Справа № 577/1854/25
Провадження № 1-кс/577/497/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" квітня 2025 р. м. Конотоп

Конотопський міськрайонний суд Сумської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

заст. начальника СВ

Конотопського РВП ОСОБА_3 ,

представника власника майна ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Конотопі Сумської області клопотання слідчого СВ Конотопського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_5 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000368 від 02.04.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

07.04.2025 р. слідчий СВ Конотопського РВП ГУНП в Сумській обл. ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням, яке погоджено з прокурором, про накладення арешту на вилучені під час огляду 02.04.2025 р. колоди дерев типу вільха та липа розмір штабелю ширина 247 см., висота 115 см., довжина 668 см., належних ТОВ «Люкс Агроплюс», що зберігаються під збережною розпискою на території ТОВ «Люкс Агроплюс» в с.Сахни Конотопського р-ну, вул.Центральна, 108.

Клопотання обґрунтовується тим, що 02.04.2025 р. по вул.Батуринській м.Конотопа, працівники ВРПП Конотопського РВП зупинили автомобіль «IVECO» д.н. НОМЕР_1 з маніпулятором, у вантажному відділі якого знаходились колоди деревини типу вільха та липа, без супроводжуючись документів.

За вказаним фактом 02.04.2025 р. розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000368 за ознаками ст.246 ч.1 КК України.

02.04.2025 р. по лінії 102 надійшло повідомлення від працівників ВРПП Конотопського РВП ГУНП в Сумській обл., що за адресою м.Конотоп, вул.Батуринська напроти господарства №21 було зупинено вантажний автомобіль «IVECO» д.н. НОМЕР_1 з маніпулятором, у вантажному відділі якого знаходились колоди деревини типу вільха та липа, без супроводжуючись документів.

По прибуттю СОГ на місце події було виявлено автомобіль «IVECO» д.н. НОМЕР_1 з навантаженими колодами типу вільха та липа розмір штабелю ширина 247 см, висота 115 см, довжина 668 см. Встановлено, що автомобіль належить ТОВ «Люкс Агроплюс» та за його допомогою вищезазначені колоди перевозились до с.Заводське Конотопського р-ну.

Допитаний в якості свідка директор ТОВ «Люкс Агроплюс» ОСОБА_6 повідмив, що у 1 кв. 2025 р. іх організацією у ДП «Ліси України» було придбано колоди дерев типу вільха та липа. 03.04.2025 р. за допомогою вантажного автомобіля «IVECO» д.н. НОМЕР_1 з маніпулятором вищевказані колоди перевозились в с.Заводське для подальшої реалізації. При цьому перед виїздом водію була видана внутрішня накладна на перевезення деревини та документи придбання на колоди.

Колоди дерев типу вільха та липа в ході огляду були передані власнику ТОВ «Люкс Агроплюс» під збережну розписку, до вирішення питання по суті.

Вищевказане майно має значення для кримінального провадження, оскільки є предметом вчинення кримінального правопорушення, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Заст. начальника СВ Конотопського РВП ГУНП в Сумській обл. ОСОБА_3 підтримав клопотання та просить його задовольнити.

Представник власника ОСОБА_4 заперечує задоволенню клопотання.

Слідчий суддя, дослідивши надані матеріали, вважає, що клопотання не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Відповідно до ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Так, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.

Ч.3 ст.170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

У відповідності до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Тобто, обов`язок доведення необхідності арешту майна та наявності відповідних ризиків, законодавцем покладено на особу, що звернулася з клопотання про арешт майна.

При вирішенні питання про арешт майна, відповідно до ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другою статті 170 цього Кодексу).

Згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

В судовому засіданні встановлено, що 02.04.2025 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000368 внесені відомості щодо скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, а саме що 02.04.2025 р. по вул.Батуринській в м.Конотопі працівниками ВРПП Конотопського РВП зупинено автомобіль «IVECO» д.н. НОМЕР_1 з маніпулятором, всеридині якого колоди деревини типу вільха та липа, без супроводжуючих документів (а.с.2).

02.04.2025 р. під час ОМП на відкритій ділянці місцевості по вул.Комунальній м.Конотопа Сумської обл. виявлено та вилучено автомобіль «IVECO» д.н. НОМЕР_1 (а.с.17-18).

Слідчий СВ Конотопського РВП ГУНП в Сумській обл. звернувся до суду з клопотанням про арешт майна 03.04.2025 р., надіславши його поштою, тобто з дотриманням встановлених КПК України строків.

Встановлено, що власником майна є ТОВ «Люкс Агроплюс».

Згідно протоколу допиту свідка водія автомобіля ОСОБА_7 02.04.2025 р. близько 10 год. він керуючи автомобілем «IVECO» д.н. НОМЕР_1 поїхав на погрузку деревини в с.Сахни. Після завантаження 14 м.куб деревини, отримав внутрішню накладну на перевезення, слідував у с.Заводське. По дорозі його зупинили працівники поліції (а.с.8-9).

Клопотання мотивоване тим, що на момент огляду місця події були відсутні дозвільні документи на перевезення лісопродукції.

З копії товаро-транспортної накладної №01/04 від 02.04.2025 р вбачається, що водію ОСОБА_8 , ТОВ «Люкс агро Плюс» м.Конотоп, було завантажено 14 м.куб. деревини дров`яної мішальних порід І-ІІІ гр. (а.с.29).

Цим підтверджується належне оформлення факту відвантаження і перевезення деревини на підставі документів підприємства.

Таким чином, суду не наведені достатні дані і не надані докази, які б вказували на те, що зазначений автомобіль з деревиною могли бути об`єктами чи засобами вчинення кримінального правопорушення та можуть бути використані в якості доказів і те, що накладення арешту на це майно є доцільним та відповідає потребам кримінального провадження, оскільки відомості до ЄРДР були внесені за фактом перевезення деревини без супроводжуючих документів, що не знайшло свого підтвердження у ході судового розгляду даного клопотання.

Крім того, всі інші доводи слідчого, зазначені у клопотанні, не знайшли свого підтвердження у доказах, доданих до нього. Слідчий суддя звертає увагу, що клопотання мотивоване тим, що деревина перевозилась транспортним засобом без відповідних дозвільних документів. Жодних фактів про незаконні рубки в матеріалах справи немає.

На переконання слідчого судді, посилаючись у клопотанні, що колоди дерева є речовими доказами у кримінальному провадженні та наявні підстави, передбаченіст.170 КПК України, для їх арешту, слідчий повинен був зібрати і надати слідчому судді достатні на цьому етапі досудового розслідування докази на підтвердження такого висновку.

В той же час, у доданих до клопотання додатках відсутні будь-які дані, що колоди дерев визнані речовими доказами згідно КПК України.

Слідчий зазначає, що колоди дерев слід арештувати з метою збереження, адже вони здобуті злочинним шляхом та є предметами злочину.

Між тим, відповідних доказів незаконного походження колод дерев до клопотання не надано, що свідчить про безпідставність вказаних тверджень.

Натомість представник ТОВ «Люксагро плюс» надав документи - договір купівлі-продажу необробленої деревини від 16.01.2025 р., ТТН, біржове аукціонне свідоцтво, платіжні інструкції (а.с.31-56), які засвідчують законність придбаної деревини.

Крім того, слідчий просить суд накласти арешт на колоди дерев, в той час як згідно протоколу огляду місця події від 02.04.2025 р. було вилучено лише автомобіль «IVECO» д.н. НОМЕР_1 .

У зв`язку з наведеним, на переконання слідчого судді наразі відсутні підстави для визнання тимчасово вилученого майна, арешт на яке планується отримати, в якості доказів по даному кримінальному провадженню, і те, що майно буде слугуватиме встановленню об`єктивної істини у кримінальному провадженні, тому слідчий суддя вважає клопотання таким, що не підлягає задоволенню.

Згідно ч.3 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Керуючись ст.ст. 98, 170-173 КПК України,-

П О С Т А НО В И В:

У задоволенні клопотання - відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали оголошено 09 квітня 2025 року о 14.30 год.

Слідчий суддяОСОБА_1