Справа № 127/2750/22
Провадження № 1-кп/127/53/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника адвоката ОСОБА_11 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_12 та його захисника адвоката ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про зміну застосованого запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт в об`єднаному кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_12 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України, відомості про яке внесено 21.04.2021 до ЄРДР за № 0000248 та за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, відомості про яке внесено 26.01.2022 за № 0000051, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Вінницького міського суду Вінницької області перебуває вищевказане об`єднане кримінальне провадження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 заявив клопотання про зміну застосованого відносно нього запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт за адресою: АДРЕСА_1 . Клопотанням обґрунтовує тим, що вже більше 36 місяців він утримується в слідчому ізоляторі ДУ «Вінницька УВП (№1)», а розгляд кримінального провадження по суті ще навіть не розпочався. Протягом усього цього часу судом йому лише продовжується застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою. Крім того, обвинувачений акцентував увагу суду на тому, що наразі у його матері значно погіршився стан здоров`я, в зв`язку з чим вона потребує постійного стороннього догляду, на підтвердження чого попередньо суду надано відповідні медичні довідки.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 підтримав клопотання свого підзахисного.

Прокурор заперечував проти задоволення зваленого обвинуваченим ОСОБА_6 клопотання.

Обвинувачені ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та їхні захисники підтримали клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 .

Вирішуючи заявлене обвинуваченим ОСОБА_6 клопотання, вислухавши думки учасників судового провадження, дослідивши матеріали об`єднаного кримінального провадження, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує прокурор, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання таким ризикам.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього кодексу.

При вирішенні заявленого клопотання суд також враховує вимоги п.3 і п.4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише у передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Нормами ч. 1, 2 ст. 181 КПК України встановлено, що домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Так, ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що він, будучи засудженим 10.02.2020 Вінницьким апеляційним судом Вінницької області за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 191, ч. 3 ст. 191 КК України, до 3 років позбавлення волі, відбуваючи покарання у ДУ «Вінницька ВК (№ 86)», на шлях виправлення не став, належних для себе висновків не зробив та знову вчинив умисні особливо тяжкі злочини, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Відповідно до довідки наданої ДУ «Вінницька ВК (№ 86)» від 19.08.2021, ОСОБА_6 перебуває на профілактичному обліку, як схильний до вживання та розповсюдження наркотичних та одурманюючих речовин.

Однак, враховуючи обґрунтування заявленого обвинуваченим ОСОБА_6 клопотання, суд вважає можливим змінити застосований відносно останнього запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт. Також, з метою реалізації права обвинуваченого на працю та працевлаштування, суд вважає, що домашній арешт у період часу із 23 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин зможе належним чином забезпечити обвинуваченому ОСОБА_6 його належну процесуальну поведінку та буде достатнім для запобігання реалізації встановлених ризиків, а також відповідатиме інтересам обвинуваченого.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 177, 181, 194, 331, 372 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про зміну застосованого запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт задовольнити.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_6 застосований запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , у період часу з 23 год 00 хв до 06 год 00 хв без дозволу суду строком на два місяці з 25 лютого 2025 року до 25 квітня 2025 року включно.

Строк дії ухвали визначити до 25 квітня 2025 року включно.

На період строку дії ухвали покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки:

1. прибувати на виклики суду за першою вимогою;

2. не відлучатись з населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду;

3. повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або роботи;

4. здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

У разі невиконання вищевказаних зобов`язань до обвинуваченого може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Ухвала щодо зміни застосованого запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення шляхом звільнення ОСОБА_6 з-під варти із зали суду.

Ухвалу направити для виконання органу Національної поліції за місцем проживання ОСОБА_6 .

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_6 , що відповідно до частини 5 статті 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних з виконанням покладених на нього зобов`язань.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач:

Судді: