Справа № 289/488/25
Номер провадження 1-кп/289/113/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.03.2025 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , розглянувши у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000015 по обвинуваченню:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Потіївка Радомишльського району Житомирської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , судимого:

-27.01.1997 Радомишльським районним судом Житомирської області за ч. 2 ст. 140 КК України (в редакції 1960 р.) до 2 років виправних робіт;

-08.08.1997 Андрушівським районним судом Житомирської області за ч. 3 ст. 81 КК України (в редакції 1960 р.) до 3 роки 3 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;

-20.04.2001 Радомишльським районним судом Житомирської області за ч. 2 ст. 17, ч. 3 ст. 81, ч. 2 ст. 140 КК України (в редакції 1960 р.) до 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 21.03.2006 Радомишльським районним судом Житомирської області за ч. 2 ст. 121 КК України до 5 років позбавлення волі;

-27.04.2011 Радомишльським районним судом Житомирської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, з іспитовим строком 2 роки;

-10.12.2012 Радомишльським районним судом Житомирської області за ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 152, ст. 395, 71 КК України до 5 років позбавлення волі;

-24.02.2021 Коростишівським районним судом Житомирської області за ст. 124, ч. 2 ст. 125 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України звільненого від призначеного покарання, як такого, що повністю його відбув;

-24.10.2022 Малинським районним судом Житомирської області за ст. 128 КК України до 2 років обмеження волі, звільненого ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 16.09.2024 умовно достроково на 2 місяці 26 днів,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

10 березня 2025 року близько 16 години ОСОБА_2 , перебуваючи у подвір`ї господарства за місцем свого проживання помітив, що на дорозі навпроти будинку АДРЕСА_2 стоїть ОСОБА_3 . В цей же час у ОСОБА_2 на ґрунті тривалих неприязних відносин з ОСОБА_3 , виник протиправний умисел, направлений на спричинення останній тілесних ушкоджень.

Реалізовуючи свій умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та його наслідки, ОСОБА_2 підійшов до ОСОБА_3 та наніс їй один удар долонею правої руки в ліву щоку, заподіявши ОСОБА_3 тілесне ушкодження у вигляді синцю обличчя, яке по своїй категорії відносяться до легкого ступеню тяжкості.

Умисні дії ОСОБА_2 знаходяться в прямому причинному зв`язку з наслідками у вигляді отримання потерпілою ОСОБА_3 легкого тілесного ушкодження.

Таким чином, стороною обвинувачення дії ОСОБА_2 кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне нанесення ОСОБА_3 легкого тілесного ушкодження.

ОСОБА_2 у заяві від 20.03.2025, яка підписана останнім та його захисником ОСОБА_4 , зазначив, що він беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, погодився із встановленими досудовим розслідуванням обставинами його вчинення та надав згоду на розгляд обвинувального акту без проведення судового розгляду у судовому засіданні за його відсутністю.

З поданої потерпілою заяви, вбачається, що остання не заперечує проти розгляду обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду.

З огляду на позицію учасників судового провадження, враховуючи положення ст. ст. 381-382 КПК України, суд дійшов висновку про наявність законодавчо визначених підстав для розгляду цього обвинувального акту у спрощеному провадженні, без проведення судового розгляду у судовому засіданні за відсутністю учасників судового провадження.

Дослідивши докази, надані органом досудового розслідування на підтвердження викладених вище обставин, які не оспорюються учасниками судового провадження, суд вважає, що кваліфікація дій ОСОБА_2 відповідає пред`явленому обвинуваченню, а тому кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне нанесення ОСОБА_3 легкого тілесного ушкодження.

Призначаючи покарання, суд враховує, що від вчиненого обвинуваченим кримінального проступку тяжких наслідків не настало, особу винного, який за місцем проживання характеризується негативно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше неодноразово був засуджений за вчинення умисних кримінальних правопорушень, наявність обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому, тобто щире каяття та визнання обвинуваченим своєї вини, відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Водночас, суд не вбачає підстав для визнання обтяжуючою покарання обставиною рецидив злочинів, що зазначена у обвинувальному акті, з наступних підстав.

Згідно ст. 34 КК України рецидивом кримінальних правопорушень визнається вчинення нового умисного кримінального правопорушення особою, яка має судимість за умисне кримінальне правопорушення.

Суд звертає увагу, що за змістом статті 12 КК України закон чітко розмежовує кримінальні правопорушення на злочин та кримінальний проступок.

Одночасно, положення статті 67 КК України також розмежовують ці поняття. Так, пунктами 1, 5, 10, 11, 12 частини 1 статті 67 КК України передбачені обставини, які обтяжують покарання щодо злочинів. Натомість, обставини, передбачені пунктами 2, 3, 4, 6, 6-1, 7, 8, 9, 13 частини 1 статті 67 КК України визнаються такими, які обтяжують покарання щодо кримінальних правопорушень, тобто як для злочинів, так і для кримінальних проступків.

Відтак, стороною обвинувачення не враховано, що наразі ОСОБА_2 інкримінується скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, тобто скоєння кримінального проступку.

Тож, зважаючи на приписи частини 3 статті 67 КК України, суд не може враховувати таку обставину, що обтяжує покарання як рецидив злочинів, оскільки законодавець розмежовує обставини, які обтяжують покарання за класифікацією кримінальних правопорушень, попри наявність рецидиву з огляду на положення статті 34 КК України.

З урахуванням викладених вище обставин, враховуючи положення статті 65 КК України про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для його виправлення, попередження нових кримінальних правопорушень, та досягнення інших цілей покарання, суд дійшов висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України та з врахуванням заяви обвинуваченого, вважає за необхідне обрати йому покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, оскільки саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_2 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень у майбутньому.

Цивільний позов у провадженні не заявлено. Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні, арешт на майно не накладався.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369-371, 373-374, 381-382, КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Радомишльський районний суд протягом тридцяти днів з дня отримання копії судового рішення.

Вирок ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1