Справа № 603/164/25
Провадження № 1-кп/603/26/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2025 року м. Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000016 від 10 січня 2025 року про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сільце Підгаєцького району Тернопільської області та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, одруженого, раніше не судимого, не працюючого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України, -

в с т а н о в и в:

31 березня 2025 року до Монастириського районного суду Тернопільської області надійшов обвинувальний акт разом із доданою угодою про примирення у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000016 від 10 січня 2025 року, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України.

За змістом обвинувального акту та угоди про примирення ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України, за наступних обставин.

Так, у жовтні 2024 року, при невстановлених обставинах, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел направлений на самовільне зайняття земельних ділянок розташованих в охоронній зоні прибережної захисної смуги річки Коропець, шляхом їх розорювання, для подальшого засівання та вирощування на них сільськогосподарських культур.

Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи всупереч вимогам ст. ст. 112, 116, 118, 123, 124, 125, 126 Земельного Кодексу України, які регламентують набуття і реалізацію права на землю, за відсутності відповідного рішення уповноваженого органу місцевого самоврядування та державної реєстрації про передачі йому у власність чи у користування земельної ділянки, а також на порушення статей 60, 61 Земельного Кодексу України, ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», ст. ст. 88, 89 Водного кодексу України, відповідно до яких у прибережних захисних смугах, які є частиною водоохоронних зон, уздовж річок, навколо водойм та на островах, забороняється розорювання земель, а також садівництво та городництво, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, під час перебування за межами населеного пункту села Горішня Слобідка, Монастириської територіальної громади Чортківського району Тернопільської області, в жовтні 2024 року самовільно зайняв земельну ділянку, загальною площею 0,8233 га, яка розташована в охоронній зоні у прибережно-захисній смузі річки Коропець, яка знаходиться поруч із земельними ділянками з кадастровими номерами :01:001:0253, :01:001:0254, :01:001:0255, :01:001:0256, :01:001:0263, :01:001:0262 та земельну ділянку площею 0,8897 га, яка розташована в охоронній зоні у прибережно-захисній смузі річки Коропець, яка знаходиться поруч із земельними ділянками з кадастровими номерами :01:001:0415, :01:001:0416, :01:001:0417, :01:001:0418, :01:001:0419, :01:001:0420, :01:001:0421, :01:001:0422, :01:001:0423, :01:001:0424, :01:001:0425, :01:001:0426, :01:001:0427, :01:001:0428, :01:001:0429, :01:001:0430, :01:001:0431, :01:001:0432, :01:001:0433, :01:001:0434, :01:001:0435, :01:001:0436, :01:001:0437, :01:001:0438, :01:001:0439, :01:001:0440, :01:001:0442, здійснивши дискування землі з метою подальшого посіву сільськогосподарської культури, тим самим незаконно використовував їх у власних потребах.

Таким чином встановлено, що земельна ділянка, яка межує із земельними ділянками із кадастровими номерами :01:001:0253, :01:001:0254, :01:001:0255, :01:001:0256, :01:001:0263, :01:001:0262 та земельна ділянка площею 0,8897 га, яка розташована в охоронній зоні у прибережно-захисній смузі річки Коропець, яка знаходиться поруч із земельними ділянками з кадастровими номерами :01:001:0415, :01:001:0416, :01:001:0417, :01:001:0418, :01:001:0419, :01:001:0420, :01:001:0421, :01:001:0422, :01:001:0423, :01:001:0424, :01:001:0425, :01:001:0426, :01:001:0427, :01:001:0428, :01:001:0429, :01:001:0430, :01:001:0431, :01:001:0432, :01:001:0433, :01:001:0434, :01:001:0435, :01:001:0436, :01:001:0437, :01:001:0438, :01:001:0439, :01:001:0440, :01:001:0442, на яких проведено обробіток ґрунту для посіву сільськогосподарської культури перебувають в охоронній зоні прибережно-захисній смузі річки Коропець, внаслідок чого ОСОБА_4 здійснив незаконне самовільне зайняття земельних ділянок охоронної зони загальною площею 1,713 га.

Внаслідок умисного самовільного зайняття ОСОБА_4 земельних ділянок охоронної зони - прибережно-захисної смуги річки Коропець загальною площею 1,713 га завдано шкоди Монастириській територіальній громаді Чортківського району Тернопільської області на суму 6 643,97 грн.

Враховуючи наведене, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України, а саме у самовільному зайнятті земельної ділянки в охоронній зоні.

Під час досудового слідства 31.03.2025 між представником потерпілого ОСОБА_5 та Підозрюваним ОСОБА_4 на підставі ст. ст. 468, 469, 471 КПК України укладено угоду про примирення.

Згідно з умовами вищевказаної угоди представник потерпілого ОСОБА_5 та підозрюваний ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій підозрюваного за ч. 2 ст. 197-1 КК України, узгоджено покарання та надана згода сторін на його призначення.

Сторони погодились на призначення підозрюваному ОСОБА_4 покарання за ч. 2 ст. 197-1 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу у розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8 500,00 гривень.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені підозрюваному ОСОБА_4 та представнику потерпілого ОСОБА_5 .

Прокурор у підготовчому судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди про примирення дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Представник Монастириської міської ради ОСОБА_5 просить вказану угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в ній міру покарання, зазначив, що шкода, завдана міській раді кримінальним правопорушенням відшкодована обвинуваченим в повному обсязі.

Обвинувачений у підготовчому судовому засіданні просив угоду про примирення від 31.03.2025 затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому визнав себе винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання у разі затвердження угоди.

Заслухавши думку прокурора, представника потерпілого Монастириської міської ради ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_4 , перевіривши вказану угоду, вивчивши матеріали кримінального провадження, вважаю, що укладення угоди є добровільним та повністю відповідає вимогам ст. ст. 469, 471 КПК України, угода може бути затверджена судом. Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 197-1 КК України, відноситься до нетяжких злочинів, правова кваліфікація кримінального правопорушення вірна, існують достатні фактичні підстави для винуватості. Умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін та інших осіб, виконання угоди обвинуваченим є можливим.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 268 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з частиною 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення вищевказаної угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 та представник потерпілого Монастириської міської ради ОСОБА_5 повністю усвідомлюють зміст укладеної ними угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого обвинувачений визнає себе винуватим, останній цілком розуміє свої права, визначені п. п. 1-4 ч. 5 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

При вирішенні питання про можливість затвердження угоди та призначення узгодженого угодою покарання обвинуваченому, суд у відповідності до ст. ст. 65-67 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який визнає свою вину повністю, раніше не судимий, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття, активне сприйняття розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставини, що обтяжують покарання останнього, відповідно до ст. 67 КК України - відсутні.

Оскільки умови угоди про примирення, її форма та зміст відповідають вимогам КПК України та КК України, дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 197-1 КК України, як самовільне зайняття земельної ділянки в охоронній зоні, яке згідно з положеннями ст. 12 КК України, відноситься до категорії нетяжких злочинів, враховуючи дані про особу винного, його відношення до вчиненого, приймаючи до уваги наявність пом`якшуючих обставин, приходжу до висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди, та призначення обвинуваченому ОСОБА_4 узгодженої сторонами міри покарання у виді штрафу у розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становлять 8 500, 00 гривень

Керуючись ст.ст. 314, 368, 369, 374, 394, 471, 473, 474, 475, 476 КПК України, суд

у х в а л и в:

Затвердити угоду про примирення від 31 березня 2025 року, укладену між представником потерпілого Монастириської міської ради ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000016 від 10 січня 2025 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України.

ОСОБА_4 визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу у розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8 500,00 гривень.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Тернопільського апеляційного суду через Монастириський районний суд Тернопільської області протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України:

- обвинуваченим, його захисником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- потерпілим, його представником виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу;

- прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору і не пізніше наступного дня надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий суддя ОСОБА_1