Справа № 132/2794/23
Провадження №11-кп/801/872/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Вінниці кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Калинівського районного суду Вінницької області від 13.05.2024 року у кримінальному провадженні, відомості по якому внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000422 по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженця смт. Стрижавка Вінницького району Вінницької області, українця, громадянина України, розлученого, непрацюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_8

захисника: ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:

Захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, просила вирок Калинівського районного суду Вінницької області від 13.05.2024 року скасувати та закрити кримінальне провадження за відсутністю в діях ОСОБА_7 складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.

Вироком Калинівського районного суду Вінницької області від 13.05.2024 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, і призначено йому покарання у виді дванадцять років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання засудженому ОСОБА_7 обчислювати з дня набрання вироком законної сили.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, до строку позбавлення волі ОСОБА_7 зараховано строк попереднього ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, починаючи з 16.05.2023, тобто з моменту його затримання по день набрання вироком законної сили.

Стягнуто із засудженого ОСОБА_7 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів в загальній сумі 27694 (двадцять сім тисяч шістсот дев`яносто чотири) гривні 11 копійок.

Арешт, накладений відповідно до ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 18.05.2023 на вилучене майно, а саме: два кухонних ножа, на одному із яких наявне нашарування РБК; скляні чарки; три вирізки із слідами РБК; змив РБК із столу; змив з ручки вхідних дверей, а також на порожню полімерну пляшку об`ємом 1,5 л, вилучені під час проведення огляду місця події від 16.05.2023 за адресою: АДРЕСА_2 , які визнані речовими доказами у кримінальному провадженні, скасовано.

Арешт, накладений відповідно до ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 18.05.2023 на майно, яке було вилучено під час обшуку 16.05.2023 домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: кросівки «Nіке» синього кольору; чорну флісову кофту; чорні спортивні штани; блакитну футболку поло із нашаруванням РБК, а також мобільний телефон «Nокіа» із сім-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар» із № НОМЕР_2 , - скасовано.

Арешт, накладений відповідно до ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 22.05.2023 на майно, яке було вилучене 17.05.2023 під час огляду трупа ОСОБА_9 у Вінницькому обласному бюро СМЕ, зокрема: футболку сірого кольору зі слідами РБК; штани чорного кольору; зрізи нігтьових пластин з лівої та правої руки, які упаковано до спеціальних пакетів та паперових конвертів, що містять відповідні підписи та відтиски печатки, - скасовано.

Вирішено долю речових доказів.

Згідно вироку суду обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

15 травня 2023 року близько 21 год. 00 хв., ОСОБА_7 прийшов до будинку, що розташований по АДРЕСА_2 , у якому проживає його знайомий ОСОБА_10 , де також знаходилась ОСОБА_9 .

Перебуваючи у приміщенні зазначеного будинку, ОСОБА_7 та ОСОБА_9 вживали алкогольні напої. На ґрунті раптового конфлікту між ними виникла словесна суперечка, під час якої ОСОБА_7 вирішив заподіяти смерть ОСОБА_9 .

Реалізуючи цей намір, ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, усвідомлюючи, що посягає на життя іншої особи, передбачаючи і свідомо бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді смерті потерпілої, взяв до рук кухонного ножа, який знаходився на столі, та прикладаючи фізичну силу, завдав ним три удари ОСОБА_9 в ділянку шиї, а також підключичних ділянок зліва та справа, заподіявши їй згідно з висновком судово-медичної експертизи від 17.06.2023 № 390 тяжкі тілесні ушкодження у вигляді колото-різаних проникаючих ран грудної клітки праворуч, середньої третини правої бічної поверхні шиї, непроникаючої колото-різаної рани м`яких тканин поясу верхніх кінцівок ліворуч, які призвели до розвитку гострої масивної крововтрати та смерті ОСОБА_9 . Після цього ОСОБА_7 , не бажаючи бути викритим, залишив місце події.

Вимоги апеляційної скарги захисника мотивовано тим, що у даному кримінальному провадженні не було зібрано достатніх, беззаперечних та достовірних доказів, які б свідчили, що саме обвинувачений ОСОБА_7 вчинив вбивство потерпілої ОСОБА_9 .

Суд не взяв до уваги, що, недивлячись на масивну крововтрату потерпілої, на механізм спричинення їй тілесних ушкоджень, а також всі інші обставини кримінального провадження ні на тілі, ні на одязі чи взутті обвинуваченого ОСОБА_7 , які було вилучено у його домоволодінні під час обшуку, не виявлено слідів крові потерпілої ОСОБА_9 .

У своєму вироку суд посилається на покази безпосереднього учасника події свідка ОСОБА_10 як на належний та допустимий доказ у кримінальному провадженні.

Однак суд не взяв до уваги, що даний свідок спочатку викликав поліцію, по спецлінії 102, потім тричі був допитаний слідчим під час досудового ком розслідування, при цьому жодного разу свідок не надав чітких показань, які були б однаковими та узгоджувались між собою. Саме через наявність в його показах суттєвих розбіжностей та суттєвих протиріч для уточнення його ж показів слідчим і було проведено слідчий експеримент, і цей доказ був предметом дослідження суду під час розгляду справи.

В порушення вимог ст. 17, ст.22 КПК України суд безпідставно не взяв до уваги показів обвинуваченого, доводів сторони захисту, наданих нею доказів, та віддав перевагу іншим доказам у кримінальному провадженні, які на переконання сторони захисту цієї вини не доводять.

Захисник вважає, що судом першої інстанції було порушено презумпцію невинуватості, оскільки кримінальне провадження розглядалося необ`єктивно, із обвинувальним ухилом , порушенням норм Конституції України , КПК України та норм міжнародного права, що призвело до постановлення незаконного вироку.

Також на думку захисника призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання не відповідає ступеню тяжкості інкримінованого йому кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості.

У даному кримінальному провадженні на думку захисту, є обставинами, що пом`якшуть покарання обвинуваченого, а саме те, що ОСОБА_7 раніше не судимий; до будь-яких інших видів відповідальності не притягувався; на обліках не перебував; має постійне місце проживання та реєстрації; займався веденням домашнього сільського господарства; до свого затримання був працевлаштований неофіційно та мав законне джерело доходів; має родину, підтримує тісні сімейні стосунки з престарілим батьком та сестрою; цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлявся; потерпіла ОСОБА_11 не наполягала на суворому покаранні винної особи.

Захисник вважає, що за наявності обставин, передбачених ст. 66 КК України, які пом`якшують покарання обвинуваченого, у суду були підстави призначення ОСОБА_7 більш м`якого покарання.

Потерпіла ОСОБА_11 подала заяву, в якій просила апеляційний розгляд проводити без її участі за станом здоров`я.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_8 , який просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, вирок суду залишити без змін, захисника ОСОБА_6 , яка просила задоволити апеляційну скаргу з підстав зазначених у ній, обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав думку свого захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Судове рішення у кримінальному провадженні є актом правосуддя, покликаним забезпечити захист гарантованих Конституцією прав і свобод людини, правопорядку та здійснення проголошеного Конституцією принципу верховенства права.

У справі Kari-PekkaPietilainenv. Finland(Кари-Пека Питилайнен проти Фінляндії, рішення від 22.09.2009 року), у §33 Європейський суд зазначив, що право сторін надавати міркування по справі, які вони вважають такими, що стосуються справи, визначає відповідний обов`язок суду належним чином досліджувати всі доводи, представлені сторонами: Розділ 13 Застосування положень ст.6 Конвенції з прав людини 167 «...право на справедливий судовий розгляд, гарантоване за статтею 6 §1 Конвенції, охоплює, між іншим, право сторін у провадженні надавати доводи, які вони вважають такими, що стосуються їхньої справи. Оскільки призначення Конвенції гарантувати не права, які є теоретичними чи ілюзорними, а права, які є реальними та ефективними.., це право може розглядатись як ефективне лише, якщо заявник дійсно «заслуховується», тобто його доводи належним чином досліджуються судом. Стаття 6 §1 Конвенції покладає на суди обов`язок провести належне дослідження доводів, аргументів та доказів, представлених сторонами, без упередженості до їхньої оцінки або релевантності до їхнього рішення..».

Згідно п.2 ч.3 ст. 374 КПК України у разі визнання особи винуватою: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений; докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Судом першої інстанції вищезазначені вимоги кримінального процесуального закону були порушені.

Відповідно до статті 94 КПК, оцінка суду має ґрунтуватися на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у тому числі на оцінці кожного доказу, наданого сторонами кримінального провадження.

Суд першої інстанції визнав ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що суд навів показання обвинуваченого ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 та перерахував докази, без будь-якого обґрунтування зроблено висновок про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.1 ст. 115 КК України.

Суд поклав в основу висновку про доведеність вини ОСОБА_7 показання свідка ОСОБА_10 , висновок судово-біологічної експертизи від 14.07.2023 № СЕ-19/102-23/9593-БД кухонного ножа.

Однак суд не проаналізував та не обгрунтував, чому не врахував показання свідка ОСОБА_10 ,що між ним та потерпілою ОСОБА_9 були сварки , не оцінив суперечності в його показах, зміст повідомлення на «102», а також те, що кухонний ніж був у домоволодінні , належному ОСОБА_10 по АДРЕСА_2 де останній та ОСОБА_7 , ОСОБА_9 вживали спиртні напої.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що судом першої інстанції поверхнево допитано свідка ОСОБА_10 , який неодноразово змінював свої покази та не міг пояснити суттєвих розбіжностей та протиріч у всіх свої показах.

Судом не прийнято міри для перевірки показань свідка ОСОБА_10 , за місцем проживання якого заподіяно смерть потерпілій ОСОБА_9 , не прийнято до уваги покази свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , які вказували на те, що свідок ОСОБА_10 часто бив потерпілу, однак вона до поліції не зверталася та інші.

Версія сторони захисту щодо непричетності обвинуваченого ОСОБА_7 до вчинення кримінального правопорушення, те, що у обвинуваченого відсутні сліди крові потерпілої ОСОБА_9 на тілі, одязі та взутті, які були вилучені у його домоволодінні під час обшуку також належним чином не спростована.

У мотивувальній частині суд обмежився зазначенням переліку доказів, не навівши та не проаналізувавши фактичні дані,які стосуються обставин, що доказуються у даному кримінальному провадженні.

Відповідно як наслідок з названих джерел не наведено фактичних даних, які стосуються обставин, що доказуються та зроблено висновок, що невизнання вини обвинуваченим судом розцінюється як метод самозахисту з метою уникнення відповідальності за вчинений злочин, хоча належне обгрунтування цього висновку відсутнє.

При цьому висновки суду щодо оцінки доказів, а також чому вони прийняті судом відсутні.

Судом першої інстанції у вироці суду не наведено переконливих мотивів, які б дозволяли суду дійти до категоричного висновку про винуватість обвинуваченого.

У той же час, умисел на вчинення злочину тісно пов`язаний із вольовим ставленням особи до суспільно небезпечних наслідків свого діяння, визначає направленість дій, результат, до якого прагне особа, і встановлюється шляхом аналізу скоєного особою конкретного діяння та усіх його обставин.

Вирок суду не містить оцінки доказів, що суперечить вимогам ст. 370 КПК України.

Мотивування вироку це обгрунтування висновків і рішення суду з питань винуватості особи, кваліфікації злочину.

Судом першої інстанції порушено вимогу про вмотивованість вироку, яка міститься у ст. 370 КПК України, відповідно до якої суд має обгрунтувати свої висновки у кримінальному провадженні, аргументувати свою позицію, переконливо довести, чому одні докази покладені в основу вироку , а інші-відкинуті, або не враховані, що свідчить про те, що судом ретельно не було перевірено та оцінено докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємоз`язку.

Таким чином, вирок не містить належного мотивування, що є не тільки порушенням закону, а й істотно знижує якість, зменшує переконливість.

Зазначені порушення є істотними, такими, що перешкодили постановити законне та обгрунтоване рішення.

Відповідно до ч.1 ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Суд апеляційної інстанції позбавлений можливості усунути допущені судом першої інстанції прогалини під час апеляційного розгляду.

Виходячи з загальних засад кримінального провадження, а саме п.2, п.10 ч.1ст. 7 КПК України та ст.9, ст.17 КПК України відповідно до яких верховенство права, законність, презумпція невинуватості, забезпечення доведеності вини служать гарантією правосуддя, забезпечення прав і свобод людини, є підгрунтям для тлумачення норм кримінального процесуального права та подолання прогалин у правовому регулюванні процесуальних правовідносин, приймаючи до уваги, що КПК України чітко визначені повноваження суду апеляційної інстанції при розгляді апеляційної скарги, враховуючи те, що до підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції не входять порушення встановлені під час апеляційного розгляду, однак в межах повноважень суду апеляційної інстанції вони не можуть бути усунуті, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що вирок відносно ОСОБА_7 підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду.

Під час нового судового розгляду необхідно усунути вищевказані порушення, вжити заходи для всебічного, повного з"ясування обставин, врахувати доводи апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 405,407,409,412,415, 419 КПК України, суд апеляційної інстанції ,

постановив :

Апеляційну скаргу захисника задоволити частково.

Вирок Калинівського районного суду Вінницької області від 13.05.2024 року щодо ОСОБА_7 за ч.1 ст. 115 КК України скасувати.

Запобіжний захід залишити тримання під вартою на строк не більше шістдесяти днів.

Призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4