Справа № 147/989/24
Провадження № 1-кп/147/32/25
УХВАЛА

іменем України

14 березня 2025 року с-ще Тростянець

Тростянецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

під час розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000088 від 15.04.2024 про обвинувачення ОСОБА_4 за ст. 197 КК України,

в с т а н о в и в:

14 березня 2025 року заступник начальника відділу Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_6 у судовому засіданні звернувся з клопотанням про покладення на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, в якому просить застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме: 1/ прибувати до суду за кожною вимогою; 2/ не відлучатися з м. Вінниця без дозволу прокурора або суду; 3/ повідомляти прокурора чи суд про зміну місця проживання; 4/ утримуватися від спілкування з свідками у даному кримінальному провадженні; 5/ здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну. В обгрунтування клопотання зазначає, що ОСОБА_4 обгрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 197 КК України, - неналежне виконання особою, якій доручено охорона чужого майна, своїх обов`язків, що спричинило тяжкі наслідки. У ході досудового розслідування ОСОБА_7 повідомлено про підозру, обрано запобіжний захід у вигляді тримання під варто, з можливістю внесення застави та покладенням обов`язків передбачених ст. 194 КПК України. На даний час строк дії попередніх обов`язків закінчився, однак ризики не втратили своєї актуальності. Недостатність загальних обов`язків за ст. 42 КПК України: хоча ст. 42 КПК України встановлює базові права та обов`язки підозрюваного, зокрема, право не перешкоджати розслідуванню та обов`язок з`являтися за викликом, ці положення мають загальний характер і не забезпечують конкретного контролю за діями ОСОБА_8 у контексті злочину, пов`язаного з неналежним виконанням обов`язків охорони майна. Відсутність заборони на спілкування з потенційними свідками чи обмеження пересування створює ризик впливу на хід судового розгляду.

Ризик впливу на свідків і перебіг розслідування: досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_9 , діючи як лісничий, у 2022 році допустив незаконний відпуск деревини об`ємом 5,044 м3, що призвело до збитків у розмірі 109826,33 грн. Виявлення лісопродукції під час обшуку 06.07.2022 свідчить про його здатність приховувати злочинну діяльність. Існує реальний ризик, що підозрюваний може спробувати вплинути на ОСОБА_10 чи інших осіб, залучених до справи, які перебувають у сфері його професійного чи особистого впливу. У рішенні Ilijkov v. Bulgaria (2001) ЄСПЛ визнав, що обмеження свободи можуть бути виправданими, якщо це необхідно для завершення розслідування, що є актуальним у цій ситуації.

Можливість ухиляння від кримінальної відповідальності: як особа, уповноважена на виконання функцій державної лісової охорони, ОСОБА_9 мав доступ до ресурсів і зв`язків, що може полегшити йому уникнення відповідальності. Хоча обраний запобіжний захід виконується, його сума чи умови можуть бути не достатніми для гарантії перебування під контролем, враховуючи значні збитки, завдані державному підприємству.

Необхідність забезпечення процесуальних інтересів: злочин, передбачений ст. 197 КК України, спричинив наслідки у вигляді матеріальних збитків державному підприємству. Для повного розкриття обставин справи, включаючи можливу причетність інших осіб, необхідно забезпечити неухильне виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків. Покладення обов`язків передбачених ст. 194 КПК України дозволить контролювати його дії, зокрема обмеження контактів із фігурантами та перебування в межах юрисдикції суду.

Ризик ухиляння в умовах воєнного стану: відповідно до указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року та постанови Кабінету Міністрів України № 152 від 28 лютого 2022 року (із подальшими змінами), введено воєнний стан, який забороняє виїзд за кордон чоловікам віком від 18 до 60 років, за винятком певних категорій. ОСОБА_9 , як чоловік призовного віку, підпадає під цю заборону. Однак, з огляду на його посаду в лісовому господарстві, існує ризик незаконного перетину кордону через корупційні зв`язки чи ресурси, пов`язані з діяльністю лісництва. Здача паспорта для виїзду за кордон усуває можливість використання документа для таких дій, що є критично важливим у воєнний час для захисту національних інтересів. У рішенні Khlaifia and Others v. Italy (2016) ЄСПЛ визнав, що обмеження свободи пересування допустимі в надзвичайних ситуаціях, якщо вони відповідають загрозі, що є актуальним у цьому контексті.

Пропорційність і відповідність практиці ЄСПЛ: у рішенні Stafford v. United Kingdom (2002) ЄСПЛ наголосив, що запобіжні заходи мають бути мінімально необхідними та пропорційними. У цій справі здача паспорта доповнює обраний запобіжний захід і є пропорційною, враховуючи наслідки злочину (збитки 109826,33 грн). Українська судова практика також підтверджує доцільність застосування додаткових обов`язків для мінімізації ризиків, передбачених ст. 177 КПК України (втеча, вплив на свідків, знищення доказів).

Прокурор ОСОБА_6 подане клопотання підтримав в повному обсязі, навівши доводи викладені в ньому, та просить його задоволити.

Захисник ОСОБА_5 заперечив щодо задоволення клопотання прокурора та зазначив, що обов`язки, визначені ст. 194 КПК України, застосовуються під час обрання запобіжного заходу. В даному випадку до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді застави та буди покладені обов`язки, які він виконував, строк дії яких закінчився та не продовжувався. Перерахування прокурором ризиків недостатньо для задоволення вказаного клопотання.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав позицію свого захисника.

Заслухавши прокурора на підтримку поданого клопотання, думку обвинуваченого та його захисника, які заперечили щодо задоволення клопотання прокурора, дослідивши доводи клопотання, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ст. ст. 176, 177, 194 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання ризикам, передбаченим п.1-п.5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Згідно з ч.1 ст. 182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

Відповідно до ч.7 ст. 194 КПК України обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

За змістом норм закону обов`язки, які передбачені ч.5 та ч.6 ст. 194 КПК України, застосовуються у випадку обрання чи продовження запобіжного заходу щодо підозрюваного чи обвинуваченого й такі відповідно до ч.7 вказаної статті у разі необхідності можуть бути продовженими за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому ст. 199 КПК України.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження у провадженні Тростянецького районного суду Вінницької області з 22 липня 2024 року перебуває кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000088 від 15.04.2024 про обвинувачення ОСОБА_4 за ст. 197 КК України.

Під час здійснення досудового розслідування у справі ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 27 лютого 2024 року: застосовано до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 57 днів; строк тримання під вартою постановлено рахувати з моменту винесення ухвали суду, тобто з 27.02.2024 по 23.04.2024 включно; одночасно визначено заставу в розмірі 20 прожиткових мінімумів, що складає 60560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) грн. для працездатних осіб, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУ ДСА у Вінницькій області; підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом строку дії ухвали; у разі внесення застави покладено на ОСОБА_4 наступні обов`язки: 1/ прибувати на виклики слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; 2/ не відлучатись із населеного пункту, де він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3/ повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; 4/ утриматись від спілкування із особами, які являються свідками у даному кримінальному провадженні; 5/ здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

У зв`язку з внесенням застави до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді застави.

Як вбачається з матеріалів справи строк дії обов`язків з врахуванням ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 27 лютого 2024 року було визначено до 23.04.2024. Після цього відсутні відомості про продовження строку дії обов`язків обвинуваченому ОСОБА_4 .

Отже, з наведеного вбачається, що до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді застави, а строк дії обов`язків закінчився та не продовжувався в порядку передбаченому ст. 199 КПК України.

На даний час справа перебуває на стадії судового розгляду, а саме допиту свідків.

В той же час прокурор ОСОБА_11 звернувся до суду з клопотанням про покладення на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язків, передбачених ст. 194 КПУ України. При цьому у клопотанні вказано про те, що на даний час строк дії попередніх обов`язків закінчився, проте ризики не втратили своєї актуальності.

При цьому ні в клопотанні прокурора, ні під час його розгляду в судовому засіданні прокурором не наведено обставин, які свідчили б про те, що заявлені ризики не втратили своєї актуальності або з`явилися нові ризики, які виправдовують необхідність встановлення вказаних в клопотанні прокурора обов`язків.

В обгрунтування доводів клопотання прокурором вказано про: недостатність загальних обов`язків за ст. 42 КПК України, ризик впливу на свідків і перебіг розслідування, можливість ухиляння від кримінальної відповідальності, необхідність забезпечення процесуальних інтересів, ризик ухиляння в умовах воєнного стану, пропорційність і відповідність практиці ЄСПЛ.

При цьому вказане не підтвердженого жодними доказами та не доведено прокурором в судовому засіданні під час розгляду вказаного клопотання.

Так, зокрема, щодо ризику впливу на свідків, а саме ОСОБА_10 , про що наголошено прокурором в поданому клопотанні, варто звернути увагу на те, що зазначений свідок заявлений для допиту в судовому засіданні як свідок сторони захисту, адже саме за клопотанням захисника від 20.01.2025 такий підлягає виклику в судове засідання.

Щодо інших заявлених прокурором в клопотанні ризиків, такі носять декларативний характер та не підтверджуються жодними доказами. Натомість варто звернути увагу, що обвинувачений ОСОБА_4 сумлінно з`являється в судові засідання, приводи судом не застосовувались, що свідчить про належне виконання обов`язків, передбачених ч.7 ст. 42 КПК України та відсутність підстав вважати про наявність можливості ухиляння від кримінальної відповідальності.

Враховуючи наведене, у задоволенні клопотання прокурора про покладення на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 194, 199 КПК України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні клопотання заступника начальника Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_3 про покладення на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, відмовити.

Повний текст ухвали оголошено о 16.30 год. 17 березня 2025 року.

Суддя ОСОБА_1