Справа № 729/405/25
1-кс/729/35/25 р.

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

10 березня 2025 р. Слідчий суддя Бобровицького районного суду Чернігівської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бобровиця клопотання слідчого слідчого відділення ВП № 2 (м. Бобровиця) Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000015, яке внесене до ЄРДР 18.01.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

У С Т А Н О В И В:

Слідчий слідчого відділення ВП № 2 (м.Бобровиця) Ніжинського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_3 звернувся із клопотанням, погодженим із прокурором Ніжинської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 .

Клопотання обґрунтовує тим, що під час здійснення досудового розслідування встановлено, що 01.03.2025, у період часу з 10 год. 52 хв. по 11 год. 38 хв., ОСОБА_5 , перебуваючи на березі річки «Бистриця», що поблизу магазину «Авоська» котрий знаходиться в м. Бобровиця, Ніжинського району, Чернігівської області по вул. Незалежності, 48, переслідуючи мету особистого збагачення, з корисливого мотиву, за грошові кошти в сумі 500 грн., умисно, незаконно збув ОСОБА_7 (особа зі зміненими анкетними даними), який був залучений для проведення оперативної закупки наркотичних засобів, порошкоподібну речовину у зіп-пакеті, що містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін, маса якого становить 0,040 г.

Також, в ході здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000015, працівниками ВП № 2 (м. Бобровиця) Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області 07.03.2025 проведено другу оперативну закупку наркотичного засобу, в ході якої ОСОБА_5 , продав за 500 гривень психотропну речовину «амфетамін» громадянину ОСОБА_7 (особа зі зміненими анкетними даними), що мало місце в м. Бобровиця, Ніжинського району, Чернігівської області поблизу вул. Незалежності. В подальшому у особи зі зміненими анкетними даними ОСОБА_7 було вилучено зіп-пакет у фольговому згортку з вмістом психотропної речовини «амфетамін» у порошкоподібній формі.

Відомості по даному факту внесено та зареєстровано слідчим відділенням ВП № 2 (м. Бобровиця) Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.03.2025 за №0000042 та розпочато досудове розслідування, за фактом незаконного придбання, зберігання з метою збуту психотропної речовини, а також незаконному збуті психотропної речовини, вчиненого повторно, що за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

09.03.2025 прокурором у кримінальному провадженні вказані кримінальні провадження об`єднані в одне кримінальне провадження за №0000015.

За підозрою у вчиненні вказаного кримінального правопорушення 07.03.2025 о 21 год. 29 хв., в порядку ст. 208 КПК України, затримано ОСОБА_5 .

Досудовим розслідуванням встановлено достатність підстав для підозри ОСОБА_5 у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту психотропної речовини, а також незаконному збуті психотропної речовини, вчиненого особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтею 309 КК України, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, у зв`язку з чим 08.03.2025 ОСОБА_5 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Викладені обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України підтверджуються:

- протоколами допитів свідків ОСОБА_8 , та ОСОБА_9 , від 21.01.2025 , які вказали, що в м. Бобровиця, Ніжинського району, Чернігівської області проживає ОСОБА_5 , який досить тривалий час на території міста займається збутом наркотичних засобів;

- протоколом вручення ідентифікованих грошових коштів ОСОБА_7 (особа зі зміненими анкетними даними) від 01.03.2025, для проведення оперативної закупки наркотичного засобу у ОСОБА_5 ;

- протоколом огляду місця події від 01.03.2025 під час якого ОСОБА_7 , (особа зі зміненими анкетними даними), який був залучений для проведення оперативної закупки наркотичних засобів у ОСОБА_5 , добровільно видав працівникам поліції згорток із фольги, в якому знаходиться зіп-пакет з вмістом речовини порошкоподібної форми, яка з його слів є психотропною речовиною «амфетамін» та яку йому незаконно збув 01.03.2025 ОСОБА_5 за 500 гривень;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_7 (особа зі зміненими анкетними даними) від 01.03.2025, який вказав, що дійсно був залучений працівниками поліції до оперативної закупки наркотичних засобів у ОСОБА_5 та 01.03.2025 за 500 гривень останній незаконно збув йому психотропну речовину «амфетамін» у порошкоподібній формі, яку він добровільно цього ж дня видав працівникам поліції;

- висновком експерта № СЕ-19/125-25/3001-НЗПРАП за результатами судової експертизи матеріалів, речовин та виробів, надана на експертизу порошкоподібна речовина містить у своєму складі, психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін, маса якого становить 0,040 г;

- протоколом вручення ідентифікованих грошових коштів ОСОБА_7 (особа зі зміненими анкетними даними) від 07.03.2025, для проведення оперативної закупки наркотичного засобу у ОСОБА_5 ;

- протоколом огляду місця події від 07.03.2025 під час якого ОСОБА_7 , (особа зі зміненими анкетними даними), який був залучений для проведення оперативної закупки наркотичних засобів у ОСОБА_5 , добровільно видав працівникам поліції фольговий згорток з вмітом у ньому зіп-пакет в якому знаходилася порошкоподібна речовина, яка з його слів є психотропною речовиною «амфетамін» та яку йому незаконно збув 07.03.2025 ОСОБА_5 за 500 гривень;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_7 (особа зі зміненими анкетними даними) від 07.03.2025 року, який вказав, що дійсно був залучений працівниками поліції до оперативної закупки наркотичних засобів у ОСОБА_5 та 07.03.2025 за 500 гривень останній незаконно збув йому психотропну речовину «амфетамін» у порошкоподібній формі, яку він добровільно цього ж дня видав працівникам поліції;

- протоколом обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 , від 07.03.2025 під час якого було вилучено частину грошових коштів які використовувалися під час проведення оперативної закупки 07.03.2025 та мобільний телефон по якому ОСОБА_5 спілкувався при вчиненні кримінальних правопорушень;

- протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 , під час якого останній надав правдиві покази щодо інкримінованого йому кримінального правопорушення;

- протоколами допитів свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які є товаришами ОСОБА_5 , та які вказали, що їм добре відомо що ОСОБА_5 займається незаконним збутом наркотичних засобів на території міста Бобровиця та вони неодноразово були свідками таких фактів.

У ході досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні є необхідність у застосуванні запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, з метою запобігання зазначених у п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, а саме:

- переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років, з конфіскацією майна, а усвідомлюючи розмір покарання може зникнути і переховуватися від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення відповідальності;

- незаконно впливати на свідка у кримінальному провадженні, оскільки у разі не обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваний матиме змогу вплинути на основного свідка, у даному провадженні, зокрема на ОСОБА_7 , а також й інших свідків з числа його друзів, з метою зміни їх показів та уникнення відповідальності;

- вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки останній підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, офіційного місця роботи та іншого постійного джерела доходів не має, його злочинну діяльність припинено лише після його затримання, тому наявний надзвичайно високий ступінь ризику вчинення ОСОБА_5 нових злочинів, а також встановлено, що останній раніше вже притягувався до відповідальності за вчинення злочинів пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів, що свідчить про те, що останній схильний до вчинення злочинів.

Таким чином, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 покладається в необхідність запобігання спробам останнього: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні та вчиняти інші кримінальні правопорушення.

В зв`язку з викладеним, а також у відповідності до п.п.1, 2, 5 ч. 1 ст. 178 КПК України, при обранні запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 слід врахувати: наявність вагомих доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, відсутність у підозрюваного офіційного постійного місця роботи та іншого постійного джерела доходів, тяжкість покарання підозрюваного у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, а саме те, що ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання виключно у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років.

Враховуючи викладене, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Беручи до уваги вищевикладене, просить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 до 21 год. 28 хв. 7 травня 2025 року з визначенням йому застави в межах 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка відповідно до ч. 7 ст. 182 КПК України може бути внесена в будь який момент, оскільки саме така застава здатна забезпечити виконання ОСОБА_5 , покладених на нього обов`язків.

В судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали та просили його задовольнити.

Підозрюваний та захисник просили відмовити у задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просили застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки підозрюваний вину визнає, має постійне місце проживання, стійкі соціальні зв`язки, проживає разом з матірю та братом, має зареєстроване місце проживання.

Заслухавши учасників кримінального провадження, підозрюваного, захисника, дослідивши матеріали клопотання, приходжу до такого висновку.

Слідчим слідчого відділення ВП № 2 (м.Бобровиця) Ніжинського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0000015, від 18.01.2025, правова кваліфікація за ч.2 ст. 307 КК України, за ознаками: незаконного придбання та зберігання психотропних речовин з метою збуту, а також незаконного збуту психотропної речовини, вчиненого особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення передбачене ст. 309 КК України.

ОСОБА_5 07.03.2025 року о 22 год. 48 хв. був затриманий в порядку ст. 208 КПК України, що підтверджується протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину.

Згідно зі ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно із ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Згідно із ч. 1ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

ОСОБА_5 08 березня 2025 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, а саме у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту психотропної речовини, а також незаконному збуті психотропної речовини, вчиненого особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтею 309 КК України.

Вину у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту психотропної речовини, а також незаконному збуті психотропної речовини, підозрюваний не заперечує.

Зазначена підозра, окрім показань підозрюваного у судовому засіданні, підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами: протоколом затримання особи від 07.03.2025 року; протоколами допиту свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ; протоколом обшуку від 07.03.2025; висновком експерта №СЕ-19/125-25/3001-НЗПРАП від 03.03.2025; речовими доказами та матеріалами кримінального провадження в сукупності.

На дату внесення клопотання слідчий зазначає, що підозрюваний судимий, вчинив тяжкий злочин за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, та вважає, що достатні підстави для підозри ОСОБА_5 саме у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту психотропної речовини, а також незаконному збуті психотропної речовини, вчиненого особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтею 309 КК України та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 307 КК України.

В судовому засіданні було встановлено, що підтверджується і матеріалами кримінального провадження, на день внесення вищевказаного клопотання ОСОБА_5 був засуджений вироком Бобровицького районного суду Чернігівської області за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України до 1( одного) року обмеження волі та на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку тривалістю в 1 рік 6 місяців.

Ухвалою Бобровицького районного суду Чернігівської області від 05.11.2024 звільнений від відбування покарання у зв`язку з закінченням іспитового строку та 06.12.2024 знятий з обліку Ніжинського РС №2 ФДУ «Центр пробації» в Чернігівській області, тому у відповідності до вимог ст.89 КК України визнається таким, що не має судимості, однак незважаючи на вимоги вищезазначеної правової норми слідчий 08.03.2025 повідомляє ОСОБА_5 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, а саме: у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту психотропної речовини, а також незаконному збуті психотропної речовини, вчиненого особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтею 309 КК України.

Ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, слідчий обґрунтовує тільки тяжкістю покарання передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України виключно у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років, з конфіскацією майна, та усвідомлюючи розмір покарання може зникнути і переховуватися від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення відповідальності.

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ особиста свобода повинна бути правилом, а позбавлення свободи до рішення суду - суворим винятком. При цьому сама лише тяжкість вчиненого злочину, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

За правилами ч. 1 ст. 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК.

Тобто, застосування такого запобіжного заходу можливе не тільки за наявності обґрунтованої підозри щодо вчинення особою злочину та ризиків, а й у разі неможливості зменшити наявні ризики до розумних меж через застосування більш м`яких запобіжних заходів.

У справі «Амбрушкевич проти Польщі» ЄСПЛ зазначив, що перед застосуванням до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою національний судовий орган повинен обов`язково розглянути можливість застосування інших, альтернативних триманню під вартою, заходів. Позбавлення свободи може бути виправданим лише тоді, коли інші, менш суворі запобіжні заходи, по-перше, були розглянуті, а по-друге, за результатами розгляду визнані такими, що не зможуть забезпечити мети, досягнення якої вимагається.

У справі «Хайредінов проти України» ЄСПЛ вказав, що ст. 5 Конвенції гарантує основоположне право на свободу та недоторканність, яке є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції. Кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим або не мати продовження позбавлення свободи, крім випадків, коли таке позбавлення відбувалось за умов, встановлених у п. 1 ст. 5 Конвенції. Цей перелік винятків є вичерпним і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме - гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи. Для того, щоб позбавлення свободи не вважалось свавільним, додержання національного закону при його застосуванні є недостатнім. Такий захід має бути необхідним за конкретних обставин. Таким чином, тримання під вартою у відповідності до підпункту (c) пункту 1 статті 5 Конвенції має задовольняти вимогу пропорційності. Тобто суд повинен розглядати питання, чи взяття особи під варту є конче необхідним та чи можуть інші, менш суворі заходи бути достатніми для досягнення цієї цілі.

У справах «Лабіта проти Італії» та «Харченко проти України» ЄСПЛ зазначив, що ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного заходу у вигляді ув`язнення. Питання про те, чи є тримання під вартою обґрунтованим, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин. Тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

У всіх випадках, коли ризику ухилення підозрюваного від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, підозрюваного має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів (рішення ЄСПЛ у справі «Вренчев проти Сербії»).

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ, розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення суд, крім інших обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Як зазначив Європейський Суд з прав людини в п.60 рішення по справі «Єлоєв проти України» від 06 листопада 2008 року (заява № 17283/02) згідно з п.3ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою обвинуваченого і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою.

Також, за загальною практикою ЄСПЛ тримання під вартою не має перетворюватися на відбуття покарання, оскільки такий стан речей підриватиме принцип презумпції невинуватості, що випливає зі ст.6 Конвенції. А існування обґрунтованої підозри щодо вчинення тяжкого злочину спочатку може виправдовувати тримання під вартою, але тяжкість обвинувачення не може сама по собі бути виправданням тривалих періодів тримання під вартою (рішення у справі "Єчус проти Литви").

Щодо ризику передбаченого п. 3 ч. 1 ч. 177 КПК України - незаконно впливати на основного свідка у кримінальному провадженні, зокрема на ОСОБА_7 , а також й інших свідків з числа його друзів, з метою зміни їх показів та уникнення відповідальності вважаю за необхідне зазначити що свідки, які були залучені в якості понятих при оглядах та обшуках ОСОБА_5 не відомі. Інші свідки, які були допитані в ході досудового розслідування підозрюваному також незнайомі. Свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та особа, яка придбавала у підозрюваного наркотичні засоби (особа зі зміненими анкетними даними) ОСОБА_7 є його товаришами тому вважаю, що заборона спілкування зі свідками в даному кримінальному провадженні є достатнім і дієвим засобом.

В судовому засіданні ОСОБА_5 пояснив, що він працює неофіційно підсобним робітником, відсутність роботи не може характеризувати підозрюваного з негативного боку, так як на час вчинення кримінальних правопорушень в країні оголошений воєнний стан, перебування Чернігівської області в окупації військ російської федерації та активні бойові дії, що в результаті призвело до різкого зниження рівня життя та соціального становища окремих громадян, через знищення житла, втрати робочих місць та неможливістю знайти роботу, у зв`язку з тим, що більшість підприємців закрили свій бізнес та залишили місце проживання.

Положеннями ст. 181 КПК України передбачено, що до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі, може бути застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Враховуючи встановлені обставини, приходжу до висновку, що в судовому засіданні при розгляді клопотання слідчий та прокурор не надали жодного обґрунтованого пояснення та не довели обставин, передбачених п.3 ч.1 ст. 194 КПК України про неможливість застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні,

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ст. ст. 12, 177 КПК України, право на свободу та особисту недоторканість є одним із найбільш значущих прав людини.

Враховуючи те, що запобіжним заходом обмежуються конституційні права і свободи особи, ще до визнання її винною у вчиненні злочину, а тому обрання та продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою є виключним і найбільш суворим запобіжним заходом і застосовується лише тоді, коли є всі підстави вважати, що інші менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

З урахуванням даних про особу підозрюваного ОСОБА_5 , а саме те, що на час вчинення правопорушення він є особою несудимою, в порядку ст.89 КК України, має стійкі соціальні зв`язки, зокрема те, що останній має родину - матір та брата, постійне місце реєстрації та проживання, у міської ради відсутня негативна інформація щодо нього, вважаю, що вірогідність ухилення підозрюваного від виконання процесуальних обов`язків не є надто високою, у зв`язку з чим, відповідно до ч. 4.ст. 194 КПК України, до нього може бути застосований інший, більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, а саме - цілодобовий домашній арешт із застосуванням засобу електронного контролю (браслету) з покладенням певних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, що зможе запобігти встановленим в судовому засіданні ризикам та забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і належної поведінки. Саме такий запобіжний захід, на думку слідчого судді, буде відповідати тяжкості кримінального правопорушення й даним про особу обвинуваченого, а також буде пропорційним встановленим ризикам.

При цьому, враховую практику ЄСПЛ, що за наслідками та способами застосування, як тримання під вартою, так і домашній арешт, прирівнюються до позбавлення волі для цілей ст. 5 §1(с) Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі «Манчіні проти Італії»). Тому вважаю, що застосування до підозрюваного вказаного запобіжного заходу найбільш відповідатиме охороні прав та інтересів суспільства.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 183, 184,194, 395 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання слідчого відмовити.

Застосувати до підозрюваного в кримінальному провадженні, внесеному 18.01.2025 до ЄРДР за № 0000015 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бобровиця, Ніжинського району, Чернігівської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , громадянина України, який не одружений, не працює, з повною загальною середньою освітою, запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту із застосуванням засобу електронного контролю (браслету) на строк 2 (два) місяці до 10 травня 2025 року .

Відповідно до п. п. 1,2,3,4,8 ст. 194 КПК України, зобов`язати підозрюваного ОСОБА_5 виконувати такі обов`язки:

-прибувати на виклики до слідчого, прокурора, слідчого судді, судді, суду на визначений ними час;

-не відлучатись із АДРЕСА_2 , де знаходиться його фактичне місце проживання, цілодобово, без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді, судді, суду;

-повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю, суддю чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

-носити електронний засіб контролю(браслет)

-утримуватися від спілкування в будь-який спосіб (особисто, через знайомих, шляхом телефонного зв`язку чи через мережу інтернет, тощо) з свідками в даному кримінальному провадженні;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Вказані обов`язки покладаються на підозрюваного строком на два місяці з моменту обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, тобто до 10 травня 2025 року.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Направити копію ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту для виконання та контролю органу національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Копію ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу вручити підозрюваному негайно після її оголошення під розписку.

Ухвала слідчого судді, може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду, протягом п`яти днів, з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1