УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2025 року слідча суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю представника власника майна - адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна

ВСТАНОВИЛА

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна.

За обставин викладених у клопотанні, СВ Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0004157 від 07.04.2017 за фактами шахрайських дій та підроблення документів щодо квартири АДРЕСА_1 , квартири АДРЕСА_2 , гаражного боксу АДРЕСА_3 , які належали померлому ОСОБА_5 .

Сина ОСОБА_5 - ОСОБА_4 , 03.12.2020 у кримінальному провадженні № 0004157 від 07.04.2017 визнано потерпілим.

В ході досудового розслідування у кримінальному провадженні №0004157 від 07.04.2017 за клопотанням слідчого СВ Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Києва у справі № 761/30441/17 винесено ухвалу від 31 серпня 2017 року про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_2 , зареєстровану за ОСОБА_6 бабусею ОСОБА_4 .

Крім того, слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Києва у справі № 761/17517/19 винесено ухвалу від 3 травня 2019 року про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , незаконно зареєстровану за ОСОБА_7 (реєстраційний номер нерухомого майна 000).

Ініціатор клопотання зазначає, що з метою захисту своїх інтересів неповнолітнім на той час потерпілим ОСОБА_4 у червні 2021 року подано позов до Шевченківського районного суду м. Києва про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , яка була незаконно зареєстрована за ОСОБА_7 , та визнання права власності на квартиру за ОСОБА_4 . Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 24.01.2023 у справі № 761/22758/21 позовна заява ОСОБА_4 задоволена та за ним визнано право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

24.02.2023 рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 24.01.2023 у справі № 761/22758/21 набрало законної сили.

Крім того, для оформлення спадщини, яка переходить від померлої бабусі ОСОБА_6 до її внука ОСОБА_4 матір`ю останнього ОСОБА_8 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9 подана заява про прийняття спадщини квартири АДРЕСА_2 .

Адвокат ОСОБА_3 у клопотанні зазначає, що позовні вимоги ОСОБА_4 задоволені, відновлене порушене його право на власність, виникла необхідність в реєстрації за ним права власності на майно, на яке накладено арешт, у зв`язку з цим потреба в подальшому застосуванні арешту майна квартири АДРЕСА_1 та квартири АДРЕСА_2 , відпала.

У зв`язку з чим ініціатор клопотання просить скасувати арешт, накладений на об`єкт нерухомого майна квартиру АДРЕСА_1 , зареєстровану за ОСОБА_7 (реєстраційний номер нерухомого майна 000), запис про обтяження майна № 31494558 від 10.05.2019; скасувати арешт, накладений на об`єкт нерухомого майна - квартиру АДРЕСА_2 , запис про обтяження майна № 23205444 від 12.09.2017.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 клопотання підтримав в повному обсязі з підстав в ньому наведених, зазначив, що наразі відпала потреба в подальшому застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, просив клопотання задовольнити.

Уповноважений прокурор у судове засідання не з`явився будучи належним чином повідомлений, в той же час на електронну пошту суду від прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_10 надійшла заява, у якій остання просила розглянути клопотання про скасування арешту з майна потерпілого ОСОБА_4 , подане у кримінальному провадженні №0004175 без її участі, зазначила, що не заперечує щодо задоволення клопотання.

Слідча суддя дослідивши матеріали клопотання, документи, заслухавши думку представника учасників, дійшла до наступного висновку.

Слідчою суддею з матеріалів клопотання встановлено, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 31 серпня 2017 року у справі №761/30441/17 накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 із забороною відчуження та розпорядження, та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_2 із забороною відчуження та розпорядження.

Крім того, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 03 травня 2019 року у справі №761/17517/19 накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , що на праві приватної власності належить ОСОБА_7 .

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 24 січня 2023 року у справі № 761/22758/21 позовна заява ОСОБА_4 задоволена та за ним визнано право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положенням ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 ст. 170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, до повноважень слідчого судді суду першої інстанції належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

У відповідності до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадженні слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, згідно вимог ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту для третіх осіб, а також розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Так, заходи забезпечення кримінального провадження завжди пов`язані із застосуванням примусу у кримінальному процесі. Процесуальний примус у кожному конкретному випадку застосовується у контексті мети, способів, підстав та умов для застосування конкретних заходів примусу.

Клопотання, яке слугувало підставою арешту майна заявника, мотивоване тим, що накладення арешту на вказане майно є необхідним на даному етапі кримінального провадження, оскільки вказане майно відповідає критеріям ст.98 КПК України.

Статтею 84 КПК України імперативно передбачено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Стаття 22 КПК України передбачає, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Представником власника майна наведено достатньо підстав, які б свідчили про недоцільність продовження застосовування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується в тому числі долученими до клопотання матеріалами, які були досліджені під час розгляду клопотання.

Разом з тим, адвокатом ОСОБА_3 який діє в інтересах ОСОБА_4 , не надано доказів на підтвердження своїх доводів, що станом на момент звернення до суду з клопотанням у подальшому застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. києва від 31.08.2017, справа №761/30441/17, а саме на: квартиру АДРЕСА_2 , відпала потреба, будь яких актуальних відомостей, щодо вказаного майна, адвокатом ОСОБА_3 надано не було. Крім того, відомості на обґрунтування недоцільності застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження щодо квартири АДРЕСА_2 , та належності її як спадкоємцю ОСОБА_4 , до справи не долучені, а заява матері останнього ОСОБА_8 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9 про прийняття спадщини квартири АДРЕСА_2 датована 2016 роком, будь-яких відомостей про відкриття спадкової справи, включення ОСОБА_4 до кола спадкоємців на вказане майно слідчий судді не надано.

За змістом ч.1 ст.7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права, законність, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень.

За таких обставин не встановлено підстав для скасування накладеного арешту накладеного на квартиру АДРЕСА_2 , а відтак слідча суддя прийшла до висновку, що в цій частині клопотання задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 2, 7, 98, 170, 173-174, 309,372, 376, 532, КПК України слідча суддя

ПОСТАНОВИЛА

Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 задовольнити частково.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 31.08.2017, справа №761/30441/17 та ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 03.05.2019, справа №761/17517/19, на квартиру АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_4 .

Скасувати заборону відчуження та розпорядження.

В іншій частині клопотання залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст оголосити 13 січня 2025 року о 09 годині 55 хвилин.

Слідча суддя ОСОБА_1