут караються штрафом до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до двох років.

Відповідно до чинної на жовтень 2020 року редакції ч. 4 ст. 358 КК України (запровадженої Законом України від № 1666-VIII від 06.10.2016 чинній на час вчинення кримінального правопорушення) використання завідомо підробленого документа карається штрафом до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до двох років.

При цьому санкції ч. 1 ст. 358; ч. 4 ст. 358 КК України зазнали змін Законом України від 23.08.2023 № 3342-ІХ в бік пом`якшення покарання, адже внесені зміни до закону про кримінальну відповідальність призвели до виключення покарання у виді арешту за санкцією ч. 1 ст. 358; ч. 4 ст. 358 КК України, що діяла на момент вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень.

Статтею 5 КК України передбачено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію участі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності.

Тому відповідно до вимог ст. 5 КК України підлягають застосуванню ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України в чинній редакції, тобто в редакції Закону України від 23.08.2023 № 3342-ІХ.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло 3 роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі.

Так, суд встановив, що ОСОБА_7 органом досудового розслідування обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 України у період жовтня 2020 року та за двома епізодами кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, 17 жовтня 2020 року, що віднесені до кримінальних проступків згідно зі ст. 12 КК України за які передбачено покарання у виді обмеження волі, а тому строк давності відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України становить три роки.

Враховуючи наведене, на час судового розгляду у цьому кримінальному провадженні і розгляду клопотання обвинуваченої, тобто 11 грудня 2024 року, закінчився трирічний строк давності, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.

Згідно із ч. 2 ст. 49 КК України перебіг строків давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального проступку минуло п`ять років.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Разом з тим, судом не встановлено обставин і не отримано об`єктивних доказів на підтвердження підстав для зупинення або переривання строків давності, передбачених частинами 2, 3 ст. 49 КК України.

Також суд зазначає, що дотримання умов, передбачених частинами 1-3 ст. 49 КК України є безумовним і звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим.

Тому суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження (справа) - досудове розслідування, підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження в суді апеляційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили.

Наведене положення відповідає й усталеній практиці суду касаційної інстанції, у зв`язку з чим суд не погоджується із позицією прокурора, який хоч і не заперечував проти задоволення клопотання захисника про звільнення від кримінальної відповідальності, втім у судових дебатах просив саме про призначення покарання за ст. 358 КК України та подальше звільнення від його відбування у зв`язку із закінченням строків давності.

Суд за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України, та за згодою підозрюваного, обвинуваченого, підсудного ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого, підсудного від кримінальної відповідальності.

Також суд зазначає, що відмова суду у звільненні обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності буде порушенням прав обвинуваченої ОСОБА_7 , що є неприпустимим.

Враховуючи наведене, перевіривши законність заявленого клопотання та отримавши згоду на таке звільнення обвинуваченої ОСОБА_7 , з огляду на те, що кримінальні правопорушення, за ч. 4 ст. 358; ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України є кримінальними проступками, та з моменту вчинення інкримінованих минуло більше трьох років, перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності, в розумінні ст. 49 КК України, не зупинявся і не переривався, суд дійшов до переконання, що клопотання про звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності є таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, а відтак клопотання слід задовольнити, звільнивши ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України та закривши стосовно неї кримінальне провадження в частині обвинувачення за ч. 4 ст. 358; ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України.

І далі суд перейде до питання призначення обвинуваченій покарання за ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 190 КК України (в редакції Закону від 22.11.2018 № 2617-VIII).

9. При обранні виду та міри покарання суд, реалізуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним вчиненому і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення нових кримінальних правопорушень.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченій ОСОБА_7 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого нею кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжкого злочину, конкретні обставини кримінального провадження. Зокрема її роль у цьому злочині, її ставлення до вчиненого (вину визнала, розкаялася), особу обвинуваченої, а саме: молодого віку, з вищою освітою, раніше судимої, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, не працює офіційно, має постійне місце проживання та сім`ю, має на утриманні двох дітей - малолітню дитину, 2018 р.н., та неповнолітню, 2008 р.н.

Обставинами, які пом`якшують покарання, є визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Отже, обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Вказані обставини, які пом`якшують покарання, у своїй сукупності, а саме повного визнання вини, що дало суду підстави до проведення судового розгляду у порядку ч. 3 ст. 349 КК України, щирого розкаяння у вчиненому, активного сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, та водночас відсутності обставин, які обтяжують покарання, є тими обставинами, які є достатніми для призначення покарання в мінімальних межах санкції статті.

Водночас суд має застосувати положення ст. 71 КК України для визначення остаточного покарання за сукупністю вироків.

10. Під час досудового розслідування та судового розгляду запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_7 не обирався.

Цивільний позов потерпілою не заявлено.

Процесуальні витрати у цьому кримінальному провадженні підлягають стягненню з обвинуваченої.

Питання щодо долі речових доказів вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд обмежується проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення та керуючись ч. 3 ст. 349, статтями 100, 368-371, 373, 374 КПК України, суд

засудив:

1. Клопотання захисника про закриття кримінального провадження та звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_7 на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, задовольнити.

Звільнити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України, на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження № 0002169 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 серпня 2022 року стосовно ОСОБА_7 за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України у зв`язку зі звільненням її від кримінальної відповідальності закрити.

2. Клопотання захисника про закриття кримінального провадження та звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_7 на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, задовольнити.

Звільнити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України (за двома епізодами від 17.10.2020), на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження № 0002169 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 серпня 2022 року стосовно ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 358 КК України (за двома епізодами від 17.10.2020) у зв`язку зі звільненням її від кримінальної відповідальності закрити.

3. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 190 КК України (в редакції Закону від 22.11.2018 № 2617-VIII), та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років із конфіскацією всього майна, що належить їй на праві приватної власності.

4. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до покарання за цим вироком невідбутої частини покарання за попереднім вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 15 січня 2018 року, з урахуванням ухвали Київського апеляційного суду від 15 березня 2023 року, остаточно ОСОБА_10 визначити покарання у виді позбавлення волі на строк шість років два місяці з конфіскацією всього майна, що належить їй на праві приватної власності.

5. Початок строку відбування покарання рахувати з дня проголошення цього вироку.

6. Під час досудового розслідування та судового розгляду запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_7 не обирався.

7. Цивільний позов потерпілою не заявлено.

8. Після набрання вироком законної сили стягнути з обвинуваченої процесуальні витрати, здійснені у цьому кримінальному провадженні, за проведення:

- почеркознавчої експертизи, висновок експерта від 11.08.2021 № СЕ-19/111-21/35771-ПЧ, у розмірі 2 745,92 грн;

- оціночно-земельної експертизи, висновок експерта від 21.01.2022 № СЕ-19/111-21/55937-ОЗ. у розмірі 6 864,80 грн;

- технічної експертизи, висновок експерта від 04.08.2022 № СЕ-19/111-22/30830-ДД, у розмірі 1 132,68 грн;

- почеркознавчої експертизи, висновок експерта від 15.07.2022 № СЕ-19/111-22/26367-ПЧ, у розмірі 3 020,48 грн.

9. Після набрання вироком законної сили речові докази у провадженні, а саме: довіреність видану на ОСОБА_7 , державний акт на право власності на земельну ділянку, зберігати у матеріалах кримінального провадження.

10. Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням особливостей, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України.

11. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

12. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя ОСОБА_13