ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кс/753/3566/24
У Х В А Л А

"27" грудня 2024 р. слідчий суддя Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 з секретарем судового засідання ОСОБА_2 за участі: представника заявника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши в судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого щодо неповернення тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0001667 та клопотання прокурора Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному проваджені № 0001667,

В С Т А Н О В И В:

20.12.2024 адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність слідчого щодо неповернення тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0001667, а саме: тимчасового посвідчення військовозобов`язаного серії НОМЕР_1 .

На обґрунтування скарги вказав, що 10.11.2024 в ході огляду місця події у ОСОБА_5 було вилучене тимчасове посвідчення військовозобов`язаного, яке містить відмітку про зняття його з військового обліку. Підставою для зберігання тимчасово вилученого майна в органі досудового розслідування є накладення на нього арешту, проте арешт на тимчасове посвідчення військовозобов`язаного не накладався, що породжує обов`язок дізнавача повернути його особі, у якої воно було вилучене. Представник власника майна звернувся до органу дізнання з клопотанням про повернення тимчасово вилученого майна, але начальник відділу дізнання незаконно відмовив у його розгляді.

24.12.2024 прокурор Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 подав до суду клопотання про арешт вилучених у ОСОБА_5 тимчасового посвідчення військовозобов`язаного та його кольорової копії.

Клопотання мотивоване тим, що тимчасове посвідчення військовозобов`язаного та його копія є речовими доказами у кримінальному провадженні та є необхідність у їх арешті з метою збереження та забезпечення проведення технічної експертизи документів.

З огляду на те, що скарга володільця майна та клопотання прокурора зареєстровані у Єдиній судовій інформаційно-комунікацій системі суду в один і той же день, передані для розгляду одному слідчому судді, подані в одному і тому ж кримінальному провадженні, у їх розгляді беруть участь одні і ті ж особи і при цьому вимоги скарги про зобов`язання повернути майно тісно пов`язані з вимогами прокурора про накладення на нього арешту, слідчий суддя, виходячи з принципу процесуальної економії, визнав доцільним об`єднати вказані судові справи в одне провадження.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 скаргу підтримав пославшись на наведені у ній обставини та обґрунтування, клопотання прокурора вважав безпідставним вказуючи, що пропущено строк його подання.

Прокурор підтримав клопотання про арешт майна та просив відмовити у задоволенні скарги. За міркуванням прокурора вилучене у ОСОБА_5 тимчасове посвідчення військовозобов`язаного є майном, вилученим з обігу, у зв`язку з чим таке майно не підлягає поверненню.

Заслухавши учасників процесу та дослідивши матеріали скарги та клопотання, слідчий суддя встановив такі обставини та дійшов до таких висновків.

Дізнавачами відділу дізнання Дарницького УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 11.11.2024 під № 0001667 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 358 КК України.

З матеріалів досудового розслідування убачається, що 10.11.2024 у ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі також - ІНФОРМАЦІЯ_2 ), розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_5 пред`явив тимчасове посвідчення військовозобов`язаного серії НОМЕР_1 , видане ІНФОРМАЦІЯ_3 09.12.2022.

Згідно з внесеними до вказаного посвідчення записами ОСОБА_5 визнано непридатним до військової служби за станом здоров`я та виключено з військового обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Водночас у реєстрі військовозобов`язаних «Оберіг» відомості про ОСОБА_5 відсутні і на цій підставі співробітник ІНФОРМАЦІЯ_5 здійснив виклик поліції.

Протоколом огляду місця події від 10.11.2024 зафіксовано вилучення у ОСОБА_5 тимчасового посвідчення військовозобов`язаного серії НОМЕР_1 та його кольорової копії.

Постановою дізнавача від 11.11.2024 вказані документи визнані речовими доказами.

За змістом листа ІНФОРМАЦІЯ_6 від 11.11.2024 № 1322/978, копія якого долучена до матеріалів досудового розслідування, ОСОБА_5 на військовому обліку у вказаному органі військового управління не перебував та не перебуває, рішення щодо його придатності до військової служби не приймалось та зазначений у запиті ІНФОРМАЦІЯ_5 військово-обліковий документ на його ім`я не видавався.

Такі дані є достатніми для переконання про обґрунтованість підозри у використанні завідомо підробленого документа, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 358 КК України.

11.12.2024 адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 як володільця вилученого у нього тимчасового посвідчення військовозобов`язаного подав до Дарницького УП ГУНП у м. Києві клопотання про його повернення.

З огляду на положення статті 220 КПК України дізнавач зобов`язаний був розглянути вказане клопотання у триденний строк та задовольнити його або винести вмотивовану постанову про відмову у його задоволенні, проте наведені вимоги процесуального закону дізнавач не виконав.

За визначенням, наведеним у статті 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Порядок тимчасового вилучення майна врегульований статтею 168 КПК України, частиною другою якої передбачено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватись під час обшуку, огляду.

Подальші дії із тимчасово вилученим майном передбачені нормами статей 169, 171 КПК України, згідно з якими прокурор або слідчий за погодженням з прокурором зобов`язані не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна або протягом 48 годин (у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді) звернутись до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, в іншому випадку зобов`язані його повернути.

Обов`язок повернення тимчасово вилученого майна виникає і в інших випадках, зокрема у разі, якщо прокурор визнав вилучення майна безпідставним, якщо слідчий суддя відмовив у задоволенні клопотання про накладення арешту на таке майно, якщо слідчий суддя не постановив ухвалу про арешт майна протягом сімдесяти двох годин з дня надходження до суду клопотання (частина 6 статті 173 КПК України).

У даному кримінальному провадженні прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна більш ніж через місяць після спливу визначеного кримінальним процесуальним законом строку, цей строк є преклюзивним, а тому правові підстави для задоволення клопотання відсутні.

Водночас рішення слідчого судді про відмову у задоволенні клопотання прокурора само по собі не може слугувати підставою для задоволення вимог скарги про повернення тимчасово вилученого майна.

Так, за приписами статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (стаття 2 КПК України).

Суспільна небезпечність кримінальних правопорушень, відповідальність за які передбачена статтею 358 КК України, визначається тим, що їх вчинення порушує нормальну діяльність органів державної влади, самоврядування, підприємств, установ, організацій, може завдати істотної шкоди правам та інтересам фізичних і юридичних осіб, та сприяє вчиненню інших більш тяжких кримінальних правопорушень.

Як зазначено вище, матеріали досудового розслідування містять переконливі докази фальшивості вилученого у ОСОБА_5 тимчасового посвідчення військовозобов`язаного.

Відповідно до наказу Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 610 (наказ втратив чинність 29.08.2024) тимчасове посвідчення військовозобов`язаного є документом, що посвідчує особу військовозобов`язаного для певних категорій осіб та визначає належність його власника до виконання військового обов`язку.

Наведене означає, що вилучене у ОСОБА_5 тимчасове посвідчення військовозобов`язаного за своїми ознаками є предметом кримінального правопорушення, за яким здійснюється досудове розслідування, та відповідає критеріям речового доказу, зазначеним у статті 98 КПК України.

Слід також зазначити, що за своєю правовою природою фальшиві офіційні документи належить до вилучених з обігу матеріальних об`єктів, які підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження (частина 7 статті 237 КПК України), з чого випливає неможливість повернення таких документів незалежно від наявності ухвали слідчого судді про їх арешт.

З огляду на викладене наявні достатні підстави вважати, що задоволення скарги призведе не лише до втрати речового доказу, а створить ризик подальшого використання офіційного документа з явними ознаками фальшивості, що суперечить завданням кримінального провадження.

За наведених обставин підстав для зобов`язання дізнавача повернути ОСОБА_5 вилучений у нього документ та його копію слідчий суддя не вбачає.

Керуючись статтями 2, 7, 9, 110, 170, 172, 173, 306, 307 369-372 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого щодо неповернення тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0001667.

Відмовити у задоволенні клопотання прокурора Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному проваджені № 0001667.

Ухвала в частині відмови у задоволенні клопотання про арешт майна може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Слідчий суддя: