Справа № 128/4399/24
Провадження №11-кп/801/174/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

зі секретарем судового засідання: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Вінницького районного суду Вінницької області від 05.11.2024 у кримінальному провадженні, відомості по якому внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000200 від 18.09.2024 року по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, неодруженого, освіта середня, уродженця м. Вінниця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

- вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 11.10.2024 року за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду на строк одни рік шість місяців

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,-

за участю сторін кримінального провадження

прокурора : ОСОБА_8 ,

захисника: ОСОБА_9

обвинуваченого: ОСОБА_7

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_7 , маючи умисел на незаконне придбання, зберігання психотропної речовини без мети збуту, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, всупереч Законам України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», 17.09.2024 близько 15:00 год. точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, під час прогулянки по вулиці 1-ий км. Хмельницьке шосе 1-А, поблизу ТОВ «Епіцентр -К», що у с. Зарванці Вінницького району Вінницької області на узбіччі дороги побачив полімерний пакет із порошкоподібною речовиною білого кольору. Будучи особою, яка раніше вживала психотропні речовини, зрозумівши, що там може бути психотропна речовина, ОСОБА_7 підняв вказаний полімерний пакет та помістив у праву кишеню своїх штанів, у які був одягнений для власних потреб без мети збуту. Таким чином, ОСОБА_7 , незаконно придбав психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін та зберігав при собі без мети збуту.

В подальшому, ОСОБА_7 , продовжуючи свій кримінально- протиправний умисел, направлений на незаконне зберігання психотропної речовини, без мети збуту, обіг якої обмежено - амфетамін, 17 вересня 2024 року близько 16 годин 15 хвилин перебуваючи за адресою: Вінницька область Вінницький район с. Зарванці, 1-ий км. Хмельницького шосе, 1-А, зупинений працівниками сектору кримінальної поліції відділу поліції № 3 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, з метою перевірки документів відповідно до ст.ст. 32, 34 Закону України «Про Національну поліцію». На запитання працівників поліції про наявність у нього заборонених в обігу речей повідомив, що зберігає у правій кишені своїх штанів психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін.

При виїзді слідчо-оперативної групи в ході проведення огляду місця події, в період часу з 17 годин 15 хвилин по 17 годину 26 хвилин 17 вересня 2024 року, поблизу ТОВ «Епіцентр-К» за адресою: Вінницька область Вінницький район с. Зарванці, 1-ий км. Хмельницького шосе 1-А, у присутності двох понятих ОСОБА_7 дістав із правої кишені своїх штанів та добровільно видав полімерний пакетик, всередині якого знаходилась порошкоподібна речовина білого кольору.

Згідно висновку експерта від 01 жовтня 2024 року в наданій на дослідження порошкоподібній речовині, міститься психотропна речовина - амфетамін, який відноситься до психотропних речовин, обіг яких обмежено. В досліджуваній речовині масою 1,9218 г, маса амфетаміну становить 1,2895 г.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» (перелік наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів таблиця II, список № 2) амфетамін, віднесено до психотропних речовин, обіг яких обмежено.

Згідно Таблиці II «Невеликі, великі та особливо великі розміри психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу», затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров`я України № 188 від 01.08.2000 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу», вага вилученої психотропної речовини, обіг якої обмежено амфетаміну, 1,2895 г., відноситься до більш ніж невеликих розмірів.

Вироком Вінницького районного суду Вінницької області від 05.11.2024 року ОСОБА_10 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначено йому покарання у виді одного року обмеження волі.

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік.

Згідно п.п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_7 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави судові витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи №СЕ-19/102-24/18791-НЗПРАП від 01 жовтня 2024 року в сумі 3183 (три тисячі сто вісімдесят три) 60 грн.

Скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 19 вересня 2024 року, а саме на: порошкоподібну речовину білого кольору, яку було вилучено та поміщено до спец.пакету НПУ № HYQ0122758, шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування.

Вирішено долю речових доказів.

Прокурор Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, просив вирок Вінницького районного суду Вінницької області від 05.11.2024 щодо ОСОБА_7 скасувати в частині призначення покарання через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що потягло невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Ухвалити новий вирок та визнати винним ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 309 КК України, призначити покарання у виді одного року семи місяців обмеження волі.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України остаточне покарання ОСОБА_7 визначити за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 11.10.2024, більш суворим покаранням за цим вироком, у виді одного року семи місяців обмеження волі, зарахувавши в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, покарання, відбуте частково за попереднім вироком.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 визначити з дня затримання на виконання вироку суду апеляційної інстанції.

В решті вирок залишити без змін.

Вимоги апеляційної скарги прокурора мотивовано тим, що суд першої інстанції, у порушення вимог ч. 4 ст. 70 КК України, не визначив остаточне покарання ОСОБА_7 за сукупністю злочинів з урахуванням попереднього вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 11.10.2024, чим допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

При призначенні обвинуваченому покарання суд не виконав вимоги ст. 65 КК України, роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», та, вирішуючи питання щодо міри покарання, не в повній мірі врахував ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, особу винного і призначив ОСОБА_7 покарання, яке є явно несправедливим внаслідок м`якості.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що до вчинення кримінального проступку, за який ОСОБА_7 засуджено оскаржуваним вироком, він вчинив аналогічне кримінальне правопорушення за коротких проміжок часу, що свідчить про не бажання обвинуваченого стати на шлях виправлення та ризик того, що обвинувачений може вчинити повторно кримінальне правопорушення.

Крім того, ОСОБА_7 офіційно не працевлаштований, немає постійного заробітку та доходу, не одружений, на утримані малолітніх та неповнолітніх дітей не має, що свідчить про відсутність стійкий соціальних зв`язків.

Таким чином, рішення суду першої інстанції суперечить загальним засадам призначення кримінального покарання, наведеним у ст. ст. 50, 65 КК України та у роз`ясненнях постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7, а тому є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність (ст. ст. 50, 65, 75 КК України) та, відповідно до ст. 413 КПК України, є підставою для скасування судового рішення.

Таке неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність (ст. ст. 50, 65, 75 КК України) також призвело до невідповідності призначеного ОСОБА_7 покарання тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості (ст. 414 КПК України).

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_8 , який просив задоволити апеляційну скаргу прокурора, захисника ОСОБА_9 , який просив відмоввити в задоволенні апеляційної скарги прокурора, обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав думку свого захисника, обговоривши доводи апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд апеляційної інстанції, вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав.

Згідно ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини, кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 309 КК України в апеляційній скарзі прокурора не оспорюються.

Суд першої інстанції кваліфікував дії ОСОБА_7 за ч.1 ст.309 КК України- незаконне придбання, зберігання наркотичних засобів та психотропних речовин без мети збуту.

Однак, з матеріалів кримінального провадження убачається, що ОСОБА_7 органами досудового розслідування обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України - незаконне придбання, зберігання психотропних речовин без мети збуту.

Також у мотивувальній частині вироку, викладаючи обвинувачення визнане судом доведеним, суд виклав обставини, які вказують на незаконне придбання, зберігання психотропних речовин без мети збуту.

Відповідно виключенню з вироку суду підлягає вказівка про кваліфікацію дій ОСОБА_7 у незаконному придбанні, зберіганні наркотичних засобів без мети збуту, як зайва.

Перевіряючи рішення суду, суд апеляційної інстанції вважає, що твердження апеляційної скарги прокурора щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність є обгрунтованими.

Відповідно п.1 ч.1 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», коли особа, щодо якої було застосовано звільнення від відбування покарання з іспитовим строком, вчинила до постановления вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 раніше судимий вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 11.10.2024 за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду на строк один рік шість місяців.

Кримінальне правопорушення, що інкримінується обвинуваченому, вчинено ним 17.09.2024, тобто до ухвалення вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 11.10.2024 року.

Враховуючи те, що ОСОБА_7 засуджено за кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 309 КК України, яке він вчинив 17.09.2024, тобто до ухвалення попереднього вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 11.10.2024, Вінницький районний суд мав визначити остаточне покарання ОСОБА_7 відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень.

Вінницький районний суд Вінницької області, не застосував закон,який підлягає застосуванню ч. 4 ст. 70 КК України,тобто має місце неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 409, п.1 ч.1 ст. 413 КПК України зазначене є підставою для скасування вироку суду першої інстанції та ухваленням нового вироку.

Згідно ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Вирішуючи питання щодо призначення покарання за ч.1 ст. 309 КК України з застосуванням ч.4 ст. 70 КК України, суд апеляційної інстанції вважає, що з урахуванням особи обвинуваченого, який має постійне місце проживання, неодружений, офіційно непрацевлаштований, обставин кримінального проступку, обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, відповідно ст. 66 КК України щирого каяття, обставин, що обтяжують покарання, згідно ст. 67 КК України, вимоги апеляційної скарги прокурора щодо доцільності визначення строку покарання один рік сім місяців обмеження волі є обгрунтованими.

Під час апеляційного розгляду надано пенсійне посвідчення серії НОМЕР_1 , згідно якого обвинувачений ОСОБА_7 отримує пенсію по інвалідності, довідку до акта огляду МСЕК серії 12 ААВ № 257449, згідно якої має третю групу інвалідності, трудове каліцтво, захворювання органів зору, посвідчення Управління персоналу штабу ВЧ НОМЕР_2 серії НОМЕР_3 ,згідно якої є ветераном війни-учасником бойових дій.

Відповідно до ст. 50 КК України, покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню ним нових злочинів.

Згідно ст.65 КК Українисуд призначає покарання у межах установлених у санкції статті, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд при призначені покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину має додержуватись принципу законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно ч.1 ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Проаналізувавши всі обставини, які мають значення для прийняття правильного рішення, з урахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_7 , суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що доцільно при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання застосувати ст. 75 КК України.

Вказане покарання відповідатиме загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст. 65 КК України, за своїм видом і розміром буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 а також запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Відповідно до вимог ч. 15 ст. 615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитись проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 413, 414,420, 615 КПК України, суд апеляційної інстанції,

У х в а л и в :

Апеляційну скаргу прокурора задоволити частково.

Вирок Вінницького районного суду Вінницької області від 05.11.2024 щодо ОСОБА_7 скасувати в частині призначення покарання через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що потягло невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Ухвалити новий вирок.

Призначити ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 309 КК України покарання у виді одного року семи місяців обмеження волі.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України остаточне покарання ОСОБА_7 визначити за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 11.10.2024, більш суворим покаранням за цим вироком, у виді одного року семи місяців обмеження волі, зарахувавши в строк покарання покарання відбуте частково за попереднім вироком.

Застосувати ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 визначити з дня ухвалення вироку апеляційним судом.

В решті вирок залишити без змін.

Судове рішення може бути оскаржене в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4