Справа № 761/7317/25
Провадження № 1-кс/761/5479/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2025 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участі:

секретаря судових засідань ОСОБА_2

заявника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м.Києва в залі суду скаргу заявника ОСОБА_3 на постанову слідчого другого відділу Територіального управління ДБР, розташованого у м. Києві ОСОБА_4 від 23.01.2025, в межах кримінального провадження № 0000817 від 26.09.2024 про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

у провадження слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва надійшла скарга заявника ОСОБА_3 на постанову слідчого другого відділу Територіального управління ДБР, розташованого у м. Києві ОСОБА_4 від 23.01.2025, в межах кримінального провадження № 0000817 від 26.09.2024 про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_3 .

У скарзі порушується питання про скасування даної постанови, як невмотивованої та необґрунтованої, оскільки слідчим не наведено правових підстав для відмови у визнанні потерпілим, вважає, винесену постанову такою, що порушує його права та законні інтереси, чим штучно обмежено процесуальні права.

Заявник ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав скаргу просив її задовільнити з мотивів у ній наведеним.

Слідчий, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи в судове засідання не прибув, що не перешкоджає розгляду скарги по суті.

Заслухавши доводи ОСОБА_3 , вивчивши матеріали скарги, вивчивши зміст заяви про вчинення кримінального правопорушення на підставі якої внесено відомості до ЄРДР, суд дійшов наступних висновків.

Як убачається зі змісту оскаржуваної постанови слідчий другого відділу Територіального управління ДБР, розташованого у м. Києві ОСОБА_4 розглянувши заяву ОСОБА_3 від 16.08.2024 та матеріали кримінального провадження № 0000817 від 26.09.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України, постановив відмовити ОСОБА_3 у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000817 від 26.09.2024.

Слідчий, відмовляючи у задоволенні клопотання, таке своє рішення мотивував, тим, що у ході досудового розслідування кримінального провадження не отримано достатніх та об`єктивних даних та відповідно до матеріалів кримінального провадження відсутні будь-які очевидні та достатні підстави, які б свідчили про завдання кримінальним правопорушенням будь-якої шкоди, передбаченої ч. 1 ст. 55 КПК України. Всі доводи заявника зводяться з незгодою із діями, бездіяльністю та прийнятими рішеннями в ході досудового розслідування кримінального провадження № 0002592.

Разом із тим, такі висновки слідчого є помилковими, суперечать завданням Кримінального кодексу України щодо захисту особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, тощо.

Так, зазначені слідчим доводи щодо відмови у визнані потерпілим ОСОБА_3 не є обґрунтованими підставами для відмови у визнанні потерпілим, оскільки у своїй заяві про визнання потерпілим ОСОБА_3 повідомив про заподіяння йому моральної та матеріальної шкоди в 1 000 000 грн.

А отже, висновки слідчого про те, що в матеріалах кримінального провадження № 0000817 від 26.09.2024 відсутні будь-які дані про заподіяння шкоди ОСОБА_3 не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.

Разом із тим, в оскаржуваній постанові не наведено доводів слідчого на спростування таких тверджень заявника ОСОБА_3 .

Більше того, зі змісту оскаржуваної постанови, зокрема, з наведеного слідчим аналізом наявних у розпорядженні даних, а також врахованих ним обставин та встановлених фактів не убачається вжиття будь-яких заходів спрямованих на перевірку тверджень заявника щодо спричинення та/або не спричинення заявленої ним шкоди.

Зокрема, не наведено слідчим переконливих доводів про причини неврахування тверджень заявника ОСОБА_3 щодо заподіяння йому шкоди.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається також, що безпосередньо заявник ОСОБА_3 не допитаний навіть у якості свідка.

При цьому, відповідно до положень ч. 1 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до положень Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки" діє в інтересах власників облігацій, яким кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

ч. 1 ст. 9 КПК України, передбачено, що слідчий зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Тобто, саме слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, в тому числі, встановити чи спростувати вид і розмір шкоди, завдану кримінальним правопорушенням, а не перекладати свій обов`язок на заявника.

За таких обставин, враховуючи наведене вище у сукупності, постанова слідчого про відмову у визнанні потерпілим не ґрунтується на положеннях законодавства України про кримінальну відповідальність, кримінальному процесуальному законодавстві України та суперечить Конституції України.

Положенням ч. 4 ст. 38 КПК України передбачено, що орган досудового розслідування зобов`язаний застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Аналіз наявних у слідчого судді матеріалів скарги свідчить про те, що зазначені вимоги кримінального процесуального закону не були в повній мірі дотримані слідчим при прийнятті рішення про відмову у залученні ОСОБА_3 потерпілим.

Таким чином, слідчий суддя, розглянувши скаргу в межах питань, які були винесені на його розгляд та перевіривши надані в обґрунтування цих питань докази, з урахуванням вищенаведеного приходить до висновку, що оскаржувана постанова слідчого, підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 38, 40, 55, 93, 110, 303-307 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Скаргу - задовольнити.

Скасувати постанову слідчого другого відділу Територіального управління ДБР, розташованого у м. Києві ОСОБА_4 від 23.01.2025 в межах кримінального провадження № 0000817 від 26.09.2024 про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_3 .

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя