Справа №345/6891/24
Провадження № 1-кп/345/122/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.03.2025 м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано Франківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000238 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, освіта середня, не працюючого, не депутата, раніше судимого: востаннє 31.05.2023 Калуським міськрайонним судом Івано Франківської області за ч.1 ст.125 КК України до покарання у вигляді штрафу у розмірі 850 грн., за ч. 1 ст. 125 КК України, суд -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 вчинив умисні дії, які виразились у заподіянні умисних легких тілесних ушкоджень.

Кримінальне правопорушення вчинено при наступних обставинах.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , 28.11.2024 близько 20 години 40 хвилин, перебував за адресою АДРЕСА_1 , де на грунті раніше виниклих особистих неприязних відносин, вступив у словесний конфлікт із матір`ю ОСОБА_6 та сестрою ОСОБА_5 .

В ході даного конфлікту у ОСОБА_4 виник протиправний умисел, спрямований на умисне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .

З метою реалізації свого протиправного умислу, ОСОБА_4 всупереч вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», на грунті виниклих неприязних відносин, з метою спричинення тілесних ушкоджень, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, діючи умисно, своєю лівою рукою схопив ОСОБА_5 за її ліву руку, а потім за праву руку в ділянці передпліч, таким чином здійснив їх стиснення. Після чого ОСОБА_4 умисно, своєю лобною ділянкою голови наніс один удар в лобно-скроневу ділянку голови зліва ОСОБА_5 .

Внаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_5 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин з травматичним набряком та синцем лобно-скроневої ділянки зліва, синець в ділянці правої руки та синець в ділянці лівої руки, які згідно висновку експерта від 29.11.2024 відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Таким чином ОСОБА_4 вчинив умисні дії, які виразились в у заподіянні умисних легких тілесних ушкоджень, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, обставини вчинення ним кримінального правопорушення підтвердив в повному обсязі, відповідно до викладеного в обвинувальному акті. Суду пояснив, що 28.11.2024 близько 20 години 40 хвилин перебував за адресою АДРЕСА_1 . В нього виник конфлікт з матір`ю та сестрою. В ході даного конфлікту схопив ОСОБА_5 за ліву руку, потім за праву руку в ділянці передпліч та наніс удар головою в область лобно-скроневої ділянки голови ОСОБА_5 чим спричинив останній тілесні ушкодження. У вчиненому щиро кається.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні просила суд обвинуваченого суворо не карати, застосувати покарання у вигляді штрафу.

Відповідно до статті 349 КПК України, суд прийшов до висновку визнати недоцільним дослідження доказів по справі стосовно фактичних обставин справи і обмежитись допитом обвинуваченого ОСОБА_4 , оскільки він не заперечує проти цього, а інші учасники судового розгляду дали на це згоду. При цьому суд з`ясував, що обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин і роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненому ним кримінальному правопорушенні у судовому засіданні доведена повністю, а його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст.125 КК України, як заподіяння умисних тілесних ушкоджень.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, особу винного і обставини справи.

Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , відповідно до статті 66 КК України, не встановлено.

Обставинами, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до статті 67 КК України, є вчинення правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних відносинах.

Щодо особи обвинуваченого, то суд враховує його вік, стан здоров`я, те, що на психіатричному та психологічному обліку не перебуває, раніше судимий.

У судовому засіданні прокурор просила враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставину, яка обтяжує покарання, та призначити обвинуваченому покарання у виді громадських робіт. Крім того, відповідно до ст.91-1 КК України просить покласти на обвинуваченого обмежувальні заходи, що застосовуються до осіб, які вчинили домашнє насильство.

Вирішуючи питання щодо призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , у відповідності зі ст. 65 КК України суд враховує характер і ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, обставини, що обтяжують покарання, позицію прокурора та потерпілої.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд вважає, що у відповідності до загальних засад призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, зокрема законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації покарання, особі, яка вчинила кримінальні правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, з урахуванням всіх обставин справи, даних, характеризуючих особу обвинуваченого, пом`якшуючих і обтяжуючих покарання обставин, суд вважає, що виправлення засудженого без ізоляції від суспільства неможливе, та вважає за необхідне призначити йому остаточне покарання у вигляді штрафу.

Так, згідно приписів ст.91-1 КК України в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, відповідно до якого (яких) на засудженого можуть бути покладені такі обов`язки:

1) заборона перебувати в місці спільного проживання з особою, яка постраждала від домашнього насильства;

2) обмеження спілкування з дитиною у разі, якщо домашнє насильство вчинено стосовно дитини або у її присутності;

3) заборона наближатися на визначену відстань до місця, де особа, яка постраждала від домашнього насильства, може постійно чи тимчасово проживати, тимчасово чи систематично перебувати у зв`язку з роботою, навчанням, лікуванням чи з інших причин;

4) заборона листування, телефонних переговорів з особою, яка постраждала від домашнього насильства, інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто або через третіх осіб;

5) направлення для проходження програми для кривдників.

Заходи, передбачені частиною першою цієї статті, застосовуються до особи, яка на момент вчинення домашнього насильства досягла 18-річного віку.

Заходи, передбачені частиною першою цієї статті, можуть застосовуватися на строк від одного до трьох місяців і за потреби можуть бути продовжені на визначений судом строк, але не більше як на 12 місяців.

Суд зауважує, що застосування обмежувальних заходів із покладенням на засудженого обов`язків, передбачених ст. 91-1 КК України, є правом, а не обов`язком суду.

Окрім цього, враховуючи позицію потерпілої, яка просила суд обвинуваченого суворо не карати, а щодо застосування обмежувальних заходів свою позицію не висловила, а також той факт, що ОСОБА_4 вчинив умисні дії, які виразились в у заподіянні умисних легких тілесних ушкоджень, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. Виходячи з наведеної кримінально-правової норми, суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого обмежувальних заходів, передбачених ст. 91-1 КК України.

Саме таке покарання буде необхідним для виправлення обвинуваченого й попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та відповідатиме тяжкості кримінального правопорушення і справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Вчиненим кримінальним правопорушенням (проступком) матеріальної шкоди не завдано.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

У кримінальному провадженні арешт на майно не накладався.

ОбвинуваченомуОСОБА_4 , запобіжний захід не обирався.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Питання про речові докази вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 100, 349, 368, 370, 373-374, 394-395 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Речові докази: відеозаписи: 0205815_0024; 0000000__0025; 0210315_0026; 0000000__0027; 0211315_0028; 0000000__0029; 0212315_0030; 8212815_0031;0000000__0032; 0; 0214316_0034; 0000000__0035; 0000000__0036; 0; 0220316_0038; 0; 0221316_0040, які містяться на оптичному носії інформації марки «Verbatim», типу «DVD+R» - 1 шт. та відеозаписи: VID39F-00-0016; VID16F-00-0017, які містяться на оптичному носії інформації марки «Alerus», типу «CD-R» 1 шт. зберігати при матеріалах кримінального провадження;

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 діб з часу проголошення.

Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Головуючий: