Справа № 761/3946/25
Провадження № 1-кс/761/3236/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2025 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого 3 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_7 , яке погоджене з прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Житомир, українця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2 КК України, в рамках кримінального провадження № 0000820 від 17.09.2024, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про продовження підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування клопотання зазначено, що Головним слідчим управлінням СБ України за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000820 від 17.09.2024 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2 КК України.

28.01.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, а саме у здійснені за попередньою змовою групою осіб умисних дій, спрямованих на допомогу державі-агресору (пособництва), з метою завдання шкоди Україні, шляхом добровільного збору, підготовки та передачі матеріальних ресурсів та інших активів представникам держави-агресора, тобто у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2 КК України.

З метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, слідчий просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення розміру застави.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання за вищевказаними підставами та просив його задовольнити.

Захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні просив відмовити в задоволенні клопотання, просив застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді застави, подав відповідні письмові заперечення, в яких вказав на міцність соціальних зв`язків підозрюваного, його майновий стан, відсутність доказів обґрунтованості підозри та ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні також просив відмовити в задоволенні клопотання та застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді застави. Вказав на необґрунтованість та ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Підозрюваний підтримав позицію своїх захисників.

Слідчий суддя, заслухавши сторони кримінального провадження, дослідивши надані матеріали, дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що Головним слідчим управлінням СБ України за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000820 від 17.09.2024 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2 КК України.

28.01.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Частиною 1 ст. 194 КПК України встановлено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Щодо обґрунтованості підозри.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ.

Зокрема, у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року зазначено, що «обґрунтована підозра» означає існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, крім того, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Так, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді на даному етапі кримінального провадження доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.

У пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено, що «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

Слідчий суддя на стадії досудового розслідування для вирішення питання, зокрема, щодо обґрунтованості підозри не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини особи/осіб у вчиненні кримінального правопорушення чи її відсутності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи/осіб до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Отже, при вирішенні питання щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є його причетність до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування відносно нього запобіжного заходу.

Обставини, що дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, підтверджуються матеріалами кримінального провадження, а саме: відповіддю на доручення оперативного підрозділу від 23.09.2024; протоколом огляду від 18.09.2024 інтернет ресурсу «TradeData.Pro», в якому зафіксована інформація про експортно-товарні операції між ТОВ СП «Атем-Франк», ООО «EUROGAZCONTROL», ООО «ГАЗКОТЕЛБЕЛ», ІП «FAF» та ООО «ОВК.РУ»; протоколом огляду від 19.09.2024 мережі інтернет, в якому зафіксована інформація щодо постачання продукції українського виробництва в адресу державних установ рф; протоколом огляду від 17.12.2024 податкової звітності ООО «ОВК.РУ», в якому зафіксовані відомості щодо перерахування коштів від державних підприємств рф за продукцію українського виробництва; митними деклараціями та контрактами із специфікаціями про відправлення продукції з території України на адресу ООО «EUROGAZCONTROL» та ІП «FAF»; протоколом про проведення НСРД від 28.11.2024, в якому зафіксована протиправна діяльність ОСОБА_4 ; іншими матеріалами кримінального провадження, які у своїй сукупності дають можливість обґрунтовано підозрювати ОСОБА_4 у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні.

Враховуючи вищезазначені загальні підходи до обґрунтованості підозри, а також встановлені згідно з матеріалами судового провадження обставини, слідчий суддя вважає, що наявна інформація, яка може переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_4 своїми діями, про які йдеться у повідомленні про підозру від 28.01.2025, вчинив зазначене кримінальне правопорушення та на даному етапі досудового розслідування є достатні підстави, які поза розумним сумнівом свідчать про обґрунтованість пред`явленої підозри, оскільки в розпорядженні органу досудового розслідування є зібрані у встановленому законом порядку достатні фактичні данні, які свідчать про наявність ознак кримінального правопорушення, що інкримінується підозрюваному органом досудового розслідування.

Разом з тим, вищенаведеним висновком про обґрунтованість підозри не констатується наявності в діях ОСОБА_4 вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Так, на цій стадії слідчий суддя не вправі наперед вирішувати питання про фактичні обставини кримінального правопорушення, кваліфікацію дій підозрюваного, доведеність чи недоведеність винуватості підозрюваного, давати оцінку доказам щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, оскільки ці питання вирішуються судом при ухваленні судового рішення по суті обвинувачення на підставі обвинувального акту, а не під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу щодо особи, якій повідомлено про підозру у вчиненні злочину, що свідчать про вірогідність причетності особи до вчинення інкримінованого злочину та необхідність застосування щодо такої особи обмежувального заходу.

Щодо наявності ризиків та їх обґрунтованість.

Так, наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, який є особливо тяжким, має високий ступінь суспільної небезпеки, за який передбачена можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої, тому усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання, що загрожує йому у разі визнання його винним у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні останній може спробувати переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Крім того, з початку введення в дію воєнного стану в Україні відповідно до Закону України від 24.02.2022 № 2102-IX затвердженого Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, підозрюваний ОСОБА_4 двадцять два рази здійснював виїзд за межі території України (18.03.2022, 05.04.2022, 25.02.2022, 30.06.2022, 26.07.2022, 07.09.2022, 12.10.2022, 15.11.2022, 15.12.2022, 28.01.2023, 23.02.2023, 17.06.2023, 26.06.2023, 12.08.2023, 13.09.2023, 01.10.2023, 23.10.2023, 02.02,2024, 22.03.2024, 11.04.2024, 18.08.2024), що обумовлює можливість забезпечити власне перебування за межами території України, де переховуватиметься від органів досудового розслідування та суду.

Так, ОСОБА_4 , у разі перебування на свободі, зможе виїхати за межі території України за сприяння наявних зв`язків серед громадян Республіки Білорусь, зокрема підпорядкованих йому співробітників підприємства зареєстрованого на території вказаної держави, де відповідно до наявних матеріалів, у нього є стійкі контакти з представниками комерційних структур.

Заслуговує на увагу твердження органу досудового розслідування про те, що ОСОБА_4 є засновником та власником підприємства зареєстрованого на території Республіки Білорусь, а саме ООО «ГАЗКОТЕЛБЕЛ», має доступ до рахунків зазначеного підприємства в банківських установах зазначеної країни та можливість розпоряджатись значними сумами коштів розміщеними на них, що фактично надає йому змогу після виїзду за кордон, у тому числі до рф, мати джерело постійного доходу.

Таким чином, ОСОБА_4 має об`єктивну та реальну можливість впродовж тривалого часу ухилятися від кримінальної відповідальності, перебуваючи за кордоном, та в такий спосіб, переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Суд бере до уваги твердження сторони захисту щодо недостатності самого факту суворості покарання для встановлення ризику можливого переховування від органів досудового розслідування чи суду, однак зазначає, що даний ризи встановлений в сукупності з іншими фактами, а саме реальної можливості підозрюваного ОСОБА_4 перетнути державний кордон України.

Ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, зумовлений тим, що на даний час у кримінальному провадженні проведений не увесь комплекс необхідних слідчих (розшукових) дій, не встановлено усі обставини, що мають значення для досудового розслідування, зокрема не встановлені усі співучасники злочинів, місця зберігання предметів та документів, що можуть бути використані як речові докази, отримано не всі дані щодо місць проживання та перебування підозрюваного та інших осіб, причетних до вчинення злочину, що дає обґрунтовані підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 перебуваючи на волі, буде намагатися знищити, сховати або спотворити вказані речові докази, які мають значення для кримінального провадження. Також, підозрюваний ОСОБА_4 може намагатися знищити засоби зв`язку, належні їй та іншим співучасникам злочину, електронні поштові скриньки, інші речі та документи, які підтверджують їх спілкування та планування злочинної діяльності.

Суд відхиляє твердження сторони захисту, що органом досудового розслідування проведено комплекс слідчий дій (обшук за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_4 ) та встановлено всіх співучасників злочину, що у свою чергу доводить відсутність ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки досудове розслідування триває у кримінальному провадженні за № 0000820 від 17.09.2024, а відтак, можливе проведення додаткових слідчих (розшукових) та процесуальних дії для з`ясування й встановлення всіх обставин причетності ОСОБА_4 , до інкримінованого йому злочину, або доведення його невинуватості.

Наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовується тим, що на цей час в ході досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні проводяться необхідні слідчі (розшукові) дії з метою встановлення всіх осіб причетних до вчинення кримінальних правопорушень, а також свідків, які володіють відомостями про фактичні обставини кримінальних правопорушень. Враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_4 являється організатором злочинної схеми із здійснення постачання товарів українського виробництва на користь країні агресору, він може зашкодити проведенню швидкого, повного та неупередженого розслідування кримінального правопорушення, всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, з метою схиляння до дачі завідомо неправдивих показань на стадії досудового розслідування, незаконно вплинути на свідків у кримінальному провадженні, які являються його родичами та підконтрольними йому особами, іншими невстановленими на даний час особами, з якими останній перебуваючи на свободі зможе вільно спілкуватись та координувати дії щодо приховування та фальсифікування слідів вчинення кримінального правопорушення, вчиняти тиск на свідків, яких необхідно допитати у кримінальному провадженні, з метою схилити їх до відмови від дачі правдивих показань або дачі завідомо неправдивих показань у кримінальному провадженні.

Крім того, у кримінальному провадженні наразі встановлюються інші свідки вчинення кримінального правопорушення, відтак є підстави вважати, що підозрюваний в подальшому, знаючи про таких осіб, може як у спосіб погроз, підкупу, психологічного впливу, так і в інший спосіб незаконно впливати на них.

Перевіряючи наявність зазначеного ризику, слідчий суддя враховує встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч.ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного ст. 615 цього Кодексу (частина 4 статті 95 КПК України).

Враховуючи викладене, також суд відхиляє твердження захисту про відсутність даного ризику.

Підставою вважати обґрунтованим ризики, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, вказує те, що на даний час не встановлені усі співучасники ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 111-2 КК України, останній може повідомити про факт виявлення їх злочинної діяльності та обставини, які стали відомі йому в ході проведення досудового розслідування, що унеможливить притягнення до кримінальної відповідальності всіх винних осіб.

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 являється організатором злочинної схеми, має родинні зв`язки з власниками суб`єктів господарської діяльності продукція яких постачалась до рф, будучи засновником підприємства транзитера зареєстрованого на території РБ, реквізити якого використовувались для вчинення протиправних дій, має всі можливості продовжить вчиняти кримінальні правопорушення, або як безпосередньо, порадами, вказівками чи в інший спосіб сприяти вчиненню іншого кримінального правопорушення.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та наявними міжнародними контактами на території Республіки Білорусь та рф.

Отже, з метою усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому, слідчий суддя оцінює вірогідність та реальну можливість здійснення підозрюваним спроб протидіяти кримінальному провадженню у формах, визначених ч.1 ст. 177 КПК України, та у разі існування високої ступені ймовірності позапроцесуальних дій підозрюваного, застосовуючи стандарт достатності підстав, встановлює наявність таких ризиків.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Таким чином, в судовому засіданні підтверджується наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Щодо наявності підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Згідно ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442-1 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Метою застосування на стадії досудового розслідування запобіжного заходу відповідно до положень ч. 1 ст. 177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, про які зазначав прокурор у клопотанні.

Підозрюваний ОСОБА_4 відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України відноситься до осіб, до яких можливо бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , обставини вчинення злочину та його наслідки і суспільну небезпеку, особу підозрюваного, а також те, що докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати про наявність ризиків, зазначених у клопотанні, для запобігання яких слідчий суддя вважає недостатнім застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Крім того, слідчий суддя вважає, що обставина, яка виправдовує тримання особи під вартою, належить введений в країні з 24.02.2022 воєнний стан в зв`язку із військовою агресією рф проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку.

У зв`язку з наведеним, клопотання в частині застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованим, прокурором в судовому засіданні доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 ЦПК України, наявність яких встановлена в судовому засіданні.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання про застосування до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Щодо розміру застави.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначає розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Однак, згідно ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Враховуючи обставини кримінального провадження, оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2 КК України, суд вважає за необхідне не визначати розмір застави.

Керуючись ст. ст. 131, 132, 176, 177, 178, 182-184, 193, 194, 196, 309 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту фактичного затримання, а саме з 13 год. 51 хв. 28.01.2025, тобто по 27.03.2025.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Строк дії ухвали - по 27.03.2025.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1