ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7

захисника

в режимі відеоконференції ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 03 квітня 2024 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002068, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше судимої, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Вироком Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 03 квітня 2024 року ОСОБА_7 засуджено за ч.2 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на дев`ять років.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 вирішено рахувати з 02 листопада 2021 року, залишивши незмінним запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов ОСОБА_9 про відшкодування майнової та моральної шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням - залишено без розгляду.

Вирішено питання щодо речових доказів у провадженні.

Цим вироком ОСОБА_7 визнано винуватою у спричиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння, яке спричинило смерть потерпілого, за наступних обставин.

ОСОБА_7 30 жовтня 2021 року приблизно о 00 год. 20 хв. разом зі своїм знайомим ОСОБА_10 знаходилась за місцем мешкання їх спільного знайомого ОСОБА_11 , а саме у квартирі АДРЕСА_3 , де вони разом у вітальній кімнаті вживали спиртні напої. В ході вживання спиртних напоїв між ОСОБА_7 та ОСОБА_10 виник словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_7 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 .

Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_7 пройшла до кухні, де набравши до металевого ковшу води, поставила його на газову піч закип`ятити воду. Коли вода у металевому ковшу закипіла ОСОБА_7 , продовжуючи свій злочинний умисел спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_12 , пройшла до вітальної кімнати, де на дивані сидів ОСОБА_10 , та не бажаючи смерті іншої людини, умисно вилила кип`яток з металевого ковша на тіло останнього.

В результаті умисних, противоправних дій ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_10 було заподіяно наступні тілесні ушкодження: термічні опіки ІІа - IIв ступеню правої верхньої та правої нижньої кінцівок, тулуба на площі 40% поверхні тіла, які утворилися від дії гарячої рідини, та відносно живої людини мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя в момент заподіяння (які супроводжувалися розвитком тяжкого опікового шоку).

ОСОБА_13 помер не менш як за 24-36 годин на момент дослідження трупа (09.00 год. 01 листопада 2021 року), труп якого виявлено 31 жовтня 2021 року в квартирі АДРЕСА_4 .

Смерть ОСОБА_10 настала у результаті отриманих термічних опіків гарячою рідиною ІІа - ІІв ступеню правої верхньої та правої нижньої кінцівок, тулуба на площі 40% поверхні тіла та знаходяться у прямому причинному зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями. Крововиливи повік правого ока утворилися від дії тупого предмета, давністю не більше 3-х діб на момент настання смерті та відносно живої людини мають ознаки легких тілесних ушкоджень.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі обвинувачена просить вирок суду першої інстанції скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Обгрунтовуючи свої вимоги зазначає, що суд першої інстанції ухвалив вирок всупереч фактичним обставинам справи. Вказала, що вона кип`яток на потерпілого не виливала, в емності з металевого ківша вона виливала холодну воду, оскільки хотіла привести його до тями, провину визнає частково. Зазначає, що суд першої інстанції всупереч ст.98 КПК України визнав речовим доказом металевий ківш, проте з нього не було відібрано відбитки пальців. Посилається на те, що суд першої інстанції до обставин, що обтяжують покарання, відніс скоєння злочину особою, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння, проте не було проведено експертизи щодо відібрання у неї крові для визначення стану сп`яніння. Вказала, що сторона обвинувачення, всупереч ст.23 КПК України, з метою тиску на суд надавала суду для ознайомлення її кримінальну справу за 2005 рік, яка не є предметом безпосереднього дослідження судом. Також посилається на те, що суд відмовив у задоволенні клопотання про проведення незалежної експертизи, допиті понятих. Крім того вказала, що суд не взяв до уваги, що потерпілий ОСОБА_10 ще дві доби пересувався з опіками, у останнього наявні були хронічні захворювання, внаслідок яких він міг померти. Апелянт зазначила, що всупереч вимогам ст. 238 КПК України огляд трупу було проведено без обов`язкової участі судово-медичного експерта та час смерті потерпілого з самого початку не було встановлено, а також вказує, що при огляді місця події відео-зйомка не велась.

Прокурор подав заперечення на апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 , в яких просив апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції - без змін.

Вказав, що доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, встановлених вироком суду першої інстанції, та правова кваліфікація її дій за ч. 2 ст. 121 КК України ґрунтуються на зібраних у справі, перевірених та оцінених судом доказах, являються обґрунтованими, належним чином мотивованими. Щодо законності проведення огляду місця події 31 жовтня 2021 року, який відбувся в квартирі АДРЕСА_4 , та в ході якого було оглянуто труп ОСОБА_10 , прокурор вказав, що вказана слідча дія була проведена за письмовою згодою самої ОСОБА_7 , яка викликала працівників поліції до місця свого проживання. У її присутності та за участю понятих проведено огляд місця події та відповідність зазначених у протоколі відомостей засвідчено підписами учасників, в тому числі самою ОСОБА_7 . Щодо твердження ОСОБА_7 про нібито надання стороною обвинувачення суду матеріалів кримінального провадження для ознайомлення, за якими вироком Краматорського міського суду від 01.11.2005 року її засуджено за п. 7 ч. 2 ст.115, п. 16 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 296 КК України, з метою тиску на суд, прокурор зазначив, що вказане не відповідає дійсності та є надуманими.

Позиції учасників судового провадження.

Обвинувачена ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_8 підтримали вимоги апеляційної скарги обвинуваченої та з підстав, викладених у ній, просили її задовольнити в повному обсязі.

У судовому засіданні прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченої.

Потерпіла ОСОБА_9 в судове засідання не з`явилась, була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, клопотань про відкладення розгляду провадження не надходило.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обгрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, постановлене компетентним судом згідно норм матеріального права із дотриманням вимог кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Посилання в апеляційній скарзі обвинуваченої на те, що суд порушив вимоги кримінального процесуального закону, висновки суду не відповідають фактичним обставинам провадження, досудове розслідування та судовий розгляд за провадженням проведено неповно та з порушенням закону України про кримінальну відповідальність є необгрунтованими.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження з`ясовано, що судовий розгляд у ньому проведено з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, таких порушень цього закону, котрі були б суттєвими і тягли за собою скасування вироку та призначення нового розгляду справи у суді першої інстанції, у провадженні не допущено.

Обвинувачена ОСОБА_7 вину в скоєнні інкримінованого їй кримінального правопорушення не визнала та пояснила, що 29 жовтня 2021 року зранку зателефонувала своєму знайомому ОСОБА_10 для того, щоб він прийшов і допоміг їй винести диван з її квартири. ОСОБА_10 в стані алкогольного сп`яніння та з сінцем на обличчі прийшов увечері за місцем її мешкання. Пізніше вона разом із ОСОБА_10 пішли до магазину, де придбали дві пляшки горілки, і проходячи повз будинок ОСОБА_11 вирішили завітати до нього в гості з горілкою. За місцем мешкання ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_5 вона, ОСОБА_10 і ОСОБА_11 розпивали спиртні напої та ніякого конфлікту не було між ними. Близько 00:00 год. ОСОБА_10 почав засипати на дивані, а ОСОБА_11 почав їх вижинати з квартири, внаслідок чого, з метою розбудити ОСОБА_10 та піти додому, вона пішла на кухню і взяла з газової плити металевий ківш ємністю 1,5 л з холодною водою, який у подальшому вилила на ОСОБА_10 , але він так і не прокинувся. Через деякий час ОСОБА_10 повідомив, що йому погано і вона викликала швидку медичну допомогу, яка прибула о 01:00 год. 30 жовтня 2021 року. Медичні працівники, оглянувши ОСОБА_10 , зробили йому укол в сідницю та оскільки він - ОСОБА_10 був в стані алкогольного сп`яніння, запропонували проїхати йому до наркодиспансеру, але ОСОБА_10 відмовився від госпіталізації. Вона засвідчила своїм підписом відмову від госпіталізації ОСОБА_10 і лікарі зі швидкої поїхали, а вона разом із ОСОБА_10 пішли до неї додому за адресою: АДРЕСА_2 . 30 жовтня 2021 року вона разом із ОСОБА_10 вранці пішли на ринок, де зустріли матір останнього, якій повідомили, що ОСОБА_10 вночі було погано та вона облила його холодною водою, щоб привести до тями. ОСОБА_10 попросив її купити йому дві пляшки настойки глоду на спирту, які він і випив сам у подальшому, і вони вдвох увечері пішли до неї додому, де вони з ОСОБА_10 лягли спати. Прокинувшись вночі близько о 01:30 год. 31 жовтня 2021 року вона пішла попити води, та знайшла горілку і повернувшись до кімнати, де спав ОСОБА_10 , хотіла його розбудити, щоб запропонувати вжити алкоголь, але ОСОБА_10 не реагував на її дії та в нього було відкрите одно око. Злякавшись, вона одразу викликала співробітників поліції, які приїхали і почали її опитувати, потім розрізали светр, який був одягнений на ОСОБА_10 , та побачили, що в нього на спині опіки, і затримали її. Заперечує, що вона вилила окріп на ОСОБА_10 , пояснюючи це тим, що останній вже до неї прийшов з великою гематомою на оці, в стані алкогольного сп`яніння, від чого міг і померти, також вона б не змогла взяти голими руками металевий ківш, в якому був окріп, адже його ручка була б теж гарячою.

Разом з тим, незважаючи на невизнання своєї винуватості обвинуваченою, у результаті перевірки матеріалів кримінального провадження встановлено, що висновок суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 у кримінально-караному діянні зроблено на підставі об`єктивного з`ясування обставин, підтверджених доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом у їх взаємозв`язку відповідно до приписів ст. 94 КПК України.

Зокрема, такого висновку суд дійшов на підставі аналізу показань допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ; фактичних даних, що містяться у протоколі огляду місця події, проведення слідчих експериментів, у висновках судових експертиз, а також на підставі інших доказів, зміст яких детально відображено у вироку.

Так, суд першої інстанції обґрунтовано поклав в основу вироку показання свідка ОСОБА_11 , який вказував, що з ОСОБА_7 знайомий, оскільки мешкають неподалік один від одного. 29 жовтня 2021 року приблизно о 19:00 год. вечора до нього додому за адресою: АДРЕСА_5 прийшли ОСОБА_7 із ОСОБА_10 і принесли дві пляшки горілки, яку випили утрьох. ОСОБА_10 пішов і ліг на диван та не хотів вставати, а ОСОБА_7 підійшла до нього і почала кричати, щоб ОСОБА_10 , прокинувся, тому що вже час йти додому, але він не реагував. Тоді ОСОБА_7 пішла на кухню, взяла ківш ємністю 1,5 л, який стояв на плиті, підійшла до ОСОБА_10 і вилила на нього воду, але ОСОБА_10 все одно не вставав, тоді ОСОБА_7 викликала швидку медичну допомогу. Коли приїхали співробітники швидкої оглянули ОСОБА_10 , у нього була червона спина і рука, вони зробили йому ін`єкцію та запропонували проїхати до лікарні, але ОСОБА_10 відмовився. Також повідомив, що на вулиці було прохолодно і на ОСОБА_10 був одягнений светр та штани, після того як ОСОБА_7 вилила на нього воду одяг та диван були мокрими.

Судом першої інстанції досліджено та наведено у вироку показання свідка ОСОБА_14 , яка в судовому засіданні суду першої інстанції пояснила, що свідком обставин скоєння злочину не була, є співмешканкою ОСОБА_11 , з обвинуваченою ОСОБА_7 знайома. Через пару днів після 30 жовтня 2021 року до неї прийшла ОСОБА_7 і повідомила, що ОСОБА_10 помер. Зайшовши в квартиру ОСОБА_7 ОСОБА_14 побачила, що ОСОБА_10 сидить на дивані одягнений у темний светр та темні штани, підійшовши до нього ОСОБА_14 побачила, що ОСОБА_10 був мертвий. До цього ОСОБА_11 розповідав ОСОБА_14 , що до нього в гості приходили ОСОБА_7 із ОСОБА_10 і остання вилила на ОСОБА_10 кип`яток із ковша.

Судом першої інстанції також наведено у вироку показання свідка ОСОБА_15 , який вказав, що працює у бригаді швидкої медичної допомоги та у нічний час з 29 жовтня 2021 року по 30 жовтня 2021 року диспетчер повідомив, що поступив виклик, що людина отримала термічні опіки і необхідно виїхати за адресою: АДРЕСА_5 . Прибувши за викликом в квартирі знаходились два чоловіка та жінка, які перебували в стані алкогольного сп`яніння. Жінка постійно просила, щоб їй виміряли тиск, один чоловік у мокрому светрі лежав на дивані, а інший чоловік повідомив, що це ОСОБА_7 облила ОСОБА_10 . У чоловіка, що лежав на дивані ОСОБА_10 при огляді були виявлені опіки на спині та одній руці, йому було запропоновано проїхати до опікового відділення для госпіталізації, але останній відмовився.

Суд апеляційної інстанції не знаходить підстав сумніватися в достовірності цих показань свідків, вони є логічними, послідовними і узгодженими як між собою, так і з іншими письмовими доказами у провадженні.

Як слідує з матеріалів кримінального провадження та технічного запису судового процесу, свідки перед допитом попереджалися судом про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, приводилися до присяги.

Під час вивчення матеріалів кримінального провадження також не виявлено даних, які б давали підстави вважати, що свідки з будь-яких причин обмовили чи могли обмовити обвинувачену у зазначеному кримінальному правопорушенні.

Із матеріалів провадження істотних суперечностей, які б впливали на правильність установлення фактичних обставин провадження, у цих показаннях не вбачається. Деякі розбіжності в показаннях свідчать про індивідуальне сприйняття кожною особою подій, учасником яких вони були, і не впливають на висновок суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 .

Крім того, апеляційний суд враховує, що з моменту події злочину до допиту свідків пройшов значний проміжок часу, а отже їх показання можуть містити неточності, які обумовлюються особливостями пам`яті людини.

Також, показання свідків узгоджуються з сукупністю інших наявних у матеріалах провадження письмових доказів, досліджених в ході судового розгляду.

Так, суд першої інстанції безпосередньо дослідив на предмет допустимості та обгрунтовано послався у вироку й на протокол огляду місця події від 31 жовтня 2021 року, згідно якого було оглянуто труп ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованого на дивані у кімнаті квартири АДРЕСА_4 .

Суд першої інстанції також обгрунтовано послався у вироку на протокол огляду місця події від 31 жовтня 2021 року, згідно якого була оглянута квартира АДРЕСА_3 .

Також, судом першої інстанції досліджено та враховано протокол огляду предмету від 02 листопада 2021 року з фото таблицею до нього, згідно якого предметом огляду є жовта емалірована кастрюля, об`ємом 5 літрів, з емалірованими ручками та емалірованою кришкою об`ємом 5 літрів.

Також, судом першої інстанції досліджено та враховано протоколи проведення слідчих експериментів від 02 листопада 2021 року із відеозаписами до них, відповідно до яких обвинувачена ОСОБА_7 , свідок ОСОБА_11 у присутності двох понятих детально розповіли і показали місце, спосіб та обставини вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, щодо ОСОБА_10 .

При цьому, відповідно до висновку судово-медичної експертизи №372 від 31 жовтня 2021 року виявлені при дослідженні трупа ОСОБА_10 термічні опіки ІІа-ІІб ступеня правої верхньої та правої нижньої кінцівок, тулуба на площі 40% поверхні тіла, що утворилися від дії гарячої рідини щодо живої людини, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя (супроводжувалися розвитком важкого опікового шоку).

Смерть ОСОБА_10 наступила в результаті отриманих термічних опіків гарячою рідиною ІІа-ІІб ступеня правої верхньої та правої нижньої кінцівок, тулуба на площі 40% поверхні тіла та знаходяться у прямому причинному зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями. Синці повік правого ока утворилися від дії тупого предмета, давністю не більше 3-х діб на момент настання смерті і щодо живої людини мають ознаки легких тілесних ушкоджень. Інших якихось тілесних ушкоджень при дослідженні його трупа не виявлено.

При судово-токсікологічному дослідженні крові від трупа ОСОБА_10 виявлено спирт етиловий у концентрації 1,15 г/л, що відповідає стану алкогольного сп`яніння легкого ступеня.

Згідно додаткового висновку судово-медичної експертизи трупа №2 від 30 січня 2024 року, на підставі висновку експерта №372 від 01 листопада 2021 року судово-медичного дослідження трупу ОСОБА_10 , 1986 р.н., при дослідженні трупа ОСОБА_10 знайдено: термічні опіки гарячою рідиною ІІв-ІІв ступеню правої верхньої та правої нижньої кінцівок, тулуба на площі 40% поверхні тіла. Опіковий шок, згідно даним медичної літератури розвивається у термін не більше 3-х діб з моменту отримання опіків. Труп ОСОБА_10 був знайдений за адресою: АДРЕСА_6 , 31 жовтня 2021 року, згідно цих даних судово-медична експертиза не виключає можливості отримання опіків у вказаний строк, а також настання смерті не менш як за 24- 36 годин на момент дослідження трупа ( 09.00 год. 01 листопада 2021 року).

Судово- медична експертиза не виключає можливості здійснення самостійних дій (пересування) потерпілого у період з моменту отримання термічних опіків до моменту, коли стан потерпілого значно погіршився наслідок розвитку ускладнення опіків у вигляді опікового шоку, але не більше 3-х діб, продовж яких могла настати його смерть.

Згідно даних судово- медичної експертизи трупа ОСОБА_10 знайдено атеросклеротичний коронарокардиосклероз, дифузний периваскулярний кардіосклероз, гіпертрофія лівого шлуночку серця, системи-і ангіосклероз ( серця, нирок), гіпертрофія, дистрофічні зміни кардіоміоцитів, вогнищевий гломеруосклероз, дрібно вогнищевий межутній нефрит, дифузна краплинна дистрофія гепатоцитів (жировий гепатоз), вогнищевий пневмосклероз з відкладенням часточок пилового пігменту, які відносяться до хронічних захворювань, але до причини смерті відношення не мають.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №15 від 20 грудня 2021 року на підставі вивчення висновку експерта №372 від 01 листопада 2021 року судово-медичного дослідження трупа ОСОБА_10 не виключена можливість утворення виявлених тілесних ушкоджень (термічних опіків тіла) у ОСОБА_10 за обставин, зазначених у ході проведення слідчого експерименту як за участі ОСОБА_7 , так і ОСОБА_11 .

Також, судом першої інстанції досліджено та враховано висновок судово-психіатричної експертизи №569 від 23 листопада 2021 року, відповідно до якого ОСОБА_7 в період здійснення інкримінованого діяння виявляла емоційно-нестійкий розлад особистості (імпульсивний тип); психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності. В період здійснення інкримінованого діяння ОСОБА_7 перебувала у стані простого алкогольного сп`яніння та не перебувала у тимчасово-хворобливому стані, за психічним станом могла усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_7 виявляє емоційно-нестійкий розлад особистості (імпульсивний тип); психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності. За психічним станом ОСОБА_7 може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_7 не потребує.

Позиція обвинуваченої щодо невизнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, була предметом розгляду суду першої інстанції та обгрунтовано розцінена судом як бажання обвинуваченої ввести суд в оману стосовно фактичних обставин з метою уникнути відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Твердження обвинуваченої щодо непричетності її до нанесення умисного тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_10 не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгяляду справи, оскільки вказані доводи обвинуваченої повністю спростовуються матеріалами справи, в тому числі протоколом проведення слідчого експерименту із застосуванням відеозьомки від 02 листопада 2021 року за участю обвинуваченої ОСОБА_7 , в ході якого остання вказала, що вона пішла на кухню, де взяла ківш з кип`ятком і підійшовши до ОСОБА_10 , який сидів на дивані, з правої сторони, вилила окріп, а також показаннями свідка ОСОБА_11 , який був безпосереднім очевидцем того, як обвинувачена ОСОБА_7 вилила ківш з кип`ятком на ОСОБА_10 , в результаті чого у ОСОБА_10 були термічні опіки на спині та руці, які були виявлені при огляді бригадою швидкої медичної допомоги; показаннями свідка ОСОБА_15 , який приїхав у складі швидкої допомоги за викликом і оглянувши ОСОБА_10 , у останнього виявив термічні опіки на спині та одній руці; показаннями свідка ОСОБА_14 , якій було відомо, що ОСОБА_7 облила ОСОБА_10 , а через декілька днів у квартирі ОСОБА_7 побачила труп ОСОБА_10 .

Посилання обвинуваченої в апеляційній скарзі на те, що органом досудового розслідування не було проведено експертизи щодо відібрання у неї крові для визначення стану сп`яніння не заслуговують на увагу, з огляду на те, що відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту із застосуванням відеозьомки від 02 листопада 2021 року за участю обвинуваченої ОСОБА_7 , остання вказала, що вона 29 жовтня 2021 року приблизно о 19 год. разом з ОСОБА_10 знаходились у ОСОБА_11 у квартирі АДРЕСА_3 , де вони разом у вітальній кімнаті вживали спиртні напої. А також ОСОБА_7 під час розгляду справи у суді першої інстанції вказувала, що вони разом з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 розпивали спиртні напої 29 жовтня 2021 року., та під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції остання вказала, що вживала водку 100 гр.

Також не знайшло підтвердження доводів обвинуваченої щодо можливого настання смерті потерпілого ОСОБА_10 від отримання тілесних ушкоджень у області обличчя або від хронічних захворювань відповідно до висновків судово медичних досліджень трупу ОСОБА_10 .

Окрім того, апеляційний суд вважає неспроможними доводи обвинуваченої щодо проведення огляду місця події 31 жовтня 2021 року за місцем проживання обвинуваченої за адресою: АДРЕСА_6 , в ході якого було виявлено труп потерпілого ОСОБА_10 без участі понятих та з порушенням вимог закону, оскільки, як слідує із протоколу від 31 жовтня 2021 року, його було проведено за письмовою згодою власниці приміщення ОСОБА_7 , за її повідомленням до чергового Краматорського РУП, у присутності понятих ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , про що маються у протоколі підписи зазначених осіб та у відповідності до вимог ст.ст. 104,105, 106,223, 237, 238 КПК України.

При цьому, відповідно до протоколу огляду місця події від 31 жовтня 2021 року під час огляду застосовано технічні засоби фотозйомка на портативну камеру. Будь-яких заперечень під час проведення огляду місця події ОСОБА_7 не заявляла.

Доводи апеляційної скарги про те, що в суді першої інстанції не були допитані поняті ОСОБА_16 , ОСОБА_17 є безпідставними з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_16 , ОСОБА_17 були залучені в якості понятих під час проведення слідчої дії, а саме огляду місця події 31 жовтня 2021 року за адресою: АДРЕСА_6 . Натомість, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції зробив правильний висновок про недоцільність допиту таких у судовому засіданні, оскільки дані особи були залучені для підтвердження законності проведення слідчої дії та були гарантією допустимості доказів. А отже, зміст пояснень, які могли б бути ними надані під час судового засідання, не стосуються події та обставин вчинення обвинуваченою ОСОБА_7 кримінального правопорушення і тим самим не несуть у собі даних, за допомогою яких можливе з`ясування обставин у справі, на які посилається обвинувачена.

Щодо твердження обвинуваченої ОСОБА_7 про надання стороною обвинувачення суду матеріалів кримінального провадження для ознайомлення, за якими вироком Краматорського міського суду від 01 листопада 2005 року її засуджено за п.7 ч. 2 ст. 115, п.16 ч.2 ст. 115, ч.2 ст.296 КК України, з метою тиску на суд, то вони є безпідставними та такими, що не знайшли підтвердження в матеріалах справи.

Доводи ж обвинуваченої в апеляційній скарзі про те, що деякі обставини провадження всебічно не досліджені (зокрема, на її думку не були допитані поняті ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , не проведено незалежну експертизу трупу ОСОБА_10 для встановлення причини його смерті, та не відібрано відбитків пальців з металевого ковшу), є безпідставними, оскільки на підставах тих доказів, які були предметом перевірки в судовому засіданні, з достатньою повнотою з' ясовані всі обставини зазначеного у вироку кримінального правопорушення.

Отже, не має підстав додатково з' ясовувати ще якісь обставини, які не мають суттєвого значення для встановлення істини у провадженні, на що є посилання в апеляційній скарзі обвинуваченої ОСОБА_7 .

Попри доводи обвинуваченої про відсутність прямих доказів її винуватості та у зв`язку з цим допущення судом істотних порушень вимог кримінального процесуального закону апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дотримався загальних засад кримінального провадження.

Згідно зі ст. 85 КПК України належними також є докази, які прямо чи непрямо підтверджують достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

При цьому, чинний КПК України не містить заборони щодо встановлення тих чи інших обставин на підставі сукупності непрямих (стосовно конкретного факту) доказів, які хоча й безпосередньо не вказують на відповідну обставину, але підтверджують її поза розумним сумнівом на основі логічного аналізу їх сукупності та взаємозв`язку.

Навпаки, ст. 94 КПК України визначає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює не тільки кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, але й сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Як засвідчує судова практика, доказування тих чи інших обставин злочину досить часто ґрунтується не на основі одного чи кількох прямих доказів, а на аналізі саме сукупності всіх, у тому числі непрямих доказів, на підставі чого й робиться висновок про доведеність поза розумним сумнівом або недоведеність (згідно з цим стандартом доказування) факту вчинення злочину конкретною особою.

Як слідує з оскаржуваного вироку у цьому кримінальному провадженні винуватість ОСОБА_7 у спричиненні ОСОБА_10 умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, яке спричинило смерть потерпілого, суд першої інстанції встановив на підставі сукупності прямих доказів, таких як показання свідків, які вказують на обвинувачену як на особу, яка вчинила 30 жовтня 2021 року кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КК України, щодо ОСОБА_10 , так і на підставі сукупності інших вищенаведених належних і допустимих непрямих доказів, зокрема, протоколів оглядів місця події, які з урахуванням обставин цього кримінального провадження дозволили суду першої інстанції встановити винуватість ОСОБА_7 у спричиненні ОСОБА_10 умисного тяжкого тілесного ушкодження відповідно до стандарту доказування «поза розумним сумнівом».

З матеріалів провадження слідує, що твердження обвинуваченої, зазначені в апеляційній скарзі, про те, що вона не спричиняла ОСОБА_10 умисного тяжкого тілесного ушкодження, є аналогічними тим, що остання висловлювала у суді першої інстанції. Із вироку по провадженню видно, що зазначені твердження визнані такими, що не грунтуються на матеріалах провадження. Свої висновки, із якими погоджується апеляційний суд, із цього питання суд належним чином мотивував. Вони підтверджені доказами, які суд ретельно перевірив і належно оцінив. У апеляційній скарзі обвинуваченої не наведено та під час апеляційного перегляду обвинуваченою не вказано інші, не досліджені судами докази, якими б спростовувались висновки суду за обговорюваними твердженнями.

З огляду на викладене рішення суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, на думку апеляційного суду, прийнято згідно з критерієм доведеності «поза розумним сумнівом», який застосовується Європейським судом з прав людини («Яллох проти Німеччини» від 11 липня 2006 року, «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, «Веренцов проти України» від 11 липня 2013 року), та підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченої за обставин, викладених нею у скарзі, не має.

Суд у вироку навів докази по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та дав аналіз цим доказам після їх дослідження, тому немає підстав вважати, що по справі допущена суттєва неповнота кримінального і судового провадження, яка викликає необхідність скасування вироку та призначення нового розгляду справи у суді першої інстанції, як про це прохала під час апеляційного перегляду обвинувачена.

Із матеріалів кримінального провадження, журналів судового розгляду та їх технічної фіксації, вбачається, що суд повно та всебічно дослідив всі обставини кримінального провадження, вирішив у відповідності до закону клопотання сторін, належним чином перевірив версію обвинуваченої і виклав переконливі мотиви в її спростування, які ґрунтуються на досліджених доказах, яким дав належну правову оцінку, в тому числі й тим, які обвинувачена вважала недопустимими.

Підстав для призначення нового судового розгляду, в розумінні положень ст. 415 КПК України, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Не можна погодитися з твердженнями обвинуваченої стосовно того, що розгляд провадження щодо неї вівся упереджено, з обвинувальним ухилом. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що судом кожному з доказів дана належна оцінка.

Та обставина, що органи досудового розслідування та суд по-іншому оцінюють докази, порівняно з оцінкою їх стороною захисту, не свідчить про необ`єктивність чи упередженість слідчих органів і суду, на що є необгрунтовані посилання в апеляційній скарзі обвинуваченої.

Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 повторюють лінію захисту, обрану у суді першої інстанції, та наведені на їх обґрунтування аргументи були предметом обговорення у суді першої інстанції, знайшли належну оцінку у вироку, правильність якої апелянтом не спростована.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях підкреслив, що суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені в даній справі, були вивчені і була надана конкретна чітка відповідь на аргументи, які є вирішальними для вирішення справи (справи «Ван де Хурк проти Нідерландів», §61, «Болдеа проти Румунії», §30, «Морейра Феррейра проти Португалії», § 84).

У процесі перевірки матеріалів кримінального провадження апеляційним судом не виявлено порушень вимог кримінального процесуального закону під час збирання й закріплення доказів у провадженні, які б ставили під сумнів обгрунтованість висновків суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 та правильність кваліфікації її дій. Наявні у провадженні докази відповідають вимогам закону щодо належності та допустимості доказів.

Під час досудового розслідування та при судовому розгляді були встановлені і досліджені всі обставини, з`ясування яких мало істотне значення для правильного вирішення кримінального провадження, проведені необхідні експертизи, належним чином з`ясовані обставини, що характеризують об`єкт і об`єктивну сторону кримінального правопорушення.

Не встановлено й істотних порушень кримінального процесуального закону, які б призводили до скасування вироку, при порушенні вказаного кримінального провадження, його розслідуванні та під час судового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції.

За таких обставин не має підстав вважати, що у справі допущена однобічність та неповнота судового розгляду, які викликають необхідність скасування вироку та призначення нового розгляду справи у суді першої інстанції, на чому наполягала під час апеляційного перегляду обвинувачена та її захисник.

При призначенні ОСОБА_7 покарання суд відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про її особу, а також усі обставини провадження і дійшов обгрунтованого висновку про необхідність призначення ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 121 КК України строком на дев`ять років.

З огляду на викладене апеляційна скарга обвинуваченої не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 03 квітня 2024 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення, а особою, яка перебуває під вартою, в той самий строк з дня вручення копії судового рішення.

Судді:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4