Справа № 362/1670/25
Провадження № 1-кп/362/438/25
ВИРОК

Іменем України

04.04.2025 м. Васильків

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду у м. Василькові Київської області кримінальне провадження № 0000012 від 09.01.2025 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Плесецьке Васильківського району Київської області, українець, громадянин України, освіта середня, працює без укладення трудової угоди, проживає у цивільному шлюбі, має на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей, зареєстрований та житель АДРЕСА_1 , у силу ст. 89 КК України раніше не судимий,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121 та ч. 1 ст. 125 КК України,

встановив:

Епізод 1 08.01.2025 близько 09:00 год. ОСОБА_5 та ОСОБА_4 перебували за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де між ними на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин відбувся конфлікт. Під час конфлікту ОСОБА_5 , маючи прямий умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 та реалізуючи свій умисел та мету, спрямовану на заподіяння тілесних ушкоджень, штовхнув її, внаслідок чого ОСОБА_4 впала. Потім ОСОБА_5 підійшов до ОСОБА_4 , попередньо взявши зі столу кухонний металевий молоток, та наніс їй один удар по голові в область тім`яної частини голови, внаслідок чого ОСОБА_4 , отримала тілесні ушкодження у вигляді: рани тім`яної ділянки голови, яка відноситься до тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я.

Епізод 2 Крім того, 08.01.2025, близько 15:00 год. (більш точного часу не встановлено) ОСОБА_5 та ОСОБА_4 перебували за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де спільно проводили дозвілля, вживаючи алкогольні напої. Під час перебування у вказаному місці на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 відбулась сварка, під час якої у ОСОБА_5 виник раптовий умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 . Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 близько 15:05 год. (більш точного часу не встановлено), перебуваючи всередині будинку АДРЕСА_1 , взяв у праву руку кухонний ніж, який знаходився на столі, та діючи умисно на ґрунті неприязних відносин завдав ОСОБА_4 два удари ножем в область живота. Внаслідок цього ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження у вигляді проникаючого поранення черевної порожнини, що відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.

ОСОБА_5 при його допиті у судовому засіданні визнав себе винуватим у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень. Він повністю погодився з їх кваліфікацією і фактичними обставинами, які викладені у обвинувальному акті щодо місця, часу, способу, кількості ударів тощо. Підтвердив, у ході сварки завдав потерпілій, яка є його цивільною дружиною, тілесні ушкодження: вранці кухонним молотком, а пізніше кухонним ножем. Наголосив, що особисто викликав карету швидкої медичної допомоги, з місця події не втікав. Щиро розкаявся, просив суд суворо не карати, наголосив, що з потерпілою примирились, претензій один до одного не мають, зробив для себе відповідні висновки та не допустить подібної поведінки в майбутньому.

Показання ОСОБА_5 є послідовними і логічними, не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння ним змісту обставин кримінального провадження, а тому суд вважає ці показання достовірними.

Учасники судового процесу просили розглядати справу відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.

Водночас суд роз`яснив учасникам судового провадження суть вищезазначеної норми та у доступній, чіткій та конкретизованій формі виклав її зміст, надавши розгорнуте його пояснення сторонам. Також суд упевнився, що учасниками судового провадження суть такого роз`яснення сприйнята правильно та переконався у добровільності їх позицій.

Враховуючи те, що учасники судового провадження вважають недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, і судом встановлено, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, а також з`ясовано, що вони усвідомлюють неможливість далі оспорити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, роз`яснивши учасникам процесу положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, крім допиту обвинуваченого відносно фактичних обставин справи, дослідження тільки даних, які характеризують обвинуваченого.

Оскільки учасники кримінального провадження вважають, що фактичні обставини провадження підтверджені доказами, що знаходяться у матеріалах провадження та не потребують дослідження під час судового розгляду, суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість, так само визнає фактичні обставини провадження доведеними.

Допитавши обвинуваченого ОСОБА_5 , вивчивши матеріали кримінального провадження стосовно характеристики особи обвинуваченого, речових доказів і процесуальних витрат, суд вважає, що подія кримінального правопорушення мала місце, вина ОСОБА_5 доведена повністю поза розумним сумнівом, його дії вірно кваліфіковані: за епізодом 1 - за ч. 1 ст. 125 КК України, як заподіяння умисного легкого тілесного ушкодження, та за епізодом 2 - за ч. 1 ст. 121 КК України, як нанесення умисного тяжкого тілесного ушкодження, що є небезпечним в момент заподіяння.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_5 покарання, суд виходить з такого.

Згідно зі ст. 65 КК України та п.1 постанови Пленуму ВСУ № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суди мають враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчиненню нових злочинів. Згідно з ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Суд приймає до уваги, що ОСОБА_5 вчинив умисні кримінальні правопорушення, які згідно із ст. 12 КК України є кримінальним проступком (ч.1 ст. 125 КК України) та тяжким злочином (ч.1 ст. 121 КК України), водночас суд враховує, що ОСОБА_5 на обліку у лікаря-нарколога та/або у лікаря-психіатра не перебуває, працює без укладення трудової угоди, має на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття, яка була встановлена як у ході досудового розслідування та знайшла своє підтвердження у ході судового розгляду, що виразилось у критичній оцінці обвинуваченим та осуді протиправної поведінки, усвідомленні наслідків скоєних ним кримінальних правопорушень, щирого жалю за скоєне, висловленні ствердного наміру не вчиняти в майбутньому кримінальних правопорушень.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, суд не вбачає.

Отже, з урахуванням усіх фактичних обставин у справі, ступеня тяжкості цих кримінальних правопорушень, наявності обставини, яка пом`якшує покарання, відсутності обставин, що його обтяжують, особи винного, його ставлення до скоєного, позиції потерпілої, яка просила суд не позбавляти волі обвинуваченого, з яким примирилася і будь-які претензії до нього відсутні, позиції прокурора, яка висловлена у судових дебатах щодо можливості призначення покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити покарання в межах санкцій інкримінованих санкцій та за сукупністю кримінальних правопорушень визначити обвинуваченому покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі та звільнити його від відбування цього покарання з випробуванням на підставі статті 75 КК України з покладенням відповідних обов`язків. Суд вважає, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення можливих нових кримінальних правопорушень і таким чином сприятиме досягненню визначеної у ст. 50 КК України мети загальної і спеціальної превенції.

Підстави для застосування ст. 69 КК України відсутні.

Судом установлено, що відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, ОСОБА_5 було фактично затримано 09.01.2025 о 09:10 год. у порядку ст. 208 КПК України до обрання запобіжного заходу. 10.01.2025 Фастівським міськрайонним судом Київської області до ОСОБА_5 на стадії досудового розслідування було обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту на строк два місяці до 09.03.2025, дія якого не продовжувалася.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, суд вважає за необхідне зарахувати в строк відбутого покарання ОСОБА_5 термін попереднього ув`язнення, починаючи, з 09.01.2025 по 10.01.2025 року, включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі. Відповідно до ч. 7 ст. 72 КК України необхідно зарахувати в строк відбутого покарання ОСОБА_5 термін його перебування на домашньому арешті, починаючи з 10.01.2025 по 09.03.2025 року, включно, з розрахунку три дні домашнього арешту за один день позбавлення волі.

Питання про речові докази суд вирішує у порядку ст. 100 КПК України.

Цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати в даному кримінальному провадження відсутні.

Керуючись ст. ст. 100, 349, 368-371, 374, 394 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених:

- ч. 1 ст. 125 КК України та призначити покарання у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин;

- ч. 1 ст. 121 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробовуванням, встановивши іспитовий строк 3 (три) роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно з ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Іспитовий строк відбуття покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту проголошення вироку.

На підставі ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_5 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 09.01.2025 по 10.10.2025 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

На підставі ч. 7 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_5 у строк покарання строк цілодобового домашнього арешту з 11.01.2025 по 09.03.2025 включно, виходячи із співвідношення, що три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.

Речові докази після набрання вироком законної сили: суцільний металевий столовий ніж, із наявними плямами бурого кольору на лезу ножа та кухонний ніж із пластмасовим руків`ям червоного кольору, та металевим лезом, на якому присутні сліди речовини бурого кольору, які яку передано до камери схову речових доказів Фастівського РУП ГУ НП в Київській області відповідно до квитанції, знищити.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1