Справа № 211/2490/25
Провадження № 1-кс/211/490/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2025 року слідчий суддя Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову прокурора Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження № 0000327 від 21.08.2023 року по обвинуваченню ОСОБА_6 за ст. 121 ч. 1 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на постанову прокурора Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження № 0000327 від 21.08.2023 року по обвинуваченню ОСОБА_6 за ст. 121 ч. 1 КК України.

В обгрунтування скарги зазначено, що 22 02 2025 року скаржник отримав від свого довірителя дружини підозрюваного ОСОБА_6 в кримінальному провадженні №0000327 за ст.121 ч.І КК України - ОСОБА_4 , постанову від 05.02.2025 р. про закриття вищезазначеного кримінального провадження прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_5 , на підставі п.5 ч.І ст.284 КПК України, у зв язку із смертю ОСОБА_6 , якому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.І ст.121 КК України. Кримінальне провадження закрито по нереабілітуючим підставам, з чим ні в якій мірі не можуть погодитись близькі рідні загиблого за свободу та незалежність України ОСОБА_6 . Вважає, що рішення про закриття кримінального провадження прийнято передчасно та упереджено, без проведення необхідних слідчо-оперативних заходів та міроприємтсв з метою встановлення обставин, які реабілітують підозрюваного в інкримінованому йому діянні. Прийняття рішення про закритгя кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Як зазначено в постанові про закриття кримінального провадження, підозра ОСОБА_6 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення підтверджується лише речами зі слідами крові належної потерпілому ОСОБА_7 та підозрюваному ОСОБА_6 та показаннями свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які мають певні розбіжності у фактах та обставинах. А тому, прокурором порушені вимоги ч.4 ст.17 КПК України, - усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачуться на користь такої особи. При цьому, прокурором не враховано показання свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та самого потерпілого ОСОБА_7 , які під час досудового слідства давали виправдувальні показання, щодо підозрюваного ОСОБА_6 в вчиненш злочину, передбаченого ч.І ст.121 КК України. Як наслідок невірно кваліфіковані дії ОСОБА_6 та складена фабула вчиненого кримінального правопорушення. Так, 20 серпня 2023 року, близько 20-ої години 00 хв., на території цеху 1/15 ТОВ «Корум Дружківський машинобудівний завод» за адресою: Донецька область, Краматорський район, міста Дружківка, по вулиці Соборній, 7, між військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 , під час розпиття спиртних напоїв, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 виникла обопільна бійка, під час якої останній отримав тілесні ушкодження, невстановленого ступеня тяжкості. В послідуючому, потерпілий ОСОБА_7 через певний час був виявлений військовослужбовцями з тяжкими тілесними ушкодженнями, які той міг отримати перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння впавши на території промислової зони машинобудівного заводу.

Вказані обставини не досліджені досудовим слідством та не були прийняті до уваги при прийнятті рішення про закриття кримінального провадження.

Не проведені слідчо-оперативні розшукові заходи з приводу встановлення осіб, які могли бути присутніми при отриманні тілесних ушкоджень потерпілим ОСОБА_7 тому виникає логічне питання: як можливо стверджувати, що виявлені тілесні ушкодження у потерпілого ОСОБА_7 були заподіяні підозрюваним ОСОБА_6 .

На сьогоднішній день, зазначені докази не досліджені та ігноруються слідчим та прокурором.

Слідством в повній мірі не з`ясовані ні обставини вчиненого злочину, ні свідки, а ні учасники зазначених подій. Оскільки на сьогоднішній день, родина ОСОБА_6 не погоджується з прийнятим рішенням про закриття кримінального провадження по нереабілітуючим обставинам, то необхідно скасувати вищевказану постапову про закриття та провести судовий розгляд кримінального провадження №000032/ від 21.08.2023р. про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ст.121 ч.І КК України.

Сторона підозрюваного ОСОБА_6 не може перебирати на себе функцію проведення досудового слідства, а отже з`ясування обставин які реабілітують підозрюваного, покладається на органи досудового розслідування.

Слід зауважити, що проведення досудового слідства по зазначеному кримінальному провадженні проводиться близько півтора року, яке зумовлене затягуванням, що в свою чергу сприяє втраті доказів вини винних осіб та їх впевненості у безкарності вчинених дій.

Встановлено ст.17 ч.І КПК України, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому ним Кодексом. Під час безпосереднього судового дослідження доказів вини ОСОБА_6 .

До суду адвокат ОСОБА_3 надав заяву про розгляд справи без його участі, скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_13 надав суду письмові пояснення, просив розглядати без його участі та відмовити в задоволенні скарги, вказав, що сторона обвинувачення не може погодитись з доводами скаржника» виходячи з наступного. Так, в провадженні СВ ВП №1 Краматорського РУП ГУНГТ в Донецькій області під процесуальним керівництвом Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону, здійснювалось досудове розслідування у кримінальному проваджені №0000327 від 21 серпня 2023 року за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України. Підозра ОСОБА_6 обґрунтована зібраними під час досудового розслідування доказами, в тому числі і показами безпосередніх очевидців кримінальних протиправних дій останнього відносно потерпілого ОСОБА_7 , а саме свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , проведеними слідчими експериментами зі свідками та висновками, судово-медичних експертиз щодо відповідності механізму отриманих тілесних ушкоджень потерпілим під час слідчих експериментів зі свідками.

Посилання скаржника, що покази потерпілого ОСОБА_7 , та свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 виправдовують дії ОСОБА_6 , не відповідають дійсності, оскільки свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_12 не були очевидцями подій, про що вони й безпосередньо зазначають під час їх допитів.

Також, вибрана позиція потерпілого ОСОБА_7 щодо обставин отримання ним тілесних ушкоджень, відсутність будь-яких претензій, не є такою що безумовно спростовує винуватість підозрюваного, оскільки інкриміноване кримінальне правопорушення не є скаргою приватного обвинувачення й провина підозрюваного ОСОБА_6 у повній мірі доведена іншими доказами у кримінальному провадженні.

Крім того, під час досудового розслідування було здійснено комплекс слідчих (розшукових) дій спрямованих на встановлення всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, допитані всі свідки, що були очевидцями подій, проведені експертизи, в тому числі судово-психіатрична експертиза відносно підозрюваного, відповідно до висновку якої останній заходів медичного характеру не потребує.

Досудове розслідування у кримінальному провадженні здійснювалось протягом 5 місяців і було зупинене у зв`язку з розшуком підозрюваного, після отримання відповідних доказів на підтвердження смерті останнього, досудове розслідування було відновлено та з врахуванням вимог п.1 ч.І0 ст.284 КПК України було прийнято рішення щодо закриття кримінального провадження на підставі п.5 ч.І ст.284 КПК України.

Крім того, у разі закриття кримінального провадження постановою слідчого або прокурора, ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно (речові докази) припиняє свою дію, з огляду на що припиняє свою дію і застосоване слідчим суддею позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування відповідним майном (Постанова Об`єднаної палати ККС ВС від 15.04.2024 у справі №554/2506/22).

Враховуючи викладене, вважає, дії ОСОБА_6 кваліфіковані вірно, а постанова про закриття кримінального провадження №0000327 від 21 серпня 2023 року за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, в порядку п.5 ч.І ст.284 КПК України є законною та обгрунтованою.

Вивчивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження № 0000327 , суд приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Ст. 22 КПК України передбачає, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Статтею 91 КПК України визначені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження, а ст. 92 даного кодексу обов`язок доказування покладається на слідчого, прокурора. На виконання даних вимог сторона обвинувачення в силуст. 93 КПК Україниздійснює збирання доказів.

Закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Подальше розслідування, після закриття кримінального провадження, є неможливим до того часу, коли постанова про закриття кримінального провадження не буде скасована в установленому КПК порядку.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки дізнавачем, слідчим, прокурором, показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності. Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Відповідно до п.2 ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують або обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Обов`язок доказування згідно з вимогами ч.1ст.92 КПК України покладається на слідчого, саме ж доказування, як визначено ч.2 ст.91 КПК України, полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст.303 КПК України, заявником може бути оскаржено до суду рішення дізнавача про закриття кримінального провадження.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 307 КПК України, за наслідками розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність дізнавача, слідчого чи прокурора під час досудового розслідування виноситься ухвала, якою може бути скасовано рішення дізнавача, слідчого чи прокурора, зобов`язано припинити певну дію, зобов`язано вчинити певну дію, відмовлено у задоволенні скарги. Нормою ч.3 цієї статті встановлено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

З матеріалів кримінального провадження № 0000327, вбачається, що 30.01.2025 року прокурором було направлено ОСОБА_4 лист з роз`ясненням права заявити клопотання про продовження кримінального провадження для реабілітації померлого. 30.01.2025 року захисник ОСОБА_15 отримав лист з роз`ясненням особисто. 04.02.2025 року відновлено кримінальне провадження № 0000327, заяв про продовження кримінального провадження № 0000327для реабілітації померлого, ні від ОСОБА_4 ні від захисника ОСОБА_15 не надійшло. 05.02.2025 року прокурором кримінальне провадження № 0000327 закрито.

Згідно статті 284 КПК України прокурор приймає постанову про закриття кримінального провадження у випадку, якщо під час досудового розслідування буде встановлено, зокрема обставини, передбачені пунктом 5 частини 1 статті 284 КПК України, а саме - смерть підозрюваного. Вказаним пунктом передбачено, що кримінальне провадження підлягає закриттю у випадку смерті підозрюваного, крім випадків, якщо провадження є необхідним для реабілітації померлого. Отже, для закриття кримінального провадження на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України, прокурор має встановити факт смерті підозрюваного та відсутність заяв про необхідність реабілітації померлого.

Кримінальний процесуальний закон не містить чіткого переліку осіб, які можуть вимагати продовження кримінального провадження з метою реабілітації померлої особи та наділені правом звертатись із відповідними заявами до суду. Разом з тим, статтею 523 КПК України визначено, що близьким родичам обвинуваченого, який помер, надається право подавати заяву про відновлення втрачених матеріалів кримінального провадження, якщо це необхідно для його реабілітації.

Зміст вказаної норми свідчить, що звертатися із заявою про продовження кримінального провадження з метою реабілітації померлого мають право його близькі родичі (аналогічна правова позиція міститься у постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 20.11.2019 у справі № 204/6034/16-к).

Відповідно до частини 10 статті 284 КПК України, за наявності підстави для закриття кримінального провадження, передбаченої пунктом 5 частини 1 цієї статті: прокурор - до винесення постанови про закриття кримінального провадження направляє одному з близьких родичів або члену сім`ї, коло яких визначено цим Кодексом, та/або захиснику померлого письмове повідомлення про можливість закриття кримінального провадження у зв`язку із смертю підозрюваного, особи, стосовно якої зібрано достатньо доказів для повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, але не повідомлено про підозру у зв`язку з її смертю, із роз`ясненням права заявити клопотання про непогодження із закриттям кримінального провадження.

Отже, у разі відсутності заяв від близьких родичів про продовження кримінального провадження з метою реабілітації померлої особи, кримінальне провадження стосовно померлого підозрюваного підлягає закриттю на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Але разом з тим, в матеріалах кримінального провадження № 0000327 відсутні відомості про отримання ОСОБА_4 листа прокурора з роз`ясненням права заявити клопотання про продовження кримінального провадження для реабілітації померлого, а отримавши постанову про закриття кримінального провадження ОСОБА_4 оскаржує її та вважає, що наявні реабілітуючі обставини, та вказує, що кримінальне провадження закрито по нереабілітуючим підставам, з чим ні в якій мірі не можуть погодитись близькі рідні загиблого за свободу та незалежність України ОСОБА_6 . Вважає, що рішення про закриття кримінального провадження прийнято передчасно та упереджено, без проведення необхідних слідчо-оперативних заходів та міроприємтсв з метою встановлення обставин, які реабілітують підозрюваного в інкримінованому йому діянні. Що прокурором не враховано показання свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та самого потерпілого ОСОБА_7 , які під час досудового слідства давали виправдувальні показання, щодо підозрюваного ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.І ст.121 КК України.

20 серпня 2023 року, близько 20-ої години 00 хв., на території цеху 1/15 ТОВ «Корум Дружківський машинобудівний завод» за адресою: Донецька область, Краматорський район, міста Дружківка, по вулиці Соборній, 7, між військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 , під час розпиття спиртних напоїв, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 виникла обопільна бійка, під час якої останній отримав тілесні ушкодження, невстановленого ступеня тяжкості. В послідуючому, потерпілий ОСОБА_7 через певний час був виявлений військовослужбовцями з тяжкими тілесними ушкодженнями, які той міг отримати перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння впавши на території промислової зони машинобудівного заводу. Вказані обставини не досліджені досудовим слідством та не були прийняті до уваги при прийнятті рішення про закриття кримінального провадження. Не проведені слідчо-оперативні розшукові заходи з приводу встановлення осіб, які могли бути присутніми при отриманні тілесних ушкоджень потерпілим ОСОБА_7 та недоведено, що тілесні ушкодження у потерпілого ОСОБА_7 були заподіяні саме підозрюваним ОСОБА_6 . Родина ОСОБА_6 не погоджується з прийнятим рішенням про закриття кримінального провадження по нереабілітуючим обставинам, та просить провести судовий розгляд кримінального провадження №0000327 від 21.08.2023р. про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ст.121 ч.І КК України. Сторона підозрюваного ОСОБА_6 не може перебирати на себе функцію проведення досудового слідства, а отже з`ясування обставин які реабілітують підозрюваного, покладається на органи досудового розслідування.

Встановлено ст.17 ч.І КПК України, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому ним Кодексом.

Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (справа «Ассенов та інші проти Болгарії» (Assenov та Others v. Bulgaria). Вони повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, inter alia, показань очевидців та експертних висновків (рішення у справі «Танрікулу проти Туреччини» (Tanhkulu v. Turkey) [ВП], заява № 23763/94, п. 104 і подальші посилання, ECHR 1999-IV, «Ґюль проти Туреччини» (Gul v. Turkey), заява № 22676/93, п. 89, від 14 грудня 2000 року).

Таким чином, висновки прокурора про закриття кримінального провадження ґрунтуються на неповному досудовому розслідуванні, а постанова про закриття кримінального провадження винесена передчасно, а тому підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст.284, 303,306, 307 КПК України, слідчий суддя, -

ухвалив:

Скаргу скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову прокурора Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження № 0000327 від 21.08.2023 року по обвинуваченню ОСОБА_6 за ст. 121 ч. 1 КК України - задовольнити.

Скасувати постанову прокурора Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження № 0000327 від 21.08.2023 року по обвинуваченню ОСОБА_6 за ст. 121 ч. 1 КК України за п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Матеріали кримінального провадження направити до ВП № 1 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області для відновлення та продовження досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1