Справа № 574/3/25
Провадження № 1-в/577/33/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" березня 2025 р.

Конотопський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Конотопа Сумської області кримінальне провадження за заявою ОСОБА_7 про приведення вироку Сумського апеляційного суду у відповідність до вимог ст.80 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_7 звернувся до суду з даною заявою та просить встановити сплив строків давності виконання обвинувального вироку, яким він засуджений, тобто сприятливого спливу строку, протягом якого не ухилявся від відбування покарання та не вчинив нового злочину, а також відсутність передбачених ч. 6 ст. 80 КК України кваліфікаційних ознак, які б виключали застосування давності; обрахувати повний фактично відбутий ним строк покарання, з урахуванням попереднього ув`язнення та перерахунку за ст.72 ч.5 КК України, в редакції Закону України №838-VIII Закону Савченко; з урахуванням фактично відбутого повного строку покарання застосувати давність до нього, тобто звільнити від подальшого відбування покарання на умовах ст..89 КК України; змінити довічне позбавлення волі на позбавлення волі. Вимоги обгрунтовує тим, що вирок Апеляційного суду Сумської обл. від 15.12.2004 р. набрав законної сили 22.03.2005 р. Станом на 22.03.2020 р. сплив 15-річний строк давності. Вказаний строк не зупинявся та не переривався. Відповідно до ч. 5 ст. 80 КК України до особи, засудженої до довічного позбавлення волі, судом може бути вирішене питання про застосування давності. Злочини, за вчинення яких він був засуджений, не передбачені ч. 6 ст. 80 КК України як такі, що виключають застосування давності. Таким чином, норми ст. 80 КК України підлягають застосуванню до осіб, які відбувають покарання, з урахуванням положень ст. 89 та ч. 2 ст. 90 КК України. З урахуванням наведеного у разі наявності підстав для застосування давності, на підставі ч. 5 ст. 80 КК України, суд ініціює провадження та створює склад суду, який має розглянути питання про застосування давності. При цьому суд повинен перерахувати на день вирішення питання про застосування давності повний строк фактично відбутого засудженим покарання, враховуючи час його попереднього ув`язнення. Виходячи з того, що, відповідно до ч. 1 ст. 64 КК України, довічне позбавлення волі застосовується лише у випадках, спеціально передбачених цим Кодексом, якщо суд не вважає за можливе застосовувати позбавлення волі на певний строк (до 15 років позбавлення волі), то будь-який строк, більший 15 років слід вважати довічним позбавленням волі, а на стадії вирішення питання про застосування давності вже відбутим засудженим довічним позбавленням волі. Відповідно ч. 5 ст. 80 КК України, якщо суд не визнає за можливе застосувати давність, довічне позбавлення волі заміняється позбавленням волі, а тому, якщо суд не знайде підстав для застосування давності, то прохає замінити довічне позбавлення волі на позбавлення волі.

ОСОБА_7 підтримує свою заяву та просить її задовольнити.

Захисник ОСОБА_6 підтримує позицію свого підзахисного.

Прокурор вважає, що у задоволенні заяви слід відмовити.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, приходить до висновку, що у задоволенні заяви слід відмовити.

Вироком Апеляційного суду Сумської обл. від 15.12.2004 р. ОСОБА_7 засуджений за вчинення злочинів, передбачених п.п. 1, 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 194, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 357 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна, який набрав законної сили 22.03.2005 р. На теперішній час ОСОБА_7 перебуває у ДУ «Сумський слідчий ізолятор».

За змістом ст. 152 КВК України, підставами звільнення від відбування покарання є: відбуття строку покарання, призначеного вироком суду; закон України про амністію; акт про помилування; прийняття уповноваженим органом рішення про передачу особи для обміну як військовополоненого; скасування вироку суду і закриття кримінального провадження; закінчення строків давності виконання обвинувального вироку; умовно-дострокове звільнення від відбування покарання; умовно-дострокове звільнення від відбування покарання для проходження військової служби; хвороба; інші підстави, передбачені законом.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 80 КК України, особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: п`ятнадцять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років за особливо тяжкий злочин.

Питання про застосування давності до особи, засудженої до довічного позбавлення волі, вирішується судом. Якщо суд не визнає за можливе застосувати давність, довічне позбавлення волі заміняється позбавленням волі.

Під давністю виконання обвинувального вироку розуміється сплив встановлених у законі строків з дня набрання чинності обвинувальним вироком, що виключає виконання призначеного судом покарання. Існування в КК України цього виду звільнення від відбування покарання обумовлюється недоцільністю виконання обвинувального вироку, оскільки після спливу вказаних строків його виконання не може мати належного карального і превентивного впливу, а також тим, що не вчинення засудженим у цей період нового злочину, як правило, свідчить про втрату ним суспільної небезпечності.

Початком перебігу строку давності є день набрання чинності обвинувальним вироком, який встановлюється кримінально-процесуальним законодавством.

Як за КПК України у редакції 1960 р., так і за КПК України 2012 р. вирок, що набрав законної сили, звертається до виконання судом, який постановив вирок, не пізніше як через три доби з дня набрання ним законної сили або повернення справи з апеляційної чи касаційної інстанції.

Оскільки відносно засудженого вирок Апеляційного суду Сумської області від 15.12.2004 р. набрав законної сили і саме за ним останній відбуває покарання, тому відсутні підстави для висновку про не своєчасне виконання вироку суду і як наслідок можливого застосування положень ст. 80 КК України відносно ОСОБА_7 .

Що стосується вирішення питання про заміну довічного позбавлення волі на більш м`яке покарання та здійснення повного підрахунку відбутого ОСОБА_7 покарання, з урахуванням часу його попереднього ув`язнення та ч. 5 ст. 72 Закону України в редакції Закону України № 838-VIII від 26 листопада 2015 року.

Відповідно до п. 3. ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про заміну невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким, а згідно п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України - інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

З огляду на положення п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених п. п. 3, 14 ч. 1 ст. 537 КПК України

Оскільки вирок Апеляційного суду Сумської області від 15.12.2004 р. за яким ОСОБА_7 засуджений до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна, вже набрав законної сили, ОСОБА_7 на даний час перебуває у державній установі «Сумський слідчий ізолятор», який не є місцем відбування покарання, то в цій частині у задоволенні заяви засудженого також слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 80, 87 КК України, ст. 129 Конституції України, ст.ст. 537, 539 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3