Справа №485/474/25
Провадження №1-кс/485/94/25
УХВАЛА

про застосування запобіжного заходу

13 березня 2025 року м. Снігурівка

Слідчий суддя Снігурівського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ ВП №2 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Снігурівського відділу Баштанської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Галаганівка, Снігурівського району Миколаївської області, українця, громадянина України, непрацюючого, неодруженого, утриманців не має, раніше судимого вироком Снігурівського районного суду Миколаївської області від 21 січня 2014 року за ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст.289, ч. 1 ст. 70 КК України до 7 років позбавлення волі. Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 16.06.2014 на підставі ст. 6 Закону України «Про амністію у 2014 році» (від 08.04.2014) невідбуту частину покарання 6 років 4 місяці 25 днів скорочено на половину. Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 02.09.2015 невідбуту частину покарання замінено на виправні роботи строком на 1 рік 9 місяців 30 днів з відрахуванням в дохід держави 10% щомісяця із суми його заробітку; 2) вироком Снігурівського районного суду Миколаївської області від 11 серпня 2016 року за ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 185, ст. 70, ч. 1 ст. 71, ч. 1 ст. 72 КК України до 6 років 1 місяця позбавлення волі; звільнився 13.05.2022 по закінченню відбуття покарання; непрацюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185, ч.2 ст. 289 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий СВ ВП №2 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області, як сторона кримінального провадження, звернувся з клопотанням, погодженим з прокурором Снігурівського відділу Баштанської окружної прокуратури Миколаївської області, до слідчого судді Снігурівського районного суду Миколаївської області про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб.

Клопотання мотивує тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого- ч. 2 ст. 289 КК України, а саме у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому повторно; ч. 4 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням в інше сховище, вчиненому в умовах воєнного стану.

Зокрема, в ніч з 11.03.2025 на 12.03.2025, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_5 , перебуваючи в селі Новософіївка Горохівської ОТГ Баштанського району Миколаївської області, у дворі домоволодіння № 1 по вулиці Шкільній побачив легковий автомобіль марки ЗАЗ «Славута» з реєстраційним номером НОМЕР_1 , з якого вирішив вчинити крадіжку паливно-мастильних матеріалів та іншого майна.

Невідкладно реалізуючи злочинний корисливий умисел, діючи з метою особистого збагачення, ОСОБА_5 , маючи при собі пластикову порожню каністру та резиновий шланг, переліз через кам`яний паркан і таким чином проник на огороджену територію домоволодіння подружжя ОСОБА_7 . Переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_5 підійшов до автомобіля марки ЗАЗ «Славута» д.н.з. НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_8 , та за допомогою резинового шлангу сточив з паливного бака автомобіля у вказану каністру і таким чином таємно повторно викрав 10 л бензину марки А-92 вартістю 52,98 грн. за 1 літр на загальну суму 529,80 грн.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на викрадення чужого майна, ОСОБА_5 відкрив двері автомобіля ЗАЗ «Славута», які не були закритими на центральний замок, і таким чином проник в інше сховище, де побачив дві аптечки медичні в сумках з логотипом, які вирішив викрасти.

Діючи умисно, в умовах воєнного стану ОСОБА_5 таємно повторно викрав вказані аптечки медичні в сумках з логотипом, які ОСОБА_8 використовував у професійній діяльності як фельдшер:

1) Аптечка медична в сумці з логотипом червоного кольору з медикаментами загальною вартістю 2263,60 грн.,

2) Аптечка медична в сумці з логотипом червоного кольору з медикаментами вартістю не менше 557 грн., серед яких були медичні препарати:

- Кетолонг-Д 3% 1 мл у кількості 3 ампул загальною вартістю 60 грн.

- Кофеїн бензоат нартію-Дарниця 10% у кількості 13 ампул по 1 мл загальною вартістю 66,3 грн.

- Метоклопрамід 0,5% 2 мл у кількості 12 ампул загальною вартістю 106,56 грн.

- Панангін по 10 мл у кількості 2 ампул загальною вартістю 43,96 грн.

- Спазмалгон 5 мл у кількості 7 ампул загальною вартістю 236,18 грн.

- Супрастин 20 мг у кількості 9 ампул по 1 мл загальною вартістю 44 грн.

- та інши медичні препарати.

Заволодівши вказаним майном на загальну суму не менше 3350,40 грн., ОСОБА_5 привласнив його та розпорядився на свій розсуд, і таким чином таємно повторно викрав чуже майно.

Крім того, 12.03.2025 близько 08:00 год., більш точного часу не встановлено, ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , достовірно знаючи про розташування подвір`ї житлового будинку легкового автомобіля марки «ВАЗ» модель 21063 червоного кольору реєстраційний номер НОМЕР_2 № кузова: НОМЕР_3 , що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 на праві власності належить його батькові ОСОБА_9 , вирішив незаконно заволодіти вказаним транспортним засобом.

Невідкладно реалізовуючи свій злочинний умисел, без дозволу власника автомобіля ОСОБА_9 на користування транспортним засобом та без передачі ним реєстраційних документів, ОСОБА_5 підійшов до вищевказаного автомобіля, відчинив двері автомобіля зі сторони водія, які не були зачинені на замок та сів за кермо. Знаходячись в салоні автомобіля ОСОБА_5 , впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, достовірно знаючи про технічну справність автомобіля, ключем, що був у замку запалювання, привів двигун в дію, чим отримав реальну можливість переміщувати вказаний транспортний засіб у просторі, керуючи рульовою системою і таким чином таємно викрав його.

Повторно незаконно заволодівши транспортним засобом - автомобілем ВАЗ-21063 з реєстраційним номером НОМЕР_2 , ОСОБА_5 , керуючи вказаним автомобілем виїхав з території домоволодіння і поїхав до м. Снігурівка Миколаївської області, де в цей же день продав його третім особам, таким чином розпорядившись автомобілем на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_9 матеріальної шкоди на суму 10 000 гривень.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримала. Додатково пояснила, що на сьогоднішній день існує обґрунтована підозра у вчиненні підозрюваною інкримінованого йому кримінального правопорушення, яке належить до категорії тяжких злочинів та за яке передбачено покарання до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна або без такої. Обгрунтованість підозри, на думку прокурора, стверджується зібраними по справі доказами та повністю відповідає вимогам чинного законодавства та вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості» та «розумності». Вважає, що в діях підозрюваного наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України для застосування вказаного виду запобіжного заходу, а саме: є достатні підстави, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки за вчинений злочин передбачена відповідальність у вигляді позбавлення волі до 8 років, і це вже само по собі є підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Може впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні. Крім того, прокурор вважає, що підозрюваний перебуваючи на свободі може вчинити інше кримінальне правопорушення, так як підозрюваний ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий, веде антигромадський образ життя, проте на шлях виправлення не став. Є працездатною особою, ніде не працює, у нього відсутні міцні соціальні зв`язки, тяжкими захворюваннями не страждає, а відтак відсутні підстави, які б перешкоджали застосуванню до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. На думку прокурора, жоден інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Захисник в судовому засіданні проти клопотання прокурора заперечив та просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Підозрюваний в судовому засіданні вказав що злочин вчиняв, проти застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечує.

Заслухавши учасників процесу, оглянувши та перевіривши надані матеріали клопотання, вважаю, що клопотання слідчого за погодженням з прокурором підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У відповідності до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до матеріалів клопотання 12.03.2025 року до Єдиного реєстру досудового розслідування внесено кримінальне провадження № 0000092 за ч.4 ст.185, ч.2 ст. 289 КК України.

12.03.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч.2 ст. 289 КК України.

На виконання вимог положень ч.1 ст.194 КПК України судом встановлено, що надані сторонами кримінального провадження докази свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.2 ст. 289 КК України. Зокрема обґрунтованість підозри стверджується зібраними доказами у матеріалах кримінального провадження, а саме: заявою ОСОБА_8 від 12.03.2025 про притягнення до кримінальної відповідальності особу, яка вчинили крадіжку майна ; протоколом огляду предметів а саме двох медичних сумок з медикаментами, які добровільно видав ОСОБА_9 ; заявою ОСОБА_9 про притягнення до кримінальної відповідальності його сина ОСОБА_10 , який незаконно заволодів належним йому транспортним засобом; протоколом огляду місця події від 12.03.2025р. заявою ОСОБА_11 від 12.03.2025 про дозвіл на огляд та подальше вилучення автомобіля ВАЗ 21063 червоного кольору з державним номерним знаком НОМЕР_5 , придбаного ним 12.03.2025 у мешканця с.Галаганівка ОСОБА_10 ; протоколом огляду транспортного засобу від 12.03.2025, проведеного в період часу з 17:05 по 17:55 год. - легкового автомобіля марки ВАЗ 21063 червоного кольору, з державним номерним знаком НОМЕР_5 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 належить ОСОБА_9 , який знаходиться у робочому стані та після огляду опечатаний клейкою стрічко жовто-синього кольору із надписом «Національна поліція України» та вилучений до ВП №2 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області, який повернутий під розписку потерпілому ОСОБА_9 ; протоколом затримання ОСОБА_5 від 12.03.2025 в порядку ст.208 КПК України, за підозрою у вчиненні злочинів передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, під час якого у затриманого вилучено грошові кошти в сумі 4 490 грн., які отримані останнім від продажу автомобіля, яким він незаконно заволодів та іншими матеріалами кримінального провадження, зібраними під час досудового розслідування, у їх сукупності.

Дані злочини ОСОБА_5 вчинив щодо члена родини (свого батька), що є обтяжуючою обставиною та повторно, так як він раніше неодноразово судимий за злочини проти власності та за незаконне заволодіння транспортними засобами, востаннє вироком Снігурівського районного суду від 2016 року за ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком 6 років 1 місяць. Звільнений 13.05.2022 року по відбуттю покарання. Судимість не погашена.

Враховуючи, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, відносно нього, з урахуванням його особистості та строку покарання, яке йому загрожує у разі засудження, доцільно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Метою обрання вказаного запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 відповідно до п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, є запобігання спробам з боку підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування та суду; незаконно впливати та потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні; вчинити інші кримінальні правопорушення.

Наявність вказаних ризиків підтверджується даними, що характеризують особу, у т.ч. тим, що ОСОБА_5 , будучи працездатним, не працює, джерел доходу не має, не одружений, на утриманні дітей не має, із батьком має посередні відносини, тому батько не зможе забезпечувати належну поведінку підозрюваного та стримувати його за місцем проживання. Відсутність стримуючих соціальних факторів у сукупності з обізнаність про покарання, яке йому загрожує у разі засудження, вказує на наявність ризику переховування від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності, що є ризиком, передбаченим п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Потерпілий ОСОБА_9 є близьким родичем (батьком) підозрюваного, з яким вони проживають в одному будинку. Крім того ОСОБА_5 у 2024 році притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за вчинення відносно батька домашнього насильства. Також ОСОБА_5 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, що пояягають на громадський порядок. Інший потерпілий ОСОБА_8 та свідки по справі є мешканцями сіл Галаганівка та сусіднього з ним села Новософіївка Баштанського району, з якими ОСОБА_5 знайомий, тому перебуваючи на волі, підозрюваний зможе незаконно на них впливати з метою зміни в суді показань, наданих під час досудового розслідування. Після вчинення кримінальних правопорушень 12 березня 2025 ОСОБА_5 мав намір виїхати до іншої місцевості, однак був затриманий працівниками поліції. Зазначене свідчить про існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий за скоєння корисливих злочинів та незаконних заволодінь транспортними засобами, та маючи непогашену судимість вчинив нові злочини, поєднаний з посяганням на власність, що свідчить про його стійку антисоціальну поведінку, небажання ставати на шлях виправлення та високий ризик вчинення нових кримінальних правопорушень у разі обрання більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою. Крім того, на теперішній час Херсонським міським судом розглядається кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України (справа № 766/15785/16-к), у судові засідання останній не з`являється без поважних причин. У зв`язку з цим вищевказаним судом 10.12.2024 постановлено ухвалу про привід ОСОБА_5 у судове засідання на 07.04.2025. Вказані обставини у своїй сукупності свідчать про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вказані обставини дають органу досудового розслідування достатньо підстав вважати, що обрання іншого, менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, не забезпечить належної поведінки підозрюваного щодо виконання ним своїх процесуальних обов`язків та не дасть можливості запобігти вищезазначеним ризикам.

Оцінюючи наведені слідчим в клопотанні та прокурором в судовому засіданні ризики, передбачені ст.177 КПК України, суд вважає, що обґрунтовано доведеним є наявність в діях підозрюваної ризиків передбачених ст.177 КПК України: може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; впливати на свідків та потерпілого; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити про наступне. У відповідності до рекомендацій, наданих Верховним Судом у Листі від 03 березня 2022 року № 1/0/2-22 «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану», запровадження воєнного стану та збройна агресія щодо України самі по собі є ризиками, які мають враховувати суди при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу. Зазначена позиція попередньо була висловлена і Радою суддів України в рекомендаціях щодо роботи судів в умовах воєнного стану, оприлюднених 02 березня 2022 року. А тому надані рекомендації слідчий суддя також враховує при вирішенні даної справи.

Застосовуючи до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою суд виходить з того, що останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке належить до категорії тяжких злочинів та за яке передбачено покарання у вигляді до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна або без такої. Крім того, кримінальне правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 вчинено в умовах воєнного стану, запровадженого у зв`язку із широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти Української Держави та Українського Народу та спрямоване, в тому числі, на грубе порушення суспільних відносин у сфері власності. Вказані обставини в своїй сукупності підтверджують, що в діях підозрюваного наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України, є працездатною особою, тяжкими захворюваннями не страждає, ніде не працює, стійкі соціальні зв`язки відсутні, раніше неодноразово судимий, однак на шлях виправлення не став, а відтак відсутні підстави, які б перешкоджали застосуванню до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Жоден інший більш м`який запобіжний захід, на думку суду, не зможе запобігти вищезазначеним ризикам, а тому покликання представників органу досудового розслідування та органу прокуратури в цій частині суд вважає обгрунтованими та належно вмотивованими.

Тому з урахуванням обставин справи та долучених до матеріалів клопотання письмових документів, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та час його вчинення (в умовах воєнного стану), суд вважає виправданим та обґрунтованим клопотання прокурора про застосування до підозрюваної найжорсткішого за своєю суттю запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у зв`язку з наявністю обґрунтованої підозри та з метою уникнення ризиків.

Застосовуючи до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою суд вважає за необхідне визначити у відповідності до п.2 ч.5 ст.182 КПК України підозрюваному відповідний розмір застави.

При визначенні розміру застави слідчий суддя враховує положення ч.4 ст.182 КПК України, а також відповідні висновки ЄСПЛ, надані при розгляді справи «Істоміна проти України».

Так, у рішенні від 13.01.2022 у справі «Істоміна проти України» ЄСПЛ зауважив, що відповідно до ч.4 ст.182 КПК слідчий суддя визначає розмір застави «з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст.177 цього кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього». Далі Суд зазначив, що застава має на меті не гарантування відшкодування шкоди, завданої у справі, а передусім забезпечення явки особи в судове засідання. Тому розмір застави повинен оцінюватися залежно від особи, про яку йдеться, з урахуванням її матеріального стану та інших релевантних критеріїв, що свідчать на користь чи проти явки особи до суду. В ЄСПЛ наголосили, що суд повинен так само обережно й ретельно розглядати питання про застосування застави, як і вирішувати, чи є необхідним продовження тримання особи під вартою. Сума шкоди може бути одним з факторів, що виправдовує вищий розмір застави, але лише в поєднанні з іншими критеріями - серйозністю злочину, ризику втечі та ін.

З урахуванням наведеного вище, слідчий суддя визначаючи підозрюваному розмір застави вважає, що такий має бути співмірним із матеріальним становищем особи та вчиненим нею діянням, а також наслідками, які воно спричинило чи могло спричинити, а тому суд враховуючи обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , його майновий та сімейний стан, стан здоров`я, інші дані про його особу та ризики, передбачені ст.177 КПК України, які суд вважає обґрунтованими та доведеними, а тому вважає за доцільне визначити підозрюваному заставу в розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 90840,00 грн. з покладенням на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Строк дії запобіжного заходу слід визначити з моменту фактичного затримання підозрюваного та в межах строків досудового розслідування. А саме з моменту фактичного затримання підозрюваного о 15.50 год. 12.03.2025 року до 12.05.2025 року включно (в межах строку досудового розслідування).

Керуючись вимогами статей 177, 178, 182, 183, 186, 194, 196, 197, 395 КПК України, -

постановив:

Клопотання старшого слідчого СВ ВП №2 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Снігурівського відділу Баштанської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Строк дії ухвали становить: починаючи з моменту фактичного затримання підозрюваного о 15.50 год. 12.03.2025 року до 10.05.2025 року включно (в межах строку досудового розслідування).

Визначити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу в розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 90840,00 грн. (дев`яносто тисяч вісімсот сорок гривень нуль копійок).

Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Миколаївській області.

У випадку внесення вказаного розміру застави, на відповідний рахунок ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільняється з-під варти в порядку, визначеному ч. 4 ст. 202 КПК України.

У випадку звільнення з-під варти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покладаються такі обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора, суду за першим викликом;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

5) утриматися від спілкування з потерпілими та свідками у даному кримінальному провадженні.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1