Справа № 541/3084/24
№ провадження 1-кп/541/71/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2025 року м.Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області

в складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Миргород Полтавської області кримінальне провадження, зареєстроване в ЄРДР за № 0000368 від 29.11.2022 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтава, громадянина України, з середньою освітою, холостого, утриманців не маючого, офіційно не працюючого, особи з інвалідністю ІІІ групи, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , працюючого слюсарем з ремонту колісних транспортних засобів ПП «МАС-ТРАНС», судимого вироком Звенигородського районного суду Черкаської області від 20.08.2024 року за ч. 1 ч. 2 ст. 190 КК України, зміненого ухвалою Черкаського апеляційного суду до двох років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України,

у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 190 КК України, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 , 22.04.2024, о 09.20 год., перебуваючи за адресою: площа Миру, 11 А, м. Гадяч, Миргородського району Полтавської області, а саме у приміщенні банку АТ КБ «Акордбанк», маючи умисел на заволодіння чужим майном (грошовими коштами) шляхом обману та зловживання довірою (шахрайства), керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення, побачив потерпілу ОСОБА_5 , яка мала на меті обміняти іноземну валюту у касі банку, зокрема 200 доларів СІЛА. В подальшому, ОСОБА_4 запропонував потерпілій здійснити з нею обмін іноземною валюти номіналом 200 доларів США, на грошові кошти національної валюти України в сумі 8000 грн.

Потерпіла ОСОБА_5 , довіряючи ОСОБА_4 , та не підозрюючи про його злочинний намір, будучи введеною в оману, погодилася на пропозицію останнього, вважаючи, що це є вигідним для неї, та добровільно передала йому грошові кошти у розмірі 200 доларів С111А.

Після чого ОСОБА_4 , завідомо маючи на меті заволодіти грошовими коштами шляхом зловживання довірою, а саме увійшовши в довіру потерпілої ОСОБА_5 і, викликавши впевненість у останньої у вигідності здійснити обмін валют саме за його допомогою, розраховуючи на те, що потерпіла цілком йому довіряє та не буде перераховувати грошові кошти, передав після обміну ОСОБА_5 грошові кошти у сумі 1500 грн. замість 8000 грн., тобто таким чином заволодів шляхом обману та зловживання довірою грошовими коштами останньої у сумі 6500 грн., якими у подальшому розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_4 , повторно вчинив злочин при наступних обставинах: 26.04.2024, о 14.00 год., перебуваючи за адресою: вул. Гоголя, 88, м. Миргород, Полтавської області, а саме у приміщенні банку АТ «Ощадбанк», маючи умисел на заволодіння чужим майном (грошовими коштами) шляхом обману та зловживання довірою (шахрайства), керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення, побачив потерпілу ОСОБА_6 , яка мала на меті обміняти іноземну валюту у касі банку, зокрема 100 євро. У подальшому ОСОБА_4 запропонував потерпілої здійснити з нею обмін іноземною валюти номіналом 100 євро, на грошові кошти національної валюти України в сумі 4200 грн.

Потерпіла ОСОБА_6 , довіряючи ОСОБА_4 , та не підозрюючи про його злочинний намір, будучі введеною в оману, погодилася на пропозицію останнього, вважаючи, що це є вигідним для неї, та добровільно передала йому грошові кошти у розмірі 100 євро.

Після чого ОСОБА_4 , завідомо маючи на меті заволодіти грошовими коштами шляхом зловживання довірою, а саме увійшовши в довіру потерпілої ОСОБА_6 і викликавши впевненість у останньої у вигідності здійснити обмін валют саме за його допомогою, розраховуючи на те, що потерпіла цілком йому довіряє та не буде перераховувати грошові кошти, передав після обміну ОСОБА_6 грошові кошти у сумі 600 грн. замість 4200 грн., тобто таким чином заволодів шляхом обману та зловживання довірою грошовими коштами останньої у сумі 3600 грн., якими у подальшому розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму.

В судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину визнав повністю в скоєному розкаявся, просив суд суворо не карати. Суду пояснив, що дійсно 22.04.2024 та 26.04.2024 року шляхом шахрайства та зловживання довірою, шляхом обману заволодів коштами потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відповідно.

Потерпіла ОСОБА_6 надала заяву, в якій просила судові засідання проводити без її участі, повідомила, що матеріальних претензій до ОСОБА_4 не має, покарання просила призначити на розсуд суду.

Потерпіла ОСОБА_5 надала заяву, в якій просила судові засідання проводити без її участі, повідомила, що матеріальних претензій до ОСОБА_4 не має, покарання просила призначити на розсуд суду.

Суд вислухавши думку прокурора, обвинуваченого, вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не заперечуються відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, їх позиції є добровільними, а також роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному суді.

Отже, з`ясувавши всі обставини, встановлені під час кримінального провадження, перевіривши їх доказами, отриманими на підставі змагальності сторін та свободи у доведенні їх переконливості, дослідженими в судовому засіданні, у їхній сукупності й оціненими з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності й взаємозв`язку, суд дійшов висновку про те, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень доведена повністю та вірно кваліфікована за ч.1 ст. 190 КК України як вчинення умисних та протиправних дій, які виразились у заволодінні чужим майном (грошовими коштами) шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), за ч. 2 ст. 190 КК України як заволодінні чужим майном (грошовими коштами) шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно

Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті Основної частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Судом встановлено, що вироком Звенигородського районного суду Черкаської області від 20.08.2024, який був змінений ухвалою Черкаського апеляційного суду від 11.02.2025 року ОСОБА_4 визнано винним у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 190 КК України, та призначено покарання за ч. 1 ст. 190 КК України у виді штрафу у розмірі дві тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 грн., за ч. 2 ст. 190 КК України до двох років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим вважати ОСОБА_4 засудженим до покарання у виді двох років позбавлення волі. На підставі статті 75 КК України, звільнено ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю один рік, поклавши обов`язки передбачені п.п.1,2 ч. 1 , п.2 ч. 3 ст. 76 КК України. В решті вирок залишено без змін. Вирок набрав законної сили 11.02.2025 року.

Призначаючи покарання ОСОБА_4 , суд виходить із положень ст. ст. 50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які згідно зі ст. 12 КК України є кримінальним проступком та нетяжким злочином, обставини, які пом`якшують (щире каяття, часткове відшкодування шкоди потерпілим ) та обтяжують покарання (не встановлено), дані про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, офіційно працевлаштований, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, у зв`язку з чим суд призначає обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 190 КК України у виді 1 року пробаційного нагляду та покарання за ч. 2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки , яке є необхідним та достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України суд призначає ОСОБА_4 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді 2 років позбавлення волі.

В даному кримінальному провадженні обвинувачений вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст. 190 КК України, 22.04.2024 року, а також кримінальне правопорушення за ч. 2 ст. 190 КК України 26.04.2024 ,тобто до ухвалення вироку Звенигородського районного суду Черкаської області від 20.08.2024, а отже й остаточне покарання обвинуваченому повинно бути призначено на підставі ст.69-1, ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарання за цим вироком та покарання за вироком Звенигородського районного суду Черкаської області від 20.08.2024, зміненого ухвалою Черкаського апеляційного суду від 11.02.2025 року, призначити ОСОБА_4 покарання у виді 3 років позбавлення волі.

При вирішенні питання щодо можливості звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, суд враховує такі обставини.

ОСОБА_4 вину в інкримінованих кримінальних правопорушеннях визнав повністю, у вчиненому щиро розкаюється, відшкодував завдані збитки потерпілим в повному обсязі, за місцем проживання характеризується позитивно, працює, що дає підстави вважати виправлення ОСОБА_4 , попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень та досягнення цілей покарання можливе без реального відбування покарання в місцях позбавлення волі та без його ізоляції від суспільства із застосуванням ст. 75,76 КК України.

На переконання суду, саме таке покарання відповідає загальним засадам його призначення, визначеним у статтях 50, 65 КК України, є справедливим та співмірним протиправному діянню, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Можливість звільнення від покарання з випробування обвинуваченого до якого вже було застосовано звільнення від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України та який до ухвалення вироку вчинив злочин за вчинення якого він звільняється від відбування покарання з випробуванням, відповідає позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 23.09.2019 у справі № 199/1496/17.

Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України суд вважає за необхідне покласти на ОСОБА_4 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти такий орган про зміну місця проживання та роботи.

Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.

Запобіжний захід не обирався.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати на залучення експерта відсутні.

Питання щодо речових доказів підлягає вирішенню відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Скасувати арешт накладений слідчим суддею Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 09.07.2024 року (справа №541/3158/22) на мобільний телефон марки «IPhone» модель «Xr» із абонентським номером ПрАТ «ВФ Україна» НОМЕР_1 , ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 .

Долю речових доказів по справі вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 100, 349, 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України і призначити покарання:

- за ч. 1 ст. 190 КК України у виді 1 (одного) року пробаційного нагляду;

- за ч. 2 ст. 190 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі;

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст.69-1, ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарання за цим вироком та покарання за вироком Звенигородського районного суду Черкаської області від 20.08.2024, зміненого ухвалою Черкаського апеляційного суду від 11.02.2025 року, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки, якщо він протягом іспитового строку не скоїть нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього судом обов`язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 165 КВК України, іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду, тобто з 18 квітня 2025 року.

Згідно ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації ;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи .

Зняти арешт, накладений ухвалою слідчого судді Миргородського міськрайонного суду від 09.07.2024 (справа №541/3158/22) із мобільного телефону марки «IPhone» модель «Xr» із абонентським номером ПрАТ «ВФ Україна» НОМЕР_1 , ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 .

Речові докази: сині джинсові штани, куртка зі шкірозамінника, кепка, які зберігаються у камері речових доказів ВП № 1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області (м. Гадяч, вул. Гетьманська, 10); мобільний телефон марки «IPhone» модель «Xr» із абонентським номером ПрАТ «ВФ Україна» НОМЕР_1 , ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , який зберігається у камері речових доказів Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області (м. Миргород, вул. Якова Усика, 34) повернути ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

СуддяОСОБА_1