Справа № 939/203/25
УХВАЛА

Іменем України

08 квітня 2025 рокуБородянський районний суд

Київської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

членів колегії суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 , дистанційно в режимі відеоконференцзв`язку,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , в режимі відеоконференції з ДУ "Київський слідчий ізолятор",

захисників адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , дистанційно в режимі відеоконференцзв`язку,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Бородянського районного суду в селищі Бородянці Бучанського району Київської області по вул. Шевченка, 3 кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002208 від 25 липня 2024 року, про обвинувачення:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Могилів-Подільський Вінницької області, громадянина України, який проживає по АДРЕСА_1 , зареєстрований по АДРЕСА_2 , військовослужбовця Збройних Сил України,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, п. 3, 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Зоря Володарського району Донецької області, громадянина України, який проживає по АДРЕСА_1 , зареєстрований по АДРЕСА_3 , військовослужбовця Збройних Сил України,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, п. 3, 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Балаклії Харківської області, громадянина України, який проживає по АДРЕСА_1 , зареєстрований по АДРЕСА_4 , військовослужбовця Збройних Сил України,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, п. 3, 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України,

установив:

Відповідно до обвинувального акта, головний сержант 1 механізованої роти механізованого батальйону військової частини старший сержант ОСОБА_7 , головний сержант 1 механізованого взводу 1 механізованої роти 1 механізованого батальйону військової частини сержант ОСОБА_8 , головний сержант 2 механізованої роти механізованого батальйону військової частини молодший сержант ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень за таких обставин.

У невстановлені досудовим розслідуванням час та місці, у обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 виник злочинний умисел, спрямований на незаконне викрадення людини, а саме громадянина ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на викрадення людини, за попередньою домовленістю, обвинувачений ОСОБА_8 , спільно з обвинуваченими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , 24 липня 2024 року, приблизно, о 22-й годині 30 хвилин, на автомобілі марки "Volkswagen Т-4", державний номерний знак НОМЕР_1 , іноземної реєстрації, прибули до будинку по АДРЕСА_5 , де в орендованій квартирі проживав ОСОБА_13 . Розподіливши ролі кожного, дотримуючись заздалегідь обумовленого плану, перебуваючи поруч із під`їздом будинку, де проживає ОСОБА_13 , очікували останнього.

Приблизно, о 23-й годині 16 хвилин, того ж дня, ОСОБА_13 під`їхав до будинку за місцем свого проживання, після чого, продовжуючи свої злочинні дії, направлені на викрадення людини, обвинувачений ОСОБА_7 , діючи за попередньою домовленістю, відповідно до заздалегідь визначеної ролі кожного, спільно із обвинуваченими ОСОБА_6 і ОСОБА_8 підійшли до ОСОБА_14 , і одразу почали наносити удари по різним частинам тіла останнього. Після чого, продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу, за попередньою змовою, обвинувачений ОСОБА_8 , спільно з обвинуваченими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , застосовуючи фізичну силу, заламавши руки ОСОБА_15 , протиправно перешкоджаючи його вільному пересуванню, проти його волі, заштовхали останнього в автомобіль марки "Volkswagen Т-4", державний номерний знак НОМЕР_1 , іноземної реєстрації, в такий спосіб не надаючи можливості вільно покинути зазначений автомобіль вчинили таким чином викрадення людини.

За допомогою автомобіля "Volkswagen Т-4", державний номерний знак НОМЕР_1 , іноземної реєстрації, під керуванням обвинуваченого ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою групою осіб, обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , та ОСОБА_7 , перевезли ОСОБА_14 до побутового приміщення, яке розташоване в АДРЕСА_6 , до якого обмежений доступ сторонніх осіб, з метою запобігання можливості потерпілого викликати допомогу, де почали утримувати ОСОБА_14 , спричинивши йому тілесні ушкодження, а саме в зоні обличчя, в лобній ділянці зліва смугасті і крапково-плямистих саднах; смугасто-дугоподібне садно від верхньої повіки лівого ока до лівої вилиці, з трикутними та округлими елементами; смугасте садно від лівої вилиці до лівої носо-губної складки, з елементами "и"-подібної та кільцевидної і полого-дугоподібної форми; овальний синець біля лівого кута рота; вертикальні смугасті садна в лобній ділянці справа; на правій вилиці "Г" - подібне садно; синці та забійно-рвані рани на губах, від червоної кайми до основи внутрішньої поверхні, ушкодження на інших частинах тіла, крововиливи у м`язи грудей; садна і синці в ділянці правого і лівого плечових суглобів; внутрішньошкірні крововиливи під пахвами; садна на ліктях; синці і садна в зоні тазу зліва; садна на колінах, синці і садна на гомілках; синець під нігтем першого пальця правої ступні, механічної асфіксії від задушення руками, що спричинило тяжкі наслідки.

Крім того, 25 липня 2024 року, у період часу з 03-ї години до 04-ї години 30 хвилин, перебуваючи в АДРЕСА_6 , у обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , діючих за попередньою змовою групою осіб, виник злочинний умисел на протиправне заподіяння смерті викраденої людини з корисливих мотивів. Реалізуючи спільний злочинний умисел, за попередньою змовою групою осіб, відповідно до єдиного злочинного плану, спрямованого на вчинення умисного вбивства викраденої людини, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачуючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, обвинувачений ОСОБА_6 , спільно з обвинуваченими ОСОБА_8 та ОСОБА_7 викравши ОСОБА_14 , протиправно перешкоджаючи вільному пересуванню останнього, проти його волі, з метою заволодіння грошовими коштами ОСОБА_14 у вигляді 4 біткоінів, еквівалентних 250 000 доларам США (що згідно курсу НБУ станом на 25 липня 2024 року становить 10 304 350 гривень), які перебували на віртуальному активі ОСОБА_14 , а саме криптовалюти USDT у гаманці віртуальних активів Binance за адресою TYASr5UV6HEcXatwdFQfinLVUqQQQMUxHLS, тривалий час наносили руками, ногами та невстановленими предметами удари по різних частинах тіла останнього, після чого, з метою доведення до кінця умислу, спрямованого на протиправне заподіяння смерті викраденої людини, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб до кінця, обвинувачений ОСОБА_6 здійснив стиснення шиї ОСОБА_14 руками та внаслідок протиправних дій обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_15 були спричинені тілесні ушкодження, від яких настала смерть ОСОБА_14 на місці вчинення кримінального правопорушення, внаслідок механічної асфіксії від задушення руками.

В подальшому, з метою приховання трупа ОСОБА_14 , обвинувачені ОСОБА_8 і ОСОБА_6 помістили труп ОСОБА_14 у спальний мішок та на автомобілі марки "КІА" моделі "SORENTO", держаний номерний знак НОМЕР_2 , іноземної реєстрації, під керуванням ОСОБА_16 , матеріали відносно якого виділені в окреме провадження та направленні до суду з обвинувальним актом, перевезли до лісосмуги, де на ділянці місцевості із географічними координатами 50?34'01.6''N29?59'57.8E, закопали труп у землю, та залишили місце вчинення кримінального правопорушення.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_7 , переслідуючи корисливі мотиви, при невстановлених слідством обставинах, вступив у злочинну змову з обвинуваченими ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , спрямовану на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, спрямованому на заволодіння майном у особливо великих розмірах, поєднаним із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, в умовах воєнного стану.

Так, обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_6 і ОСОБА_8 домовились викрасти ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , із застосуванням, насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, з подальшим заволодінням майном ОСОБА_14 .

При цьому обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_6 і ОСОБА_8 розподілили ролі кожного, та заздалегідь підшукали жертву.

Реалізуючи вказаний умисел, за попередньою змовою групою осіб, відповідно до єдиного злочинного плану, спрямованого на заволодіння чужим майном, поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, 25 липня 2024 року, у період часу з 03-ї години до 04-ї години 30 хвилин, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_6 , обвинувачений ОСОБА_6 , спільно із обвинуваченими ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , почали наносити руками, ногами та невстановленими предметами удари по різних частинах тіла ОСОБА_14 , тим самим застосувавши до потерпілого насильство, небезпечне для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, спричинивши тілесні ушкодження в зоні обличчя, в лобній ділянці зліва смугасті і крапково-плямистих садна; смугасто-дугоподібне садно від верхньої повіки лівого ока до лівої вилиці, з трикутними та округлими елементами; смугасте садно від лівої вилиці до лівої носо-губної складки, з елементами "и"-подібної та кільцевидної і полого-дугоподібної форми; овальний синець біля лівого кута рота; вертикальні смугасті садна в лобній ділянці справа; на правій вилиці "Г"- подібне садно; синці та забійно-рвані рани на губах, від червоної кайми до основи внутрішньої поверхні, ушкодження на інших частинах тіла крововиливи у м`язи грудей; садна і синці в ділянці правого і лівого плечових суглобів; внутрішньошкірні крововиливи під пахвами; садна на ліктях; синці і садна в зоні тазу зліва; садна на колінах, синці і садна на гомілках; синець під нігтем першого пальця правої ступні.

Внаслідок застосування насильства обвинувачений ОСОБА_6 , спільно із обвинуваченими ОСОБА_8 та ОСОБА_7 змусили ОСОБА_14 передати грошові кошти у суми 4 біткоінів, еквівалентних 250 000 доларам США (що згідно курсу НБУ станом на 25 липня 2024 року становить 10 304 350 гривень), які перебували на віртуальному активі ОСОБА_14 , а саме криптовалюти USDT у гаманці віртуальних активів Binance за адресою TYASr5UV6HEcXatwdFQfinLVUqQQQMUxHLS.

Внаслідок вказаних протиправних умисних дій обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 заволоділи грошовими коштами потерпілого ОСОБА_14 в сумі 4 біткоінів, еквівалентних 250 000 доларам США (що згідно курсу НБУ станом на 25 липня 2024 року становить 10 304 350 гривень).

Відповідно до реєстру матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002208 від 25 липня 2024 року, за ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 27 липня 2024 року відносно обвинуваченого ОСОБА_7 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 26 вересня 2024 року, який в подальшому неодноразово продовжувався за ухвалами слідчих суддів Солом`янського районного суду міста Києва та Шевченківського районного суду міста Києва і діє до 21 березня 2025 року.

За ухвалою колегії суддів Бородянського районного суду Київської області від 28 лютого 2025 року ОСОБА_7 був продовжений обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 27 квітня 2025 року.

До Бородянського районного суду Київської області надійшло клопотання від прокурора Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_5 про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартоюна 60 діб. Клопотання обґрунтовано тим, що на теперішній час продовжує існувати об`єктивна необхідність у продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , оскільки існує ризик того, що обвинувачений ОСОБА_7 може переховуватись від суду щоби уникнути кримінальної відповідальності. Крім того, у зв`язку зі збройною агресією рф проти України, в Україні введено воєнний стан і частина території України є тимчасово окупованою, також Україна розірвала дипломатичні відносини з рф і ця обставина впливає на можливість контролю безперешкодного пропуску осіб через кордон з країною агресором, з якою можливість обміну інформацією в порядку міжнародного співробітництва унеможливлена. Також, обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, може незаконно впливати на свідків та експерта, знаючи їх анкетні дані та адреси роботи і проживання, шляхом тиску, підбурювання, вмовляння, залякування чи підкупу і існує ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки, перебуваючи на волі, може вчинити інший корисливий злочин для забезпечення своїх майнових потреб та швидкого збагачення. Всі зазначені ризики є реальними, стійкими, триваючими та виправдовують запобіжний захід у вигляді тримання під вартою і на даний час виключають можливість застосування менш суворого запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 , так як не зможуть забезпечити належний рівень гарантії доброчесної поведінки обвинуваченого ОСОБА_7 . Тому, на думку прокурора, є достатні підстави для продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_5 клопотання підтримав і викладене підтвердив.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_9 заперечувала проти клопотання прокурора, оскільки доказів щодо існування ризиків не надано. Також заперечувала проти розгляду клопотання прокурора в цьому судовому засіданні, оскільки це клопотання є передчасним; водночас у разі розгляду судом клопотання прокурора просила обрати обвинуваченому більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, або визначити розмір застави.

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав думку свого захисника.

Вислухавши думки учасників судового провадження, оглянувши матеріали кримінального провадження, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1)переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2)знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4)перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5)вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1)вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2)тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3)вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4)міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5)наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6)репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7)майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8)наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9)дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10)наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11)розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12)ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Згідно з ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до вимог пунктів 1, 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" № 33977/96 від 26 липня 2001 року Європейський суд з прав людини зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику переховування або повторного вчинення злочинів".

Пункт 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Тримання під вартою завжди є законним, якщо є достатні підстави вважати, що існує необхідність у запобіганні вчиненню особою правопорушення чи ухиленню від правосуддя після вчинення злочину з тією метою, щоб особа, яка обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, постала перед компетентними органами.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях наголошував, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини суд повинен враховувати тяжкість кримінального правопорушення у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Суд вважає, що в даному випадку продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 не суперечить вимогам Кримінального процесуального кодексу України, оскільки по справі існують конкретні ознаки існування реальної суспільної потреби, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають вимогу права, передбаченого ст. 5 Конвенції (рішення у справі Lavents v. Latvia" п. 70).

Оцінюючи викладене, суд вважає, що тяжкість і обставини кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_7 , тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його судом винуватим, враховуючи дані про особу обвинуваченого, який є військовослужбовцем Збройних Сил України, свідчать про наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, впливати на свідків, експертів та вчинити інше кримінальне правопорушення, і застосування більш м`яких запобіжних заходів на даному етапі судового розгляду не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_7 та попередити зазначені ризики у зв`язку із їх недостатнім стримуючим впливом, а тому суд вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора і продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на два місяці.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема, зокрема, щодо злочину, із застосуванням насильства, що спричинило загибель людини.

Задовольняючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, суд вважає за необхідне, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, не визначати обвинуваченому ОСОБА_7 розмір застави, оскільки ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень із застосуванням насильства, що спричинило загибель людини.

Керуючись ст. 176, 177, 178, 183, 197, 199, 331 КПК України, суд

ухвалив:

Клопотання прокурора ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити дію обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі "Київський слідчий ізолятор" до 07 червня 2025 року.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Копію ухвали негайно після її проголошення вручити сторонам.

Головуючий суддя ОСОБА_17

Члени колегії судді ОСОБА_18

ОСОБА_19