Справа № 199/2997/25
У Х В А Л А

іменем України

09 березня 2025 року м. Дніпро

Слідчий суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ ВП № 1 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_6 про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ ВП № 1 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим з повноважним прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Клопотання обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, за наступних обставин:

Солдат ОСОБА_4 , підозрюється у тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією та проходячи її на посаді такелажника такелажного відділення взводу забезпечення артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст. ст. 3, 17, 28, 29, 65, 68 Конституції України, п. п. 1, 2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 28-33, 115-116 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1-4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

07.03.2025 приблизно о 12 годин 00 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи у житловому будинку АДРЕСА_1 , в ході розмови із начальником лазні взводу забезпечення артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , сержантом ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з яким у нього на ґрунті особистих неприязних стосунків виник словесний конфлікт, під час якого у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_7 .

Під час конфлікту солдат ОСОБА_4 діючи умисно, переслідуючи мету заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки і бажаючи їх настання, взяв до рук розкладний ніж, яким наніс ОСОБА_7 не менше п`яти ударів в область тулубу спереду.

В результаті яких, останній отримав тілесні ушкодження у виді: множинних колоторізаних торако-абдомінальних поранень передньої поверхні грудної клітини, проникаючих в лівий шлуночок, обидві плевральні порожнини з пошкодженням S III IV печінки, передньої стінки шлунку. Тампонану перикарду.

Двобічний гемопневмоторакс. Гемоперитонеум. Перелом мечоподібного відростка та ? ребра справа. ГШ ІІІ ст., тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України - умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_4 покладається необхідність запобігання спробам:

- переховуватися від органу досудового розслідування та суду, що підтверджується, тим що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину за який передбачено понесення винною особою покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 8 років. Крім того, ОСОБА_4 не одружений, на утриманні малолітніх (неповнолітніх) дітей або осіб похилого віку не має, що свідчить про відсутність міцних соціальних зав`язків за місцем свого мешкання, у зв`язку із чим розуміючи тяжкість понесення покарання, у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання. При цьому, можливі посилання сторони захисту на відсутність на даний час спроб втечі підозрюваного будуть безпідставними, оскільки його належна процесуальна поведінка наразі обумовлена не його правосвідомістю, а відсутністю запобіжного заходу, що жодним чином не свідчить про неможливість переховування підозрюваного у разі не обрання йому запобіжного заходу. Крім того, з обставин кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_4 будучи особою, яка на підставі статутів Збройних Сил України, Присяги взявши на себе зобов`язання знаходитися на території місця дислокації свого військового підрозділу або у місці, визначеному його командирами, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, накази командирів, неухильно дотримуватись Конституції і законів України, зберігати державну і військову таємницю, порушив ці зобов`язання. Вказане також має стати підставою для того аби визнати, що ОСОБА_4 повинен був сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України, в той час як своєю поведінкою вже продемонстрував зневагу до Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та Військової присяги. Також не можна лишати поза увагою той факт, що підозрюваний ОСОБА_4 , як особа, яка тривалий час знаходилася в районі ведення бойових дій, значно краще ніж пересічний українець володіє інформацією щодо місць проходу на територію, тимчасово непідконтрольну органам державної влади України, і може використати дану інформацію для переховування на вказаній території з метою ухиляння від покарання у разі доведеності його вини. Крім того, ОСОБА_4 характеризується негативно безпосереднім командиром взводу забезпечення артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 та військовослужбовцями, які проходили спільно з ним військову службу, окрім цього згідно з показів останніх ОСОБА_4 проходив лікування у психіатричному та наркологічному диспансерах, поводив себе неадекватно, тобто існує реальний ризик, передбачений п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

- незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні, що підтверджується тим, що основними свідками та потерпілим у кримінальному провадженні є військовослужбовці, які проходять військову службу разом з ОСОБА_4 . Покази цих свідків мають істотне значення у кримінальному провадженні для доведення винуватості підозрюваного у вчиненні вказаного злочину. Однак, ці особи відомі підозрюваному з якими він підтримує прямий контакт проходить службу в одній військовій частині, що свідчить про те, що останній може вжити заходи щодо здійснення прямого як фізичного так і психологічного впливу на них, шляхом вмовляння, залякування, підкупу, з метою надання завідомо неправдивих показань, або безпідставної відмови від їх дачі. Крім того, беручи той факт, що слідство триває лише другу добу, частина свідків ще не встановлена та не допитана слідчим, що у свою чергу дасть можливість підозрюваному незаконного впливу і на них аналогічним чином, що у свою чергу може призвести до уникнення підозрюваним законного справедливого покарання. Слід зазначити, що з огляду на положення ст. 23 КПК України (безпосередність дослідження показань судом), судом будуть братись до уваги саме ті покази потерпілого, які свідки нададуть безпосередньо суду, а не слідчому на стадії досудового розслідування. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України. Тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й в подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином що підтверджується тим, що підозрюваний розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, наслідки та ризик втечі для нього, при цьому як військовослужбовець маючи певну підтримку серед інших військовослужбовців може будь-яким чином здійснювати вплив на свідків. Імовірність впливу на свідків за допомогою насилля складатиме суть ризику вчинити інше кримінальне правопорушення або перешкоджання кримінальному провадженню будь-яким чином. Крім цього, підозрюваний перебуваючи на волі, з метою ухилитись від кримінальної відповідальності за вчинений злочин, в якому підозрюється, як військовослужбовець може умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення досудового розслідування.

- вчиняти інші кримінальні правопорушення підтверджується тим, що підозрюваний, розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, наслідки та ризик втечі для нього може самовільно залишити місце служби, що утворює склад іншого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України. Крім того, незаконні дії щодо свідків можуть зумовити вчинення інших злочинів проти життя та здоров`я особи.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 не заперечили проти задоволення клопотання.

Вирішуючи клопотання слідчий суддя виходить з наступного.

08 березня 2025 року ОСОБА_4 у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000132, повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України за вищезазначених обставин.

07 березня 2025 року ОСОБА_4 було затримано за підозрою у вчиненні вказаного злочину в порядку ст. 208 КПК України.

Слідчий суддя враховує, що за ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Слідчий суддя виходить з того, що сам факт спричинення ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень достатньо доведений наданими стороною обвинувачення доказами, які отримані з дотриманням порядку, встановленого законом, із передбачених законом джерел, копії яких додані до клопотання.

При цьому, свідок ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вказали на ОСОБА_4 , як на чоловіка, який наніс ножем тілесні ушкодження ОСОБА_7 .

Наведені докази доводять обґрунтованість підозри ОСОБА_11 у вчиненні вказаного злочину.

Той факт, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину проти життя особи та негативно характеризується в своїй сукупності свідчать про те, що обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, перешкоджати встановленню істини по даному кримінальному провадженню.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним особливо тяжкого злочину, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені пунктами 1, 3, 4, 5 частини першої статті 177 КПК України, є визначеною законом підставою застосування запобіжного заходу.

Вирішуючи питання щодо виду запобіжного заходу, слідчий суддя згідно вимог ст. 178 КПК України враховує:

1) той факт, що наявні докази про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення є достатньо вагомими;

2) тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, який є особою працездатного віку та відсутність документально підтверджених відомостей про наявність у підозрюваного тяжких невиліковних хвороб;

4) відсутність у підозрюваного стійких соціальних зв`язків;

5) наявність у підозрюваного постійного джерела доходу;

6) наявні відомості про негативну характеристику особи підозрюваного;

7) майновий стан підозрюваного, який не має значних статків;

8) відсутність у підозрюваного непогашеної судимості;

9) відсутність відомостей про недотримання підозрюваним умов застосованих запобіжних заходів, які застосовувалися до нього раніше.

Слідчий суддя також враховує, що підозрюваний ОСОБА_4 , як особа, яка тривалий час знаходилася в районі ведення бойових дій, значно краще ніж пересічний українець володіє інформацією щодо місць проходу на територію, тимчасово непідконтрольну органам державної влади України, і може використати дану інформацію для переховування на вказаній території.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватись суворістю можливого покарання у сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Застосування тримання під вартою може бути виправдане тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до свободи особистості, який закріплений ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення у справі «Лабіта проти Італії від 06 квітня 2000 року, рішення у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року).

В кожному випадку, як підкреслює Європейський Суд з прав людини, суд за своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав і інтересів.

Враховуючи обставини, які в сукупності необхідно оцінювати при обранні запобіжного заходу, а саме: вагомість доказів про вчинення підозрюваним особливо тяжкого злочину, який становить підвищену суспільну небезпеку і за вчинення якого, у разі доведеності вини, йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі, негативну характеристику особи обвинуваченого, є достатні підстави вважати реальною наявність мети застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для запобігання ухилення підозрюваним від слідства та суду та перешкоджання встановленню істини у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя також враховує, що відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Проте, розглядаючи можливість застосування альтернативних запобіжних заходів, слідчий суддя, враховуючи вищезазначене, відповідно до приписів ст. 183 КПК України вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і запобігання встановленим слідчим суддею ризикам.

При визначенні строку застосування запобіжного заходу, слідчий суддя враховує строки досудового розслідування.

З урахуванням вимог п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину із застосуванням насильства, слідчий суддя вважає за необхідне не визначати розмір застави.

Керуючись ст.ст. 176-179, 182, 183, 193, 194, 204, 309 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слдічого СВ ВП № 1 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_6 про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати у відношенні ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в смт. Рокитне, Рівненської області, громадянина України, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, який у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000132, підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою з утриманням останнього на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Строк дії ухвали - до 05 травня 2025 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дні проголошення ухвали, а особою, яка перебуває під вартою з моменту вручення їй копії ухвали.

Слідчий суддя:

09.03.2025