Справа № 333/2882/25
Провадження № 1-кс/333/1199/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2025 року м. Запоріжжя

Слідча суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , вивчивши матеріали скарги ОСОБА_2 на бездіяльність уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі щодо нездійснення процесуальних дій, -

В С Т А Н О В И ЛА:

ОСОБА_2 звернувся до слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя із скаргою на бездіяльність уповноважених осіб ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі, яка полягає у невиконанні дій, які зобов`язані виконати слідчі. Мотивуючи вказану скаргу заявник вказує, що йому «не зрозуміло, чому потерпілих допитують як свідків». Просить слідчого суддю: зобов`язати уповноважену особу ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі виконати вимоги ст.55, 214 КПК України, внести зміни до ЄРДР. До скарги долучив лист старшого слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Херсоні) ТУ ДБР у м. Мелітополі № 17-03-3597/2025 від 17.03.2025 року, яким заявника повідомлено, що з приводу його заяв у провадженні слідчих ТУ ДБР у м.Мелітополі перебувають наступні кримінальні провадження: № 0000088, № 0000118, № 0000123, № 000003, № 0007469, № 0001660, № 0002457. На теперішній час у кожному з вищевказаних проваджень заявника допитано в якості свідка. Повідомлено, що досудове розслідування вказаних кримінальних проваджень триває.

Слідча суддя вивчивши матеріали скарги, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду.

Так, серед засобів захисту прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження є звернення до суду, в якому міститься вимога зацікавленої особи про захист свого права або законного інтересу, що підлягає розгляду та вирішенню в установленому законом порядку.

Відповідно до ч.1 ст.55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди, а також адміністратор за випуском облігацій.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування може бути оскаржене, бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогамист. 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Слідчий суддя, враховує прецедентну практику Європейського суду з прав людини, яка виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв`язку з наведеним, вказані висновки суду не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.

При цьому, відповідно до положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

З норм ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Тобто, виходячи з положень ст. ст. 22, 26 КПК України, на особу, яка подає скаргу покладається обов`язок доведення перед слідчим суддею факту того, що скаргу подала особа, яка має на це право; скарга підлягає розгляду в цьому суді; скарга подана у встановлений строк та на дію чи бездіяльність, що підлягають оскарженню до слідчого судді.

Розгляд клопотань сторони кримінального провадження під час досудового розслідування відбувається в порядку, передбаченому ст. 220 КПК України, а саме, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 220 КПК України про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання.

Виходячи зі змісту положень ст. 220 КПК України, слідчий, прокурор зобов`язаний розглянути клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника в строк не більше трьох днів з моменту подання, однак таке клопотання повинно стосуватися не будь-яких дій, а саме процесуальних дій, які: передбачені КПК України; направлені на виконання завдань кримінального провадження при проведенні досудового слідства; відносяться до компетенції слідчого.

Клопотання це письмове звернення з проханням про виконання будь-яких процесуальних дій у кримінальному провадженні, визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо. Клопотання може вноситись стороною захисту, потерпілим, його представником чи законним представником. Воно адресується слідчому чи прокурору, який протягом трьох днів, розглянувши клопотання, приймає одне з таких рішень задовольняє чи відмовляє у задоволенні клопотання.

Тобто, право на звернення із клопотанням відповідно до ч.1 ст.220 КПК України має не будь-хто, а визначене законом коло осіб (сторона захисту, потерпілий і його представник чи законний представник, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, інша особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представник), клопотання може бути заявлено вказаними особами не про будь-що, а про виконання процесуальних дій, визначених законом.

Водночас на підтвердження того, що ОСОБА_2 у кримінальних провадженнях є особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, тобто має право звертатися до слідчого з клопотанням у порядку ст. 220 КПК України, слідчому судді не надано.

Зокрема, слідча суддя звертає увагу, що заявник не наділений правом звертатися з клопотанням у порядку, передбаченому ст.220 КПК України, а тому у слідчого не виникає обов`язку після надходження такого клопотання розглядати його у відповідному порядку, у тому числі виносити постанову про повну або часткову відмову в його задоволенні.

Отже, ОСОБА_2 не надав жодних даних, які вказують на те, що він є особою, яка має право на оскарження бездіяльності органу досудового розслідування, яка полягає у не вчиненні процесуальних дій відповідно до вимог ст.303 КПК України.

Будь-яких доказів звернення з відповідним клопотанням в порядку вимог ст. 220 КПК України до прокурора, дізнавача чи слідчого, до матеріалів клопотання не додано. Так, до скарги долучено лист старшого слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Херсоні) ТУ ДБР у м. Мелітополі № 17-03-3597/2025 від 17.03.2025 року, яким заявника повідомлено, що з приводу його заяв у провадженні слідчих ТУ ДБР у м.Мелітополі перебувають зазначені кримінальні провадження та в яких заявник допитаний в якості свідка. Даний лист взагалі не стосується вирішення чи відмови у вирішенні клопотання, описаного у скарзі. Слідча суддя також виснує, що з даної скарги неможливо визначити, які саме дії чи бездіяльність органу досудового слідства оскаржує заявник.

З наведеного вбачається, що звертаючись до слідчого судді із скаргою заявник не надає підтверджень про звернення із відповідним клопотанням до слідчого, дізнавача чи прокурора у порядку ст. 220 КПК України, разом із тим у скарзі не зазначає, що заявник звертався до слідчого ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі, який статус він має та в яких кримінальних провадженнях, не вказує коли саме звертався, в рамках якого кримінального провадження та з приводу яких процесуальних дій заявник звертався до слідчого ТУ ДБР.

Неподання заявником до скарги належних доказів, з урахуванням вимог ст. ст. 7, 22, 26 КПК України щодо диспозитивності кримінального провадження, унеможливлює визначення слідчим суддею питання щодо додержання встановлених ст. 303 КПК України підстав звернення суб`єкта з відповідної скаргою, що має істотне значення при вирішенні питання про прийняття скарги до розгляду.

Окрім того, згідно з ст. 10 КПК України не може бути привілеїв чи обмежень у процесуальних правах, передбачених цим Кодексом, за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних чи інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, громадянства, освіти, роду занять, а також за мовними або іншими ознаками. З вказаних принципів КПК України вбачається відсутність обов`язку суду на збирання доказів з власної ініціативи, обов`язок надання доказів на підтвердження обставин на які посилаються сторони покладається на них, зокрема і в частині долучення до скарги відомостей щодо повноважень на представництво інтересів у кримінальному провадженні.

Статтею 304 КПК України передбачено, що такі скарги можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо скарга подана після закінчення вказаного строку, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення, скарга повертається вказаній особі. Крім того, скарга повертається, якщо її подала особа, яка не має права подавати скаргу. Копія ухвали про повернення скарги невідкладно надсилається особі, яка її подала, разом із скаргою та усіма доданими до неї матеріалами. Повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.

За наведеного, скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.

Одночасно заявнику роз`яснюються вимоги ч.7 ст.304 КПК України, відповідно до якої, повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому КПК України та з врахуванням зазначеного вище.

Керуючись ст. ст. 220, 303, 304, 372 КПК України, слідча суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

Скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність уповноважених осіб Територіального управлінняДержавного бюророзслідувань,розташованого у м.Мелітополі щодо нездійснення процесуальних дій, повернути особі, яка її подала.

Повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідча суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя ОСОБА_1