Справа № 461/8017/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/912/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарях ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в режимі відеоконференції справу за апеляційними скаргами прокурора Львівської обласної прокуратури ОСОБА_7 та захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 на вирок Галицького районного суду м. Львова від 19 липня 2024 року, -

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 , -

встановила:

цим вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого у АДРЕСА_1 ,

засуджено за ч.1 ст. 258-3 КК України до восьми років позбавлення волі, з конфіскацією всього майна, належного йому на праві власності.

Запобіжний захід ОСОБА_8 залишено без змін - тримання під вартою до вступу вироку в законну силу.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 постановлено рахувати з 30 червня 2021 року.

Вирішено питання з процесуальними витратами та речовими доказами.

Згідно вироку суду, ОСОБА_8 , реалізуючи свої злочинні наміри, які полягають у протидії силам АТО та ООС, достовірно знаючи з розповсюджених у засобах масової інформації та мережі «Інтернет» повідомлень про проведення на території Луганської області України Антитерористичної операції проти терористичної організації «Луганська народна республіка» та усвідомлюючи, що сили і засоби АТО та ООС використовуються для захисту суверенітету і територіальної цілісності України, а активні бойові дії проти них на території, підконтрольній органам державної влади України, призводять до загибелі військовослужбовців, мирного населення, пошкодження військової техніки, об`єктів інфраструктури, тощо, а відтак наносять шкоду боєздатності підрозділів сил АТО та ООС, діючи умисно, з ідеологічних та корисливих мотивів, у березні 2017 року (більш точний час досудовим слідством не встановлено) добровільно вступив на службу до терористичної організації «Луганська народна республіка».

При цьому, ОСОБА_8 , вступаючи до вказаного непередбаченого законом збройного формування - терористичної організації «ЛНР», був достовірно обізнаний, що така відноситься до збройних формувань, а саме - має організаційну структуру військового типу (поділяється на структурні підрозділи (групи, пости) з визначенням особового складу кожного з них, які носять формений одяг військового типу), характеризується наявністю єдиноначальності та субординації (невстановленими органами досудового розслідування особами здійснюється єдине керівництво зазначеними збройними формуваннями), використанням знаків розрізнення (нарукавних шевронів та інших предметів), має воєнізований характер завдань та методів (здійснення з використанням вогнепальної зброї та військової техніки збройного опору підрозділам Збройних Сил України та інших військових формувань України, задіяних в проведенні антитерористичної операції та Операції об`єднаних сил на території Донецької та Луганської областей України) та ставить перед собою специфічні завдання (утримання території окремих районів Луганської області, тимчасово непідконтрольних органам державної влади України, встановлення на території цих районів Луганської області військового стану (перевірка документів у осіб, чергування з вогнепальною зброєю на підконтрольних об`єктах, обладнання на території зазначених районів Луганської області так званих «блокпостів» для здійснення збройного опору Збройним Силам України та іншим військовим формуванням України) і має для цього відповідні матеріальні засоби (вогнепальну зброю, боєприпаси та військову техніку).

Крім цього, ОСОБА_8 усвідомлював, що зазначений підрозділ терористичної організації «ЛНР» не належить до збройних формувань, передбачених Законами України «Про Збройні Сили України», «Про Службу безпеки України», «Про Національну поліцію», «Про Державну прикордонну службу Укрїни» «Про Національну гвардію України», «Про державну Зону органів Державної влади України та посадових осіб» та іншими законодавчими актами України, якими визначено створення та функціонування збройних формувань України.

Вступивши до непередбаченого законом збройного формування - терористичної організації «ЛНР», ОСОБА_8 був забезпечений військовою формою, вогнепальною зброєю та боєприпасами до неї і, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 51 від 17.03.2017 призначений на посаду старшого стрільця 2 мотострілецького відділення 3 мотострілецького взводу ІНФОРМАЦІЯ_2 », на якій перебував до березня 2018 року.

Місцем постійної дислокації « ІНФОРМАЦІЯ_3 » є АДРЕСА_2 . Водночас окремі підрозділи вищевказаного незаконного збройного формування розташовуються на ділянці вздовж лінії розмежування сил ООС та незаконних збройних формувань поблизу н.п. «Сміле», Жолобок, Голубівка Луганської області з метою нанесення вогневих ударів по позиціях Збройних сил України.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 258-3 КК України (в редакції Закону №2341-ІІІ від 05.04.2001, згідно із Законом № 170-V від 21.09.2006, із змінами, внесеними згідно із Законами № 2258-VI від 18.05.2010, № 1689-VII від 07.10.2014).

В апеляційній скарзі прокурор Львівської обласної прокуратури ОСОБА_7 не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікації дій обвинуваченого, вважає, що вирок суду підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю призначеного ОСОБА_8 покарання ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Зазначає, що суд не обґрунтував призначення обвинуваченому ОСОБА_8 мінімального покарання і констатуючи відсутність обставин, що пом`якшують таке, не зазначає жодних інших обставин, які б впливали на ступінь тяжкості вчиненого злочину, чи позитивно свідчили про особу обвинуваченого, який під час досудового розслідування та судового розгляду не визнавав своєї вини, не розкаювався у вчиненому, не сприяв органу досудового розслідування чи суду у встановленні та з`ясуванні обставин справи.

Акцентує, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину проти громадської безпеки і будучи громадянином України за народженням, маючи правовий зв`язок з Україною, що знаходить свій вияв у взаємних правах та обов`язках, будучи зобов`язаним здійснювати захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, в порушення зазначених зобов`язань брав участь в діяльності незаконного збройного формування та терористичної організації, що свідчить про підвищену суспільну небезпеку скоєного ОСОБА_8 злочину.

Просить скасувати вирок Галицького районного суду м. Львова від 19 липня 2024 року, ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 258-3 КК України, та призначити покарання у виді п`ятнадцяти років позбавлення волі з конфіскацією майна.

В решті вирок залишити без змін.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_9 покликається на те, що вирок суду підлягає скасуванню у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Зазначає, що затримання обвинуваченого ОСОБА_8 29 червня 2021 року проводилось до внесення відомостей до ЄРДР та з порушенням вимог ч.5 ст. 208 КПК України, оскільки не було складено відповідного протоколу, не роз`яснено прав затриманого, а відтак вважає зібрані докази недопустимими.

Акцентує, що протокол допиту ОСОБА_8 від 29 червня 2021 року також є недопустимим доказом, так як останній був допитаний як свідок, а згодом, набув статусу обвинуваченого.

Наголошує, що відеозапис допиту не був належно оформлений і слідчий не виніс постанови про фіксацію процесуальної дії.

Окрім цього, звертає увагу, що обшук 29 червня 2021 року проводився неуповноваженою особою - оперуповноваженим УСБУ ОСОБА_10 .

Покликається на відсутність супровідного листа прокурору до протоколу НСРД від 11 лютого 2021 року, що порушує передбачені ч.3 ст. 252 КПК України вимоги.

Вважає, що додаток до протоколу - копія диска - не був автентичним, а його реєстраційні номери містять розбіжності.

На думку апелянта, виявлені на основі НСРД файли, зокрема документи Microsoft Excel, містять ознаки маніпуляцій. У висновку експерта від 18 листопада 2022 року зазначено, що файл було модифіковано під час проведення НСРД, що ставить під сумнів його достовірність.

Зазначає, що протокол НСРД від 02 квітня 2021 року де зафіксовані телефонні розмови обвинуваченого ОСОБА_8 є неналежним доказом, оскільки розмови не охоплюють період злочину (березень 2017 - березень 2018 років) і не стосуються обставин справи.

Також акцентує, що свідок ОСОБА_11 , який впізнав обвинуваченого ОСОБА_8 , не зміг надати чітких і послідовних показань, вказав невірний зріст останнього, не згадав характерні риси обличчя та надав суперечливу інформацію про місце дислокації батальйону, де нібито служив обвинувачений.

На переконання сторони захисту, в ході судового розгляду кримінального провадження не доведено умислу обвинуваченого ОСОБА_8 на участь у терористичній організації, не встановлено конкретних дій, місця їх вчинення та їхнього характеру. Крім цього, немає доказів корисливих чи ідеологічних мотивів обвинуваченого.

Наголошує, що досудове розслідування мало здійснюватись слідчим відділом ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях, а не УСБУ у Львівській області, оскільки місце дислокації батальйону - Луганська область.

Вважає, що сукупність доказів є недостатньою для доведення вини обвинуваченого ОСОБА_8 , а допущені порушення під час досудового розслідування ставлять під сумнів законність вироку.

Просить скасувати вирок, визнати ОСОБА_8 невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст. 258-3 КК України та виправдати у зв`язку з недоведеністю наявності в його діях складу кримінального правопорушення.

Повторно дослідити докази по справі.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора про підтримання апеляційної скарги сторони обвинувачення та заперечення апеляційної скарги сторони захисту, пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 і виступ його захисника - адвоката ОСОБА_9 , які підтримали свою апеляційну скаргу та заперечили щодо задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що такі задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

За правилами ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Колегія суддів вважає, що вказані вимоги закону судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_8 були дотримані.

Дії обвинуваченого ОСОБА_8 судом першої інстанції вірно кваліфіковані за ч.1 ст. 258-3 КК України - участь в терористичній організації.

На думку колегії суддів, згідно з положеннями кримінального процесуального закону, судом були оцінені показання свідків, письмові, електронні та речові докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та взаємозв`язку для постановлення обвинувального вироку.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини, на переконання колегії суддів, всупереч доводам сторони захисту, висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчинені інкримінованого кримінального правопорушення, за яке його засуджено, за обставин, встановлених місцевим судом і викладених у вироку, обґрунтований наявними в матеріалах провадження доказами, ретельно дослідженими й перевіреними в судовому засіданні, яким дана об`єктивна правова оцінка, з чим погоджується і апеляційний суд.

Так, тероризм становить одну з найбільших і найсерйозніших загроз як громадській, так і національній безпеці держави, що пов`язано зі злочинною діяльністю на Сході України незаконних збройних формувань, зокрема, так званої Луганської народної республіки.

Як вірно встановлено судом першої інстанції повідомлення про вчинення кримінального правопорушення № 2/4-7400, № 2/4-820, № 62/2/4-51, свідчать про причетність обвинуваченого до терористичної організації «Луганська народна республіка», і є належними та допустимими доказами з яких вбачається, що ОСОБА_8 з 2017 року перебував у складі Народної міліції «ЛНР» та виконував функції старшого стрільця.

Протокол огляду від 09 червня 2021 року підтверджує, що обвинувачений ОСОБА_8 у квітні 2018 року неодноразово контактував із ОСОБА_12 (старшиною роти) та ОСОБА_13 (командиром взводу Народної міліції «ЛНР»), що доводить активну участь обвинуваченого у діяльності терористичної організації і такі зв`язки є переконливими доказами співпраці ОСОБА_8 із впливовими представниками «ЛНР».

Протокол НСРД № 62/2/4-1915 від 02 квітня 2021 року містить записи телефонних розмов ОСОБА_8 із його матір`ю, дружиною та батьком, у яких обвинувачений визнає факт «воювання» та «служіння» в «ЛНР», обговорює можливість продовження служби в терористичній організації, що, на переконання колегії суддів, підтверджує його умисел та ідеологічні мотиви участі, а той факт, що телефонні розмови обвинуваченого охоплюють період із 15 лютого 2021 року по 26 квітня 2021 року, не нівелює доказового значення для справи, так як їх зміст однозначно і беззаперечно вказує на тривалу участь ОСОБА_8 у терористичній організації «ЛНР», стійкі зв`язки з її членами, що доводить послідовність та безперервність його дій у складі цієї організації з березня 2017 року по березень 2018 року та пізніше.

У протоколі НСРД № 62/2/4-633 від 11 лютого 2021 року зафіксовано інформацію щодо файлу «3_Ьааа1.x1зx», який містить штатну структуру підрозділів «ЛНР». У документі зазначено прізвище обвинуваченого ОСОБА_8 та його посаду - старшого стрільця, що підтверджує офіційний статус участі обвинуваченого у терористичній організації та узгоджується з іншими доказами.

Даними протоколу огляду від 22 червня 2021 року файлу «3_Ьааа1.x1зx», отриманого із соціальної мережі «Вконтакте» зі сторінки ОСОБА_14 підтверджується, що обвинувачений ОСОБА_8 перебував у штаті 2 мотострілецького відділення 3 мотострілецького взводу 9 мотострілецької роти 3 мотострілецького батальйону ІНФОРМАЦІЯ_4 », що на переконання колегії суддів, є ключовим доказом участі обвинуваченого у діяльності терористичної організації.

Також, вина обвинуваченого доведена і протоколом обшуку від 29 червня 2021 року, під час якого в обвинуваченого ОСОБА_8 вилучено персональний мобільний телефон, та протоколом огляду від 13 вересня 2021 року мобільного телефону марки «Meizu» 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , в якому знаходиться сім картка оператора «Водафон» № НОМЕР_4 , в ході огляду мобільного терміналу оглянуто список контактів, серед яких знаходиться контакт « ОСОБА_15 » із номером НОМЕР_5 , що належить слідчому т.зв. «Генеральної прокуратури ЛНР» громадянину України ОСОБА_16 , а також мобільного телефону марки "Vivo" IMEI1: НОМЕР_6 , ІМЕІ 2: НОМЕР_7 , в якому знаходиться картка оператора «Київстар» № НОМЕР_8 , сім картка оператора «Водафон» № НОМЕР_9 та картка пам`яті Micro SD об`ємом 8 Gb; в ході огляду мобільного терміналу оглянуто список контактів, серед яких знаходиться контакт « ОСОБА_17 » із номером НОМЕР_5 , що належить слідчому т.зв. «Генеральної прокуратури JIHP» громадянину України ОСОБА_16 .

Протоколом огляду з оптичним диском від 12 лютого 2021 року персональної сторінки в соціальній мережі «Вконтакте» ОСОБА_8 , де зафіксовано зображення обвинуваченого ОСОБА_8 у військовій формі взірця збройних сил російської федерації.

Протоколом пред`явлення особи для впізнання від 17 червня 2021 року, під час якого свідок ОСОБА_11 впізнав за фотознімками обвинуваченого ОСОБА_8 , як військовослужбовця народної міліції «ЛНР».

Протоколом пред`явлення особи для впізнання від 04 червня 2021 року, в ході якого свідок ОСОБА_18 впізнав за фотознімками обвинуваченого ОСОБА_8 , як військовослужбовця народної міліції «ЛНР».

Висновком судової портретної експертизи № СЕ-19/114-21/12151-ФП встановлено, що особа на зображеннях у соціальній мережі «Однокласники» є ОСОБА_8 . Даний доказ, на переконання колегії суддів є належним і виключає можливість помилкової ідентифікації.

Висновок експертизи звукозапису № 3147/3148 від 09 вересня 2021 року підтверджує автентичність голосу ОСОБА_8 на записах, зроблених під час НСРД. Висловлювання обвинуваченого, зафіксовані у звукозаписах, узгоджуються з його діяльністю у складі «ЛНР».

Окрім цього, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що показання свідка ОСОБА_11 беззаперечно підтверджують факт участі обвинуваченого ОСОБА_8 у діяльності народної міліції «ЛНР». Зокрема, ОСОБА_11 зазначив, що впізнав ОСОБА_8 як військовослужбовця «ЛНР», з яким перетинався під час проходження військової служби у танковому батальйоні. Свідок описав зовнішні ознаки обвинуваченого, включаючи носіння військової форми «ЛНР», що узгоджується з іншими матеріалами справи.

Незначні розбіжності у деталях показань свідка, зокрема щодо опису зросту чи зачіски, не спростовують факту причетності обвинуваченого ОСОБА_8 до терористичної організації.

Також, аналізуючи зміст показань вищезазначеного свідка щодо розмови ОСОБА_8 із знайомим ОСОБА_19 , під час якої обвинувачений цікавився можливістю переведення до танкового батальйону з метою отримання вищої зарплати, то такий контекст, на переконання колегії суддів, вказує на корисливі мотиви активної участі ОСОБА_8 у діяльності терористичної організації та усвідомлення ним своєї ролі.

Показання свідка ОСОБА_20 - слідчого СБУ, підтверджують законність дій слідства під час збору доказів. Так, свідок детально пояснив, як оперативна інформація щодо протиправної діяльності обвинуваченого ОСОБА_8 була отримана, перевірена та задокументована, окрім цього наголосив, що відповіді на доручення слідчого могли надаватися як у письмовій, так і в усній формі, що відповідає загальній практиці досудового розслідування. Відтак, колегія суддів вважає безпідставними покликання сторони захисту про порушення процедури збору оперативної інформації, оскільки слідчий діяв у межах повноважень, передбачених ст. 40 КПК України, забезпечуючи належність і допустимість отриманих доказів.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 - співробітник СБУ у Львівській області у своїх показаннях зазначив про законність проведення ним на підставі доручення слідчого НСРД - зняття інформації з електронних інформаційних систем від 11 лютого 2021 року, а саме сторінки «Вконтакте» ОСОБА_14 , заперечивши імовірність можливості внесення змін чи правок до файлу «З_Ьааа1.х13х», в якому зафіксовано штатний розпис учасників терористичної організації «Луганська народна республіка», до якої входив обвинувачений ОСОБА_8 , що, на думку колегії суддів, підтверджує його автентичність.

Дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними своїх доказів і у доведенні їх переконливості, а також принципу диспозитивності, зберігаючи неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, місцевий суд, з метою перевірки версії сторони захисту, про заперечення перебування ОСОБА_8 на непідконтрольній частині території України у період з березня 2017 року по березень 2018 року, задоволивши відповідне клопотання, допитав заявлених свідків, а саме ОСОБА_21 - рідну сестру обвинуваченого та їх подругу - ОСОБА_22 .

Так, свідок ОСОБА_21 повідомила, що в липні 2014 року ОСОБА_8 з дружиною і дітьми переїхав із м. Довжанськ (Свердловськ), Луганської області, до Києва, де вона допомагала з квитками та житлом. Наприкінці 2016 року, після сварки з дружиною, остання забрала дітей і повернулася до м. Довжанська. У січні 2017 року ОСОБА_8 теж поїхав до м. Довжанська, де перебував близько року, займаючись ремонтом машин. Восени 2019 року він повернувся до м. Києва і знову почав постійно проживати там.

Свідок ОСОБА_22 пояснила, що влітку 2020 року ОСОБА_8 проживав у її квартирі в Києві. Зазначила, що ОСОБА_8 раніше жив із сім`єю у сестри на Подолі в м. Києві, але після конфлікту з дружиною переїхав до Луганської області. Також повідомила, що ОСОБА_8 періодично їздив до Луганської області у сімейних справах, займався ремонтом машин і допомагав по господарству, але точних дат не вказала.

Також, згідно наданого стороною обвинувачення в ході апеляційного розгляду справи листа ІНФОРМАЦІЯ_5 , на виконання доручення прокурора від 13 грудня 2024 року, співробітниками головного оперативно-розшукового відділу НОМЕР_10 прикордонного загону, із використанням автоматизованої інформаційно-телекомунікаційної системи «Гарт», проведено аналіз перетинів ОСОБА_8 державного кордону України за період із 08.11.2017 по теперішній час, за результатами чого, отримано наступні дані: 19.12.2019 (в`їзд), 12.12.2020 (виїзд), 18.12.2020 (в`їзд), що на переконання колегії суддів, спростовує його пояснення про те, що, зокрема, у 2017-2018 роках він декілька разів їздив з м. Києва до м. Довжанська, Луганської області та повертався назад у м. Київ.

А отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо критичної оцінки показань ОСОБА_8 та вважає обґрунтованим покликання суду про те, що такі спрямовані на уникнення обвинуваченим кримінальної відповідальності за вчинене.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_9 з приводу незаконності затримання ОСОБА_8 , порушення права на захист, проведення досудового розслідування неуповноваженим органом та недопустимості окремих доказів, то такі абсолютно повторюють лінію захисту, обрану у суді першої інстанції, а наведені на їх обґрунтування аргументи були предметом дослідження під час судового розгляду у місцевому суді, про що належно мотивовано у вироку суду, з чим погоджується і колегія суддів.

Зокрема, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції щодо законності і дотримання порядку проведення затримання ОСОБА_8 , оскільки, як вірно зазначено місцевим судом, слідчий суддя при обранні підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, перевірив всі обставини його затримання та будь-яких порушень права на захист не констатував, разом з тим, підтвердив законність такого затримання, обравши запобіжний захід.

Також, сторона захисту стверджує, що сторона обвинувачення порушила вимоги п.1 ч.3 ст. 87 КПК України, використавши протокол допиту ОСОБА_8 від 29 червня 2021 року як підставу для призначення експертиз №СЕ-19/114-21/12151-ФП від 23 вересня 2021 року (судово-портретна експертиза) та №3147/3148 від 09 вересня 2021 року (експертиза звукозапису). Наведене, на думку апелянта, ставить під сумнів допустимість результатів вказаних експертиз.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що протокол допиту ОСОБА_8 від 29 червня 2021 року судом не досліджувався, і ні сторона обвинувачення, ні сторона захисту не заявляла відповідного клопотання, окрім цього, як вбачається з матеріалів справи, такий не є основою для призначення експертиз і у матеріалах справи чітко зафіксовано, що експертизи були призначені на підставі інших доказів, зокрема: судово-портретна - заснована на зображеннях, отриманих із соціальних мереж та матеріалів НСРД; експертиза звукозапису базувалася на результатах НСРД (зняття інформації з телекомунікаційних мереж), що здійснювалося відповідно до ухвали слідчого судді.

Відтак, на переконання колегії суддів, використання судом першої інстанції результатів вищенаведених експертиз для обґрунтування обвинувачення не суперечить нормам КПК України, оскільки в їх основі докази отримані у встановленому законом порядку.

Безпідставними колегія суддів вважає доводи захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 про недопустимість протоколу за результатами проведення негласної слідчої розшукової дії - зняття інформації з електронної інформаційної системи від 11 лютого 2021 року, оскільки у матеріалах справи наявні ухвала, якою санкціоновано проведення НСРД, протокол НСРД із додатками, у тому числі і оптичним диском.

Покликання сторони захисту про розбіжності у реєстраційних номерах на оптичному диску та у протоколі не спростовують допустимість доказу, оскільки такі є технічними помилками і в протоколі НСРД та на диску чітко зазначено дату проведення слідчої дії і її реєстраційний номер, що дозволяє ідентифікувати доказ.

Голослівними колегія суддів вважає твердження апелянта про маніпуляції з файлами, здобутими за результатами проведення негласної слідчої розшукової дії - зняття інформації з електронної інформаційної системи згідно протоколу від 11 лютого 2021 року, а саме «Штатка З МСБ 40МСБр станом на 05.2017» та «PLAN_ RLS_17_ 10-23_10_16 (1)».

Як вбачається з матеріалів справи, свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні підтвердив, що зняття інформації проводилося із застосуванням належного програмного забезпечення, і файли були збережені без змін. В свою чергу, експертом ОСОБА_23 , який проводив комп`ютерно-технічну експертизу, підтверджено, що файли на диску відповідають даним, зазначеним у протоколі НСРД.

Безпідставними є і доводи про розбіжності у часі створення файлів, оскільки у протоколі НСРД зазначено, що слідча дія тривала з 10:00 до 12:00, а модифікація файлу о 11:57:58 відповідає часовому проміжку проведення НСРД. Відповідно до технічних параметрів, час модифікації файлу не свідчить про його зміни, а вказує на момент завершення збереження даних.

Що стосується висновку експертизи комп`ютерно-технічного дослідження №22/4 КТ-46 від 18 листопада 2022 року, то колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано визнано даний доказ недопустимим, об`єктивно зазначивши, що такий ґрунтується на припущеннях і не містить конкретних доказів маніпуляцій із файлами, окрім цього, при складанні даного висновку експертом не досліджувались оригінали матеріалів кримінального провадження та матеріалів НСРД, а лише їх копії, надані захисником.

Не знайшли свого підтвердження, як під час судового розгляду в суді першої так і апеляційної інстанцій і покликання сторони захисту про порушення підслідності під час досудового розслідування кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_8 .

Так, ОСОБА_8 пред`явлено обвинувачення в участі у терористичній організації «Луганська народна республіка», тобто за ч.1 ст 258-3 КК України.

Розслідування злочинів, пов`язаних із терористичною діяльністю, зокрема за ст. 258-3 КК України належить до підслідності Служби безпеки України.

Постановою Генерального прокурора від 18 серпня 2021 року досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000068 відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , на підставі ч.5 ст. 36 КПК України було доручено слідчому відділу УСБУ у Львівській області. Підставою для зміни підслідності стало забезпечення ефективного розслідування злочину, передбаченого ч.1 ст. 258-3 КК України.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що досудове розслідування кримінального провадження №0000068 від 02 липня 2021 року проведено уповноваженим органом та з дотриманням вимог ст. 216 КПК України, яка визначає підслідність інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення.

Таким чином, на переконання колегії суддів, досудове розслідування та судовий розгляд були проведені з дотриманням вимог КПК України, докази по справі зібрані у законний спосіб. Надаючи оцінку доказам, місцевий суд мотивував у вироку свої висновки, а тому, у колегії суддів не виникає сумнівів щодо достовірності встановлених судом першої інстанції фактичних обставин справи, а відтак, виходячи з положень ст. 404 КПК України,не вбачає необхідності в повторному дослідженні доказів.

Враховуючи все вищенаведене, безпідставними колегія суддів вважає доводи сторони захисту щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність у зв`язку із відсутністю в діях обвинуваченого ОСОБА_8 складу злочину.

На думку колегії суддів, показання свідків, ОСОБА_11 , ОСОБА_20 та ОСОБА_10 узгоджуються між собою та з іншими доказами по справі, є достовірними і підтверджують наявність об`єктивної сторони, що полягає в участі обвинуваченого ОСОБА_8 у діяльності терористичної організації «ЛНР» та його усвідомленні протиправності своїх дій, як характеристики суб`єктивної сторони.

Отже, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції поза розумним сумнівом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_8 обіймав посаду у військовому формуванні «ЛНР», що є терористичною організацією, завданнями якої є зміна меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, вплив на прийняття рішень, вчинення та не вчинення дій органами державної влади України, шляхом застосування зброї, вчинення вибухів, підпалів та інших дій, які створюють небезпеку для життя та здоров`я людини, заподіяння значної майнової шкоди та настання інших тяжких наслідків, про що деталізовано в оскаржуваному судовому рішенні.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про невідповідність призначеного ОСОБА_8 покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, то колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином врахував характер і ступінь тяжкості кримінального правопорушення, яке відповідно до положень ст. 12 КК України є особливо тяжким, особу винного, відсутність обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання, і призначив таке у відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, у межах санкції частини статті інкримінованого кримінального правопорушення, мотивувавши це у вироку, що є необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи, які були б підставою для скасування судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

апеляційні скарги прокурора Львівської обласної прокуратури ОСОБА_7 та захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Галицького районного суду м. Львова від 19 липня 2024 року відносно ОСОБА_8 - без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4