Єдиний унікальний номер 722/73/24
Номер провадження 1-кс/722/81/25
УХВАЛА

про застосування запобіжного заходу

30 січня 2025 року м.Сокиряни

Слідчий суддя Сокирянського районного суду Чернівецької області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання слідчої СВ ВП №1 (м. Сокиряни) Дністровського РВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в кримінальному провадженні №0000001 від 02.01.2024 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідча СВ ВП №1 (м. Сокиряни) ДРВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_4 звернулася до Сокирянського районного суду із вказаним вище клопотанням.

Посилалася на те, що у провадженні СВ ВП №1 (м. Сокиряни) Дністровського РВП ГУНП в Чернівецькій області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000001 від 02.01.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 16.03.2023 року №78 солдата ОСОБА_5 призначено на посаду стрільця-водія 2 аеромобільного відділення 2 аеромобільного взводу 10 аеромобільної роти НОМЕР_2 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 та зараховано до списків особового складу частини та поставлено на всі види забезпечення.

Будучи військовослужбовцем, солдат ОСОБА_5 , достовірно знаючи, у зв`язку з займаною посадою у військовій частині НОМЕР_1 , про заборону носіння, зберігання вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської) та бойових припасів до вогнепальної зброї, вибухових речовин або вибухових пристроїв без передбаченого дозволу, який видається органами поліції, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, у невстановлений досудовим розслідуванням датою та час, перебуваючи на посаді водія 2 аеромобільного відділення 2 аеромобільного взводу 10 аеромобільної роти 3 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 , знаходячись на території Донецької області, під час виконання бойового завдання, а саме силового зіткнення із збройними силами російської федерації, після знищення живої ворожої сили, на полі бою придбав шляхом знайдення вогнепальної зброї АК-74, набої калібру 5,45 мм. в кількості 352 шт., бойову гранату ручну осколкову М67 із запалом М213, ручну осколкову гранату Ф-1 із запалом УЗРГМ та димову гранату JVA0406, які забрав з поля бою та в подальшому зберігав в автомобілі невстановленої марки. Вказану вогнепальну зброю, набої та гранати ОСОБА_5 до військової частини НОМЕР_1 не здав, а також не повідомив про вказаний факт державні органи влади, які відповідають за облік та обіг вогнепальної зброї, бойових припасів, вибухових пристроїв, чим незаконно придбав та зберігав вогнепальну зброю, бойові припаси та вибухові пристрої.

16.01.2024 року в АДРЕСА_1 , під час проведення обшуку господарства солдата ОСОБА_5 , за місцем його фактичного проживання, в сарайному приміщенні на пічці було виявлено та вилучено вогнепальну зброю АК-74 у кількості 1 шт., набої калібру 5,45 мм. в кількості 352 шт., бойову гранату ручну осколкову М67 із запалом М213, ручну осколкову гранату Ф-1 із запалом УЗРГМ та димову гранату JVA0406 які ОСОБА_5 придбав, після чого зберігав без передбаченого законом дозволу.

Наданий на дослідження автомат являється бойовою нарізною вогнепальною зброєю 5,45 мм автоматом АК-74. Автомат виготовлений промисловим способом та придатний для стрільби.

Надані на дослідження 3 патрони являються боєприпасами до бойової нарізної вогнепальної зброї 5,45 мм проміжними патронами, призначеними для проведення пострілу з нарізної вогнепальної зброї калібру 5,45 мм (АК-74, АКС-74У та інш.). Патрони виготовлені промисловим способом та придатні для стрільби.

Надані на дослідження 349 патронів являються боєприпасами до бойової нарізної вогнепальної зброї - 5,45 мм проміжними патронами, призначеними для проведення пострілу з нарізної вогнепальної зброї калібру 5,45 мм (АК-74, АКС-74Н та інш.).

Надані на дослідження предмети поєднуються конструктивно між собою утворюючи при цьому одну ручну осколкову гранату М67, яка відноситься і до бойових припасів, і до вибухових пристроїв промислового виготовлення.

Надана на дослідження ручна осколкова граната Ф-1 без запала та запал УЗРГМ є частинами одного пристрою ручної осколкової гранати Ф-1. Надані на дослідження предмети поєднуються між собою утворюючи при цьому одну ручну осколкову гранату Ф-1, яка відноситься і до бойових припасів, і до вибухових пристроїв промислового виготовлення.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, тобто у незаконному придбанні, носінні та зберіганні вогнепальної зброї, бойових припасів та вибухових пристроїв, без передбаченого законом дозволу.

29.03.2024 року щодо ОСОБА_5 було складено та того ж дня погоджено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

30.03.2024 року ОСОБА_5 викликано в якості підозрюваного у вказаному кримінальному провадженні на 04.04.2024 року до відділення поліції №1 (м. Сокиряни) Дністровського РВП ГУНП в Чернівецькій області для вручення йому повідомлення про підозру.

Однак, 04.04.2024 року, а також 08.04.2024 року ОСОБА_5 , будучи належним чином повідомленим, не прибув до органу досудового розслідування, причин неявки не повідомив.

В подальшому, 09.05.2024 року ОСОБА_5 повторно викликано в якості підозрюваного у вказаному кримінальному провадженні на 12.05.2024 року до відділення поліції №1 (м. Сокиряни) Дністровського РВП ГУНП в Чернівецькій області.

Однак, 12.05.2024 року, а також 13.05.2024 року ОСОБА_5 , будучи належним чином повідомленим, не прибув до органу досудового розслідування, причин неявки не повідомив.

12.06.2024 ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області надано дозвіл на затримання ОСОБА_5 ..

Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 відноситься до категорії тяжких злочинів, за який передбачено кримінальну відповідальність у виді позбавленням волі на строк від трьох до семи років позбавлення волі.

Слідча вважає, що існує ряд ризиків, передбачених ст.177 КПК України, зокрема:

-передбаченого у п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, ОСОБА_5 може переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду, з урахуванням тяжкості злочину та міри покарання. Даний ризик існує, оскільки у разі доведення вини підозрюваній особі загрожує покарання терміном від трьох до семи років позбавлення волі.

-передбаченого у п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні. Даний ризик існує, оскільки усвідомлюючи те, що до даної протиправної діяльності причетні інші особи та їм можуть бути відомі відомості про протиправну діяльність підозрюваної особи, підозрюваний зможе вплинути на дачу показів свідків;

-передбаченого у п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Даний ризик існує, оскільки усвідомлюючи те, що до даної протиправної діяльності можуть бути причетні інші особи та їм можуть бути відомі відомості про протиправну діяльність підозрюваної особи, підозрюваний зможе вплинути на дачу показів свідками в даному кримінальному провадженні;

-передбаченого у п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Із врахуванням наведених обставин слідча просила обрати ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав та, з наведених у ньому підстав, просив задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився.

Згідно ч.1-3 ст.193 КПК України розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Слідчий суддя, до якого прибув або доставлений підозрюваний для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу, зобов`язаний роз`яснити його права, зокрема, мати захисника.

Слідчий суддя зобов`язаний вжити необхідних заходів для забезпечення захисником підозрюваного, якщо останній заявив клопотання про залучення захисника, якщо участь захисника є обов`язковою або якщо слідчий суддя вирішить, що обставини кримінального провадження вимагають участі захисника.

Зазначені положення кримінального процесуального закону спрямовані на забезпечення підозрюваному права на захист при вирішенні питання про застосування відносно нього запобіжного заходу, якщо розгляд такого клопотання здійснюється за його участі.

Однак відповідно до ч.6 ст.193 КПК України слідчий суддя розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Особливий порядок розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання підозрюваного під вартою, встановлений ч.6 ст.193 КПК України, передбачає, що розгляд відповідного клопотання здійснюється за відсутності підозрюваного, а тому в слідчого судді не має обов`язку забезпечити такого підозрюваного захисником навіть у випадку передбаченому ч.1 ст.52 КПК України. Тобто, за наявності передбачених у ч.6 ст.193 КПК України підстав слідчий суддя може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без участі підозрюваного та його захисника.

За наведених вище обставин слідчий суддя дійшов висновку про здійснення розгляду даного клопотання за відсутності підозрюваного, який перебуває за межами України та оголошений в розшук.

Заслухавши думку прокурора про доцільність обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, перевіривши докази, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Згідно п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно ч.1 та п.5 ч.2 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Частинами 1 та 2 ст.194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

При цьому, поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві, а тому виходячи з положень ч.5 ст.9 КПК України, слідчий суддя бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Так, згідно досліджених в судовому засіданні письмових документів клопотання, а саме: протоколу обшуку від 16.01.2024 року, висновку експерта №СЕ-19/124-24/588-БЛ від 22.01.2024 року, висновком експерта №СЕ-19/126-24/567-БЛ від 18.01.2024 року, висновку експерта №СЕ-19/126-24/568-БЛ від 19.01.2024 року, висновку експерта №КСЕ19/126-24/594 від 29.02.2024 року, висновку експерта №КСЕ-19/126-24/598 від 28.02.2024 року, протоколів допитів свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Дослідженими в судовому засіданні матеріалами клопотання також встановлено і наявність достатніх підстав вважати, що існує ряд ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

Зокрема, слідчий суддя погоджується з доводами прокурора, щодо можливості переховування ОСОБА_5 від органу досудового розслідування та/або суду, з урахуванням тяжкості злочину та міри покарання; можливість незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється.

Відповідно п.3 абз.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» від 25.04.2003 року №4, запобіжні заходи застосовується за наявності підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений буде намагатись ухилятися від слідства або суду, перешкоджати встановленню істини по кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень. Разом з тим взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим такий обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають з норм КПК України, і його належної поведінки.

Разом з тим, в п.13.3 вищевказаної Постанови роз`яснено, що обов`язковою умовою взяття під варту (виходячи з його правової природи) має бути обґрунтована впевненість судді в тому, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Це можливо, коли особа немає постійного місця проживання, зловживає спиртними напоями чи вживає наркотичні засоби, продовжує вчиняти злочини, підтримує соціальні зв`язки негативного характеру, порушила умови запобіжного характеру, не пов`язаного з позбавленням волі, раніше ухилялася від слідства, суду чи виконання судових рішень.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 розглядаючи подання, суддя з`ясовує, чи є підозра у вчиненні особою злочину або обвинувачення останньої обґрунтованими, тобто чи є в розпорядженні органу дізнання, слідчого встановлені у визначеному законом порядку достатні дані, що свідчать про наявність ознак злочину, вчиненого саме цією особою (ними можуть бути заяви й повідомлення про злочин, явка з повинною, документи, складені за результатами оперативно-розшукової діяльності, протоколи слідчих дій, висновки експертиз тощо).

У відповідності до рішення Конституційного Суду України від 08 липня 2003 року № 14-рп/2003 тяжкість злочину законом не визначається як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу, а тільки враховується поряд з іншими обставинами, передбаченими відповідними статтями КПК України.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Аналізуючи доцільність обрання запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 у виді тримання під вартою, слідчий суддя враховує таке.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України взяття під варту як запобіжний захід може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук.

Дослідивши матеріали провадження слідчий суддя вважає, що ОСОБА_5 обґрунтовано набув процесуального статусу підозрюваного у цьому кримінальному провадженні та йому обґрунтовано повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, не вирішуючи при цьому питання про доведеність винуватості та остаточність кваліфікації його дій.

Відповідно до ч.1 ст.42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень (ч. 1 ст. 278 КПК України).

29.03.2024 року щодо ОСОБА_5 було складено та того ж дня погоджено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

30.03.2024 року ОСОБА_5 викликано в якості підозрюваного у вказаному кримінальному провадженні на 04.04.2024 року до відділення поліції №1 (м. Сокиряни) Дністровського РВП ГУНП в Чернівецькій області для вручення йому повідомлення про підозру.

Однак, 04.04.2024 року, а також 08.04.2024 року ОСОБА_5 , будучи належним чином повідомленим, не прибув до органу досудового розслідування, причин неявки не повідомив.

В подальшому, 09.05.2024 року ОСОБА_5 повторно викликано в якості підозрюваного у вказаному кримінальному провадженні на 12.05.2024 року до відділення поліції №1 (м. Сокиряни) Дністровського РВП ГУНП в Чернівецькій області.

Однак, 12.05.2024 року, а також 13.05.2024 року ОСОБА_5 , будучи належним чином повідомленим, не прибув до органу досудового розслідування, причин неявки не повідомив.

Водночас, згідно рапорту оперуповноваженого СКП ВП №1 (м. Сокиряни) ДРВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_8 від 09.05.2024 року, при спілкуванні з жителями с. Вітрянка Дністровського району Чернівецької області стало відомо, що ОСОБА_5 перетнув державний кордон з Республікою Молдова та на даний час перебуває в Польщі.

Під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою за відсутності підозрюваного слідчий суддя, серед іншого, також зобов`язаний встановити наявність достатніх підстав вважати, що такий підозрюваний оголошений у міжнародний розшук.

Разом з тим Кримінальний процесуальний кодекс України жодним чином не обумовлює ухвалення судового рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності підозрюваного доведеністю факту перебування такої особи у міжнародному розшуку, а лише визначає необхідність оголошення такого розшуку (ч. 6 ст. 193, ч. 2 ст. 281 КПК України).

Постановою слідчої СВ ВП №1 (м. Сокиряни) ОСОБА_4 від 08.01.2025 року підозрюваного ОСОБА_5 оголошено в міжнародний розшук.

Отже, обставини, встановлені під час розгляду клопотання, у сукупності дають підстави для висновку про те, що ризик переховування ОСОБА_5 від органів досудового розслідування та суду є актуальним.

Відповідно до ч. 1 ст. 281 КПК України якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або він виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України чи за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, слідчий, прокурор оголошує розшук такого підозрюваного.

Вказана норма права не відокремлює оголошення особи в державний, міждержавний чи міжнародний розшук. Тобто, підставами для оголошення підозрюваного в розшук (державний, міждержавний, міжнародний) є відсутність під час досудового розслідування відомостей про його місцезнаходження або перебування такої особи за межами України та неявка без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик.

Обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою є передумовою здійснення такого розшуку каналами Інтерполу та спрямоване на внесення особи в базу даних для розшуку з метою встановлення місцезнаходження розшукуваної особи, її затримання, арешту, або обмеження пересування для екстрадиції, а тому зупинення досудового розслідування, відповідно до вимог ч. 5 ст. 280 КПК України, не перешкоджає зверненню до суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу.

Крім того, обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою на підставі ч. 6 ст. 193 КПК відноситься до заходів забезпечення кримінального провадження, а не до слідчих (розшукових) дій.

Під час розгляду слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Надані із клопотанням матеріали доводять наявність правових підстав для обрання підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою а також те, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси підозрюваного з метою забезпечення кримінального провадження.

Обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою не тотожне застосуванню такого, оскільки після затримання ОСОБА_5 , питання можливості застосування до нього обраного запобіжного заходу або його зміну на більш м`який запобіжний захід буде розглядатися судом у встановленому законом порядку. Відтак, розглядаючи клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою на підставі ч.6 ст.193 КПК України суд позбавлений можливості застосувати відносно підозрюваного більш м`який запобіжний захід.

Відповідно до ч. 4 ст. 197 КПК України у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного на підставі ч. 6 ст. 193 КПК України строк дії такої ухвали не зазначається.

При обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається (ч. 4 ст. 183 КПК України).

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 184, 186, ч. 6 ст. 193, 193-194, 196, 197,309 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчої СВ ВП №1 (м. Сокиряни) Дністровського РВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в кримінальному провадженні №0000001 від 02.01.2024 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України задовольнити.

Застосувати щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою.

З метою доставлення до Сокирянського районного суду Чернівецької області надати дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Роз`яснити, що згідно з положеннями ч. 6 ст. 193 КПК України, після затримання оголошеної у міжнародний розшук особи і не пізніше як через сорок вісім годин з часу доставки її до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Зобов`язати посадову особу органу, уповноваженого на затримання особи, після затримання підозрюваного і не пізніш як через сорок вісім годин з часу доставки до місця кримінального провадження у справі доставити підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до Сокирянського районного суду Чернівецької області для розгляду питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його заміну на більш м`який запобіжний захід.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора у вказаному кримінальному провадженні.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду протягом 5-ти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя:

Повний текст ухвали складено 31.01.2025 року.