Справа № 473/6924/24
Номер провадження 1-кс/473/1595/2024
У Х В А Л А

про арешт майна

"27" грудня 2024 р. місто Вознесенськ

Слідчий суддя Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області Дробинський О.Е.,

за участю секретаря судового засідання Данилевич Т.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду без застосування засобів фіксації на підставі ч.4 ст.107 КПК України клопотання прокурора Вознесенської окружної прокуратури Миколаївської області Луценко Андрія Васильовича про арешт майна за кримінальним провадженням, внесеним до ЄРДР за №0001245 від 25 грудня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши по ним докази,

В С Т А Н О В И В :

25 грудня 2024 року до Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області надійшло клопотання прокурора Вознесенської окружної прокуратури Миколаївської області Луценко А.В. про арешт оглянутого 24 грудня 2024 року вантажного автомобіля моделі «MAN TGM 13.320» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , котрим керував водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою забезпечення збереження речового доказу, що відповідає завданню арешту майна, а саме запобіганню можливості його використання, передачі і тим самим приховуванню.

Згідно даного клопотання, за версією органу досудового розслідування встановлено, що 24 грудня 2024 року приблизно о 14:20 годині, водій ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , керуючи автомобілем моделі «ВАЗ 210700 20» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , рухався по автомобільній дорозі з цифровим позначенням О150707 від села Білоусівка Вознесенського району Миколаївської області у напрямку автомобільної дороги «Н 24 Благовіщенське Миколаїв», яка є головною по відношенню до автомобільної дороги, по якій він рухався. При наближенні до Т подібного перехрестя вищевказаних автомобільних доріг, за версією органу досудового розслідування водій ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , грубо порушив ввимоги п.п. 2.3 б/, 16.11 ПДР України, на перехресті нерівнозначних доріг, не надав переваги у русі вантажному автомобілю моделі «MAN TGM 13.320» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , котрим керував водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і який рухався по проїжджій частині автомобільної дороги «Н 24 Благовіщенське Миколаїв» у межах своєї смуги руху у напрямку до міста Вознесенська Миколаївської області, внаслідок чого відбулося зіткнення транспортних засобів.

В результаті даної дорожньо транспортної пригоди водій вантажного автомобіля «MAN TGM 13.320» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , водій легкового автомобіля моделі «ВАЗ 210700 20» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також пасажири даного транспортного засобу: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , 21 серпня 2014 року отримали тілесні ушкодження.

25 грудня 2024 року о 00:50:49 годин до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001245 з правовою кваліфікацією ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України внесено відомості, за фактом отримання під час дорожньо транспортної пригоди, яка мала місце 24 грудня 2024 року приблизно о 14:20 годині, на перехресті автомобільних доріг з цифровим позначенням О150707 та «Н 24 Благовіщенське Миколаїв» в районі села Білоусівка Вознесенського району Миколаївської області.

Вирішуючи клопотання прокурора про арешт майна, слідчий суддя враховує, що п.7 ч.2 ст.131 КПК України визначено, що арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Згідно із ч.3 ст.132 КПК України визначено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно із ч.5 ст.132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Під час розгляду клопотання були досліджені надані матеріали та встановлено, що згідно з витягом з ЄРДР від 25 грудня 2024 року на підставі матеріалів правоохоронних органів було внесено відомості до ЄРДР №0001245 від 25 грудня 2024 року о 00:50:49 годин, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

В даному провадженні слідчим СВ Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області старшим лейтенантом поліції Шерстюченко Максимом Ігоровичем постановою від 25 грудня 2024 року визнано речовим доказом оглянутий ним вантажний автомобіль моделі «MAN TGM 13.320» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 .

Слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором наведені правові підстави для арешту транспортного засобу, яким є вантажний автомобіль моделі «MAN TGM 13.320» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , яким керував водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою забезпечення збереження даного речового доказу, що відповідає завданню арешту майна, а саме запобіганню можливості його використання, передачі і тим самим приховуванню.

При вирішенні питання про арешт майна, яким є вантажний автомобіль моделі «MAN TGM 13.320» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , слідчий суддя виходить з вимог п.2 ч.3 ст.132 КПК України, відповідно до якого в судовому засіданні доведено, що застосування заходу забезпечення кримінального провадження в виді арешту майна, необхідне з потребами досудового розслідування, і дані потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та свободи особи при задоволенні даного клопотання щодо арешту вказаного тимчасово вилученого майна.

Відповідно до ч. 1ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом вчинення кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частина 3 ст. 170 КПК України передбачає, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-правових дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом.

При розгляді клопотання встановлено, що вантажний автомобіль моделі «MAN TGM 13.320» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , на котрий прокурор просить накласти арешт з метою забезпечення збереження речового доказу, за версію слідства причетний до скоєння дорожньо транспортної пригоди, яка мала місце 24 грудня 2024 року приблизно о 14:20 годині, на перехресті автомобільних доріг з цифровим позначенням О150707 та «Н 24 Благовіщенське Миколаїв» в районі села Білоусівка Вознесенського району Миколаївської області.

Слідчим суддею не встановлено підстав для відмови у задоволенні даного клопотання, які визначені частиною 1 ст.173 КПК України, згідно з якою слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч.1 ст. 170 цього Кодексу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170, 173 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

Застосувати вид заходу забезпечення кримінального провадження в виді арешту транспортного засобу вантажного автомобіля моделі «MAN TGM 13.320» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , котрим керував водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з правом його користування, без права відчуження, з метою забезпечення збереження речового доказу, що відповідає завданню арешту майна, а саме запобіганню можливості його використання, передачі і тим самим приховуванню.

Транспортний засіб вантажний автомобіль моделі «MAN TGM 13.320» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , котрим керував водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , передати на відповідальне зберігання громадянину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , для його зберігання за адресою: АДРЕСА_1 .

Попередити громадянина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , про кримінальну відповідальність за ч.1 ст.388 КК України, за незаконні дії щодо майна, на яке накладено арешт, тобто за його розтрату, відчуження, приховування, підміну, пошкодження, знищення майна, або інші незаконні дії з майном, на яке накладено арешт, з правом користування даним майним, здійснене особою, якій це майно ввірено.

Копію ухвали надіслати для виконання органу досудового розслідування Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області та іншим заінтересованим особам не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Ухвала слідчого судді про арешт майна може бути оскаржена в апеляційному порядку, відповідно до ст.310 КПК України.

Слідчий суддя О.Е. Дробинський