Справа №345/837/25
Провадження № 1-кп/345/185/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.03.2025 м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000099 про обвинувачення:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Калуш, Калуського району Івано-Франківської області, жителя та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , завідувача аптеки № 6 ТОВ «Аверсі», одруженого, має на утриманні 2 неповнолітніх дітей, з вищою освітою, РНОКПП НОМЕР_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_2

захисника ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в:

26.02.2025 р. до суду надійшов обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 382 КК України, разом з угодою про визнання винуватості.

Відповідно до обвинувального акту, затвердженого прокурором, ОСОБА_2 обвинувачується в умисному невиконанні постанови суду, що набрала законної сили.

Кримінальне правопорушення вчинене за наступних обставин.

Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Обов`язковість судового рішення згідно зі ст. 129 Конституції України є однією з основних засад судочинства.

Ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Як установлено ст. 298 КУпАП, яка кореспондується із ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», постанова про накладення адміністративного стягнення є обов`язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами.

Постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 19.11.2024 у справі №345/5729/24, яка набрала законної сили 29.11.2024 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Не зважаючи на це, ОСОБА_2 будучи належним чином ознайомлений з даною постановою суду, знаючи про позбавлення його права керувати транспортними засобами, маючи реальну можливість виконати постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 19.11.2024, що набрала законної сили, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою невиконання вищевказаної постанови суду, 11.02.2025 о 08:25 год. в АДРЕСА_2 , керував автомобілем марки «FordS-Max» із реєстраційним номером НОМЕР_2 , будучи позбавленим права керувати транспортними засобами, де був зупинений поліцейськими групи реагування патрульної поліції Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області. Після чого, останнього було притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Дії обвинуваченого кваліфіковані за ч. 1 ст. 382 КК України.

Під час досудового розслідування між прокурором Калуської окружної прокуратури та обвинуваченим за участю захисника укладена угода про визнання винуватості від 24.02.2025 р., згідно умов якої враховано:

- ступінь та характер сприяння підозрюваного, у проведенні кримінального провадження щодо нього, зокрема те, що в ході досудового розслідування підозрюваний ОСОБА_2 вину визнав повністю, активно сприяв розкриттю вчиненого ним правопорушення;

- характер і тяжкість обвинувачення, зокрема те, що злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_2 , є нетяжким злочином, обтяжуючих обставин не встановлено;

- наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидкого досудового розслідування і судового провадження.

ОСОБА_2 повністю визнав вину, активно сприяв розкриттю вчиненого ним злочину, сам ініціював укладення даної угоди та беззастережно погоджується на призначення покарання, визначеного сторонами угоди.

Крім цього, ОСОБА_2 раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно.

Обставинами, які згідно ст. 66 КК України пом`якшують покарання, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, наявність на утриманні двох малолітніх дітей.

Обставин, які б згідно ст. 67 КК України обтяжували покарання, не встановлено.

Враховуючи, що підозрюваний щиро покаявся, активно сприяв розкриттю злочину, беззастережно визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, то сторони погоджуються на призначення покарання, за ч. 1 ст. 382 КК України, у межах санкції статті у виді 1 року позбавлення волі та із застосуванням ст. 75 КК України звільнивши ОСОБА_2 від відбування покарання з випробуванням та встановити йому іспитовий строк. На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_2 обов`язки.

У підготовчому судовому засіданні прокурор просить затвердити угоду, призначивши обвинуваченому визначену сторонами міру покарання. Також просить вирішити питання щодо речових доказів.

Обвинувачений у підготовчому судовому засіданні визнав себе винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, дав згоду на призначення узгодженого виду та міри покарання у разі затвердження угоди про визнання винуватості та заявив, що здатен реально виконати взяті на себе, відповідно до угоди про визнання винуватості, зобов`язання. Угоду уклав добровільно і примусового тиску під час укладання угоди на нього не було. Просить угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання.

Захисник підтримав позицію свого підзахисного і також просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Заслухавши думку сторін провадження, роз`яснивши сторонам провадження наслідки укладення та затвердження угоди відповідно до вимог ст. 473 КПК України, з`ясувавши в обвинуваченого чи цілком він розуміє права і обставини, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши угоду на відповідність вимогам КПК України і закону, переконавшись, що укладення сторонами даної угоди є добровільним та не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді про визнання винуватості, відповідає суспільним інтересам, суд вважає, що укладену між прокурором та підозрюваним угоду про визнання винуватості слід затвердити з наступних підстав.

Так, згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Відповідно до положень ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 382 КК України, є нетяжким злочином.

Дана угода про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України щодо змісту угоди про визнання винуватості. Під час судового засідання встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним. Обставин, які би перешкоджали затвердженню угоди - не встановлено.

Взяті обвинуваченим на себе за угодою про визнання винуватості зобов`язання очевидно можливі для виконання.

Судом встановлено, що дії обвинуваченого правильно кваліфіковано згідно обвинувального акту та угоди про визнання винуватості за ч. 1 ст. 382 КК України, як умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.

Із врахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суспільної небезпеки вчиненого, даних про особу обвинуваченого та обставин, що пом`якшують його покарання, узгоджене сторонами угоди покарання обвинуваченому буде необхідним і достатнім для його виправлення і попередження вчинення нових правопорушень.

З огляду на викладене, враховуючи пом`якшуючі обставини, а саме щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, особу ОСОБА_2 , який раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, відсутні негативні характеристики по місцю його проживання, а також те, що суспільний інтерес виражається в зменшенні рівня злочинності, запобіганні, виявленні та припиненні кримінального правопорушення і забезпеченні швидкого досудового розслідування та судового розгляду, суд вбачає наявність фактичних підстав для доведення винуватості обвинуваченого ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, та затвердження угоди про визнання винуватості.

Таким чином, під час підготовчого судового засідання встановлені законні підстави для затвердження угоди і призначення узгодженої сторонами міри покарання.

До обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався.

Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 468, 469, 470, 472, 473, 474, 475, 476 КПК України,

у х в а л и в:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 24.02.2025 року між прокурором Калуської окружної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_2 .

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_2 звільнити від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на два роки, якщо він впродовж визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає наступні покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено виключно з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, шляхом подачі апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Суддя ОСОБА_6