Справа № 504/4939/24
Номер провадження 1-кп/504/473/25
У Х В А Л А

22.04.2025 рокус-ще Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора Доброславської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого, адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

заявника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у режимі відеоконференції у залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000216 від 30.08.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

встановив:

В провадженні Комінтернівського районного суду Одеської області знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000216 від 30.08.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Ухвалою суду від 05.12.2024 року призначено підготовче судове засідання за вказаним обвинувальним актом.

20.01.2025 року ОСОБА_8 через систему «Електронний суд» звернулася з заявою, в якій просила визнати її потерпілою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000216 від 30.08.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, вручити пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого від злочину та надати час для подання цивільного позову.

Крім того, 23.01.2025 року ОСОБА_8 через систему «Електронний суд» звернулася з позовною заявою, в якій просила стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на її користь матеріальну шкоду у розмірі 88309,32 грн та моральну шкоду у розмірі 60000 грн. А також, забезпечити позов шляхом накладання арешту на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_4 , яке належить йому на праві власності. Допитати в якості свідка представника АТ «СГ «ТАС».

Прокурор ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні заперечив щодо визнання ОСОБА_8 потерпілою у вказаному кримінальному провадженні, питання щодо прийняття цивільного позову ОСОБА_8 до розгляду у даному кримінальному провадженні залишив на розсуд суду.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 , адвокат ОСОБА_5 заперечувала щодо визнання ОСОБА_8 потерпілою у вказаному кримінальному провадженні та прийняття цивільного позову ОСОБА_8 до розгляду у даному кримінальному провадженні, зазначивши, що він підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав думку свого захисника.

Потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_6 залишили вирішення зазначеного питання на розсуд суду.

Заявник ОСОБА_8 просила задовольнити її клопотання про визнання потерпілою у кримінальному провадженні з підстав, викладених у ньому, прийняти цивільний позов до розгляду.

Заслухавши думку учасників процесу, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1-3 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Відповідно до п.10 ч.1 ст.56 КПК України протягом кримінального провадження потерпілий має право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом.

Слід зазначити, що об`єктивна сторона злочину передбаченого ст.286 КК України характеризується трьома ознаками: а) діянням; б) наслідками; в) причинним зв`язком між діянням і наслідками.

Діяння (дія чи бездіяльність) виражається в порушенні правил безпеки руху й експлуатації транспорту. Диспозиція ст.286 КК України є бланкетною. Тому при вирішенні питання про притягнення до кримінальної відповідальності за цією статтею потрібно звертатися до нормативних актів, які регламентують порядок дорожнього руху та експлуатації транспорту. Другою ознакою об`єктивної сторони є суспільно небезпечні наслідки. Відповідальність за ст.286 КК України диференційована залежно від тяжкості наслідків, які настали. У частині 1 наслідками є середньої тяжкості тілесні ушкодження, у ч.2 - тяжкі тілесні ушкодження або загибель потерпілого, у ч.3 - загибель декількох осіб.

Причинний зв`язок між діянням і наслідками, що настали, є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього злочину.

Відповідальність за ч.1 ст.286 КК України залежить від наслідків, які настали, а саме заподіяння потерпілому середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Так, згідно з обвинувальним актом потерпілими у кримінальному провадженні є ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , оскільки їм внаслідок дорожньо-транспортної пригоди заподіяно тілесні ушкодження середньої тяжкості.

В той же час, ОСОБА_8 завдано виключно матеріальної та моральної шкоди, внаслідок пошкодженням належного їй транспортного засобу марки «BMW X5», державний номерний знак НОМЕР_1 , в результаті зіткнення з автомобілем «ВАЗ 2107», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_4 .

Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що підстав для визнання ОСОБА_8 потерпілою у кримінальному провадженні немає, оскільки внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, ОСОБА_8 не завдано фізичної шкоди, тобто тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, з настанням яких диспозиція ст.286 КК України пов`язує можливість притягнення особи до кримінальної відповідальності та яка безпосередньо і визначає коло осіб, які можуть бути потерпілими від даного злочину та є спеціальною нормою по відношенню до ст.55 КПК України, тобто кримінальне провадження стосується саме наслідків у виді спричинення вищевказаного ступеню тілесних ушкоджень.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 20 квітня 2023 року у справі № 935/2316/21.

Відповідно до ст.61 КПК України цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов.

Отже, з аналізу норм КПК України, слідує, що законодавець такі поняття як потерпілий у кримінальному провадженні та цивільний позивач розмежовує, тобто особа цивільного позивача може бути відмінною від особи потерпілого.

Законодавець лише визначає, що цивільний позивач має права та обов`язки, передбачені цим Кодексом для потерпілого, в частині, що стосуються цивільного позову та вказує, що обов`язки цивільного позивача безпосередньо виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду.

Разом з цим, як вбачається зі змісту позовної заяви поданої ОСОБА_8 , у ній ставиться вимога про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої не спричиненням тілесних ушкоджень, а пошкодженням належного їй транспортного засобу марки «BMW X5» державний номерний знак НОМЕР_1 , в результаті зіткнення задньою частиною автомобіля «ВАЗ 2107», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_4 .

Відповідно до ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до правових позицій Верховного суду України, викладених в абзаці 3 п.24 постанови Пленуму Верховного суду України від 02.07.2004 року «Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів» не підлягають розгляду в кримінальній справі позови про відшкодування шкоди, що не випливають із пред`явленого обвинувачення. При виникненні такої ситуації суд повинен роз`яснити можливість вирішення спірних питань у порядку цивільного судочинства.

Таким чином, аналіз наведених обставин та вимог закону дозволяють суду зробити висновок про те, що цивільний позов ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди не підлягає прийняттю до провадження для розгляду у кримінальному провадженні, оскільки вона не є потерпілою від даного злочину, а зазначений позов не випливає безпосередньо із пред`явленого ОСОБА_4 обвинувачення.

Одночасно, суд вважає за необхідне роз`яснити ОСОБА_8 , що вона має право пред`явити позов в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.55,56,61,127,128,370,372,376,392 КПК України,

постановив:

Відмовити ОСОБА_8 у задоволенні заяви про визнання потерпілою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000216 від 30.08.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Відмовити у прийнятті до провадження цивільного позову ОСОБА_8 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, роз`яснивши право вирішення спірних питань у порядку цивільного судочинства.

Цивільний позов ОСОБА_8 з доданими до нього документами - повернути.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч.1 ст.392 КПК України.

Суддя: ОСОБА_1