Провадження № 1-кп/643/464/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.01.2025 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні у залі суду у м. Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001009 від 28.06.2023

за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,

УСТАНОВИВ:

У провадженні Московського районного суду м. Харкова перебуває кримінальне провадження № 0001009 від 28.06.2023 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,

В підготовчому судовому засіданні захисником заявлено клопотання про зміну запобіжного заходу з домашнього арешту на особисте зобов`язання з покладенням на нього визначених законом обов`язків.

В обґрунтування заявленого клопотання сторона захисту зазначає, що досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні триває з 23.06.2023, в ході якого, у листопаді 2023 у обвинуваченого проведено обшук. В подальшому із ОСОБА_4 проводились інші слідчі дії, зі змісту яких він вже на той час розумів суть інкримінованих йому діянь. Майже через рік, а саме 27.09.2024, ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

На переконання сторони захисту, з урахуванням тривалого часу проведення досудового розслідування ОСОБА_4 мав можливість вплинути на свідків та потерпілих, а також переховуватись від злочину, однак цього не зробив. Крім того, захисник зазначає, що упродовж досудового розслідування обвинувачений належно виконував покладені на нього процесуальні обов`язки та не має наміру їх порушувати у подальшому.

Окремо адвокат вказує, що її підзахисний на теперішній час працевлаштувався та працює розмінувальником, а його графік роботи передбачає виїзд о 6 год. ранку за межі міста з метою виконання робіт з розмінування. На підтвердження цього надала трудовий договір № 630/2914 від 26.11.2024, укладений між ОСОБА_4 та Представництвом ХАЛО ТРАСТ Україна.

З урахуванням наведеного, захисник стверджує, що визначений запобіжним заходом період часу перебування під домашнім арештом обмежує право обвинуваченого на працю.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав клопотання свого захисника та просив його задовольнити.

Прокурор проти задоволення клопотання заперечувала та зазначала про існування ризиків, які були враховані слідчим суддею при обранні запобіжного заходу та його продовженні після звернення до суду з обвинувальним актом. Також прокурор зазначила, що до клопотання про зміну запобіжного заходу не надано доказів на підтвердження графіку роботи обвинуваченого, тому доводи сторони захисту в цій частині вважає безпідставними.

Суд, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду щодо заявленого клопотання, доходить висновку про наявність підстав для його часткового задоволення, враховуючи наступне.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 11.10.2024 застосовано до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_1 строком на два місяці.

Одночасно на обвинуваченого покладено наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора чи до суду за першою вимогою; заборонити в нічний час, а саме з 22 год 00 хв до 06 год 00 хв залишати місце фактичного мешкання: АДРЕСА_1 ; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 05.12.2024 задоволено клопотання прокурора та продовжено раніше застосований запобіжний захід до 05.02.2025.

Крім того, ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 05.12.2024 призначено судовий розгляд обвинувального акта, однак розгляд справи по суті не розпочався.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу (ч. 2 ст. 331 КПК України).

Згідно з ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Положенням ч. 1 ст. 131 КПК України визначено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи.

Як визначено положенням ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема: 1) переховуватися від суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (ч. 2 ст. 177 КПК України).

Отже, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення дієвості кримінального провадження, тобто досягнення його завдань.

На переконання суду, відповідні ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірної можливості здійснення обвинуваченим зазначених дій. Натомість положення КПК України не вимагають наявності беззаперечних доказів на підтвердження того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, проте вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

На момент розгляду цього клопотання судом встановлено, що із наданих стороною обвинувачення доказів вбачається наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, ч.1 ст. 177 КПК України.

Крім того, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною в інкримінованому правопорушенні, є окремою обставиною, що має бути врахована судом при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України).

Враховуючи тяжкість інкримінованого діяння, наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, ч.1 ст. 177 КПК України, суд вважає, що застосування до обвинуваченого запобіжного захід у вигляді домашнього арешту (на відміну від особистого зобов`язання) дозволить забезпечити дієвий механізм виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та, як наслідок, досягнення завдань кримінального провадження.

Суд позитивно оцінює рішення обвинуваченого працевлаштуватись, однак позбавлений можливості надати оцінку доводам сторони захисту, що встановлена ОСОБА_4 заборона залишати місце фактичного мешкання в період з 22 год 00 хв до 06 год 00 хв обмежує його у праві на працю, оскільки захисником не надано доказів на підтвердження графіку роботи обвинуваченого.

Водночас суд наголошує, що з моменту застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу, стороною обвинувачення не надано доказів існування нових ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а так само неналежного виконання обвинуваченим раніше покладених на нього процесуальних обов`язків.

Як зазначає у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, ризики неналежної процесуальної поведінки підозрюваного з часом зменшуються (справа «Ткачов проти України» від 13.12.2007, «Єлоєв проти України» від 06.11.2008).

З урахуванням наведеного, суд вважає за можливе, не змінюючи вид застосованого запобіжного заходу, змінити обов`язки, покладені на обвинуваченого.

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника обвинуваченого, адвоката ОСОБА_5 , про зміну запобіжного заходу задовольнити частково.

Застосований до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 11.10.2024 та продовжений згідно ухвали Московського районного суду м. Харкова від 05.12.2024, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту - залишити без змін.

Змінити обов`язки, покладені на обвинуваченого ОСОБА_4 , а саме:

-прибувати до слідчого, прокурора чи до суду за першою вимогою;

-заборонити в нічний час, а саме з 23 год 00 хв до 05 год 00 хв залишати місце фактичного мешкання: АДРЕСА_1 ;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання.

Копію ухвали направити до відділу поліції №2 Харківського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Харківській області, для виконання за місцем реєстрації та фактичного проживання обвинуваченого ОСОБА_4 .

Роз`яснити ОСОБА_4 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та захиснику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1