У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000432, за апеляційною скаргою прокурора Казанківського відділу Баштанської окружної прокуратури ОСОБА_5 на вирок Казанківського районного суду Миколаївської області від 17 серпня 2021 року відносно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Сагайдак Чімішлійського району Республіки Молдова, мешкає в АДРЕСА_1 , такого, що не має судимості,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 ,

обвинувачений ОСОБА_6 ,

захисник ОСОБА_8 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Казанківського районного суду Миколаївської області від 17 серпня 2021 року ОСОБА_6 визнано невинуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України та виправдано у зв`язку з недоведеністю вчинення ним зазначеного кримінального правопорушення.

Вирішено питання стосовно речових доказів у кримінальному провадженні.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Прокурор просить вирок суду в частині виправдання ОСОБА_6 скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України та призначити покарання у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік із покладенням обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази, визнані, відповідно до постанови про визнання в якості речових доказів від 07.09.2019 р., а саме: автомобіль марки «РАФ 22031», білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 та бензопилу з написом «FA-45S FORESTA», 2,4 кВт, 45 см3, конфіскувати в дохід держави, відповідно до вимог ст. 96-2 КК України та ст. 100 КПК України.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі прокурор вважає оскаржуваний вирок незаконним та таким, що підлягає скасуванню з підстав невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Зазначає, що суд першої інстанції, в порушення вимог ст. 94 КПК України, оцінив докази без належного розгляду всіх обставин справи в їх сукупності, не навів у вироку переконливих мотивів, з яких він відкинув докази обвинувачення, а тому його висновки не відповідають фактичним даним, дослідженим судом в ході розгляду справи.

На думку апелянта, висновок експерта № СЕ-19/115-21/8681-ТР від 14.07.2021 р., покладений судом в основу виправдання ОСОБА_6 , не є категоричним, а свідчить лише про неможливість експертним шляхом встановити певні обставини. При оцінцi висновку експерта, як доказу, судом не враховано, що зразки пнів та колод дерев для експертного дослідження відібрані через два роки після вчинення кримінального правопорушення i цілком природно, що пнi вже мали ознаки гниття, що звузило можливості експертного дослідження, проте жодним чином не спростовує вчинення ОСОБА_9 кримінального правопорушення.

Крiм того, судом безпідставно не взято до уваги та не надано належної правової оцінки у сукупності з іншими доказами, даним протоколу огляду місця події від 07.09.2019 р., згідно з яким на вiдстанi 3 см від другого пенька виявлено бензопилу марки «FA-45S FORESTA» з наявною у її паливному бачку рiдиною з характерним запахом бензину та двигуном у нагрiтому станi, iз чого з очевидністю слідує, що (з урахуванням місця, обстановки, присутніх осіб, транспортного засобу iз завантаженими до салону колодами дерев та інших обставин), бензопилою користувалися i саме з її допомогою здійснювалося спилювання дерев та розпил їх стовбурів.

Також судом необґрунтовано i безпідставно не взято до уваги та не надано належної правової оцінки доказам, дослідженим у судовому засiданнi, а саме показам свідків: ОСОБА_10 , який повідомив, що колоди дерев були свіжо спиляні, на пеньках мали місце свіжі спили, а поруч лежали гiлки зi свiжим листям; лісничого ОСОБА_11 , який чув звук пили та особисто бачив, як ОСОБА_12 пиляв дерево; майстра лiсу ОСОБА_13 , який також чув звук пилки i бачив ОСОБА_14 , який пиляв пилкою дерево, а інші невiдомi особи завантажували дрова до його автомобіля; ОСОБА_15 (понятий пiд час огляду мiсця події 07.09.2019 р.), який також повідомив про виявлення на мiсцi події свiжих спилiв на колодах i пеньках, гiлок зi свiжим листям поруч.

Наведені обставини свідчать про те, що спилювання i розпил дерев здiйснювалися незадовго до виявлення кримінального правопорушення та проведення огляду місця події.

Не погоджується і з висновками суду стосовно не спростування показань обвинуваченого та свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 щодо обставин iнкримiнованих обвинуваченому дiй, оскільки показання допитаних в судовому засiданнi свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , які повідомили про те, що чули звук пили та особисто бачили, як ОСОБА_12 пиляв дерево, в той час як iншi невiдомi особи завантажували дрова до його автомобіля, а також про те, що ранiше ОСОБА_12 торгував незаконно спиляними дровами; данi протоколiв слiдчих експериментiв за участю ОСОБА_11 i ОСОБА_13 , данi протоколу огляду мiсця події вiд 07.09.2019 р., показання свiдкiв ОСОБА_19 i ОСОБА_15 є послiдовними, узгоджуються мiж собою та iншими доказами, i спростовують показания зазначених свідків.

За такого, вважає, що суд не навiв у вироку переконливих мотивiв, з яких вiн вiдкинув докази обвинувачення, безпідставно надавши перевагу одним доказам (показанням свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 ) перед iншими (свiдкiв ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_15 ), оскільки показання вказаних свідків, у сукупності із даними протоколів огляду місця події та слідчими експериментами узгоджуються мiж собою та іншими доказами і дають підстави зробити обґрунтований висновок про винуватість ОСОБА_20 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

Органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що 07.09.2019 р. близько 11.30 год., більш точного часу не встановлено, на автомобілі, марки «РАФ 22031», реєстраційний номер НОМЕР_1 , приїхав до лісового насадження лінійного типу, площею 2,3609 га, що знаходиться на відстані 1,9 км. від с. Миколо-Гулак Казанківського району Миколаївської області між земельними ділянками з кадастровими номерами: :04:000:0021 та :04:000:0081 і відноситься до лісового фонду України, де, маючи корисливий мотив, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, без передбаченого законом дозволу, використовуючи ручну бензинову пилу, марки «FA-45S FORESTA», серійний номер ZTM2, здійснив незаконну порубку двох зеленоростучих дерев породи «Акація» діаметром (середнього арифметичного значення між найбільшим та найменшим замірами діаметрів) 92 см та 56 см до ступеня припинення росту, чим завдав істотної шкоди довкіллю (лісу) на суму 44 537,71 грн.

Після цього ОСОБА_21 розпиляв дерева на колоди різної довжини, частину з яких було погружено до салону автомобіля, марки «РАФ 22031», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Вказані дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 246 КК України, як незаконна порубка дерев у захисних лісових насадженнях, що заподіяла істотної шкоди.

Виправдовуючи ОСОБА_6 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, суд першої інстанції зазначив, що показання свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_22 , ОСОБА_13 та дані протоколів проведених слідчих експериментів, спростовуються висновком експертизи № СЕ-19/115-21/8681-ТР від 14.07.2021 р., а оскільки оглядом місця події не було виявлено тих частин колод дерев, які б утворювали єдине ціле із пнями, то у суду відсутні підстави вважати достовірними показання та відомості щодо того, що саме ОСОБА_6 спиляв дерево, яке в подальшому розпиляв на частини.

До того ж, з висновку експертизи не вбачається можливості встановити, що спилювання дерев відбулося за допомогою ланцюга, встановленого на виявленій бензопилі марки «FA-45S FORESTA», яка належить ОСОБА_6 .

Суд першої інстанції також зазначив, що відомості неодноразово проведених оглядів місця події, які містяться у протоколах від 07.09.2019 р., 07.05.2020 р., 24.03.2021 р. та від 30.03.2021 р., не надають можливості суду встановити родинність колод дерев та виявлених пнів, визначитися із тим, що до свого спиляння вони утворювали єдине ціле, а ні за віком, а ні за розміром, як і того факту, що їх спиляв саме ОСОБА_6 .

Крім того, суд відзначив, що показання обвинуваченого, свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_23 та ОСОБА_18 , щодо обставин інкримінованих обвинуваченому дій, про те, що обвинувачений особисто не спилював дерева та на момент їх прибуття на місце пригоди в лісополосі вже були в наявності повалені і пиляні на частини дерева, були відомі стороні обвинувачення ще під час досудового розслідування, однак в судовому засіданні прокурором не надано суду належних, допустимих та достовірних доказів для їх спростування.

За такого, розглянувши питання про правильність кваліфікації дій ОСОБА_6 , керуючись ст. 337 КПК України, суд першої інстанції дійшов висновку, що інших прямих доказів, належних чи допустимих даних, що отримані у передбаченому кримінальним процесуальним законом порядку саме про причетність обвинуваченого ОСОБА_6 до пред`явленого обвинувачення за ч. 1 ст. 246 КК України не зібрано та в судовому провадженні не представлено, а тому його вина не доведена поза розумним сумнівом, у зв`язку із чим виправдав у його вчиненні.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора на підтримку апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого та захисника, які вважали вирок законним та обґрунтованим, вивчивши матеріали кримінального провадження апеляційний суд доходить наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення має бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом, відповідно ст. 94 КПК України, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення. Виправдувальний вирок також ухвалюється при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених пунктами 1 та 2 ч.1 ст. 284 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 3 статті 374 КПК України передбачено, що мотивувальна частина виправдувального вироку повинна містити формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого із зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.

Так, відповідно до змісту вказаної норми закону, в мотивувальній частині виправдувального вироку мають бути викладені результати дослідження, аналізу та оцінки доказів у справі, зібраних сторонами обвинувачення та захисту, в тому числі і поданих у судовому засіданні.

На думку апеляційного суду, наведені вимоги закону судом першої інстанції дотримані у повному обсязі.

Так, апеляційним судом встановлено, що ухвалюючи виправдувальний вирок щодо ОСОБА_6 , суд першої інстанції, відповідно до вимог кримінального процесуального закону, перевірив зібрані на досудовому слідстві докази, на які посилалися органи досудового розслідування та, згідно зі ст. 94 КПК України, оцінив їх з точки зору допустимості, належності, достовірності та достатності, надав належну оцінку як окремим доказам, так і їх сукупності, навів детальний аналіз досліджених доказів.

Статтею 91 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини), а також винуватість обвинуваченого (форма вини, мотив і мета вчинення) та інше.

Відповідно до ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, на потерпілого.

Відповідно до положень ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Статтею 94 КПК передбачено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ із точки зору належності, допустимості й достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед установленої сили.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 обвинувачується у незаконній порубці дерев у захисних лісових насадженнях, що заподіяла істотної шкоди. Дії обвинуваченого кваліфіковано за ч. 1 ст. 246 КК України.

Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 246 КК України полягає в незаконній порубці лісу, тобто усі випадки відділення дерев і чагарників, які знаходяться в лісі, від кореня, незалежно від використовуваних засобів і способів (сокира, пилка чи інші предмети).

Порубкою дерев та чагарників у лісах визнається як відокремлення від кореня або викорчовування ростучого чи сухостійного дерева, чагарника за допомогою спеціальних пристосувань, так і пошкодження, яке припиняє ріст деревостану (наприклад, повалення дерева транспортними засобами, відділення основних гілок від стовбура тощо).

Отже, для визнання в діях особи складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 246 КК України, необхідно довести, що особою було вчинено активні дії направленні на відокремлення від кореня дерева, із використанням спеціальних засобів.

Апеляційний суд вважає, що за результатами судового розгляду, суд першої інстанції правильно встановив те, що сторона обвинувачення не довела того, що саме обвинувачений вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення, а також не спростувала належними і допустимими доказами версію сторони захисту про непричетність обвинуваченого до вчинення цього правопорушення.

В суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_6 заперечував свою вину у незаконному спилюванні дерев, пояснюючи, що лише завантажив до автомобіля вже спиляні колоди, які знайшов у лісовій посадці разом із пасажирами. Під час завантаження їх затримали представники лісового господарства, які звинуватили його у спилюванні дерев, після чого поліція склала матеріали про правопорушення. ОСОБА_6 просив провести перевірку відповідності колод пням, щоб довести свою невинуватість, але поліція відмовилася, що зрештою призвело до висунення проти нього обвинувачення.

Такі показання обвинуваченого підтвердили допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 .

Свідок ОСОБА_16 повідомила, що у вересні 2019 року вона, разом з ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_6 , повертаючись із смт. Казанка, заїхали до лісової посадки, де знайшли вже спиляні колоди дерев й завантажили їх у машину. Під час цього їх затримали представники лісгоспу та поліції, звинувативши у незаконній порубці, попри заперечення та відмову перевірити відповідність колод пенькам.

Свідок ОСОБА_23 показала, що наприкінці літа 2019 року вона разом з односельцями найняли ОСОБА_6 для поїздки в смт. Казанка за продуктами. На зворотному шляху ОСОБА_6 запропонував заїхати в лісову посадку та завантажити дрова, на що всі погодилися. Вони знайшли вже спиляні колоди та допомогли завантажити їх у машину, після чого прибули представники лісгоспу та поліції, звинувативши ОСОБА_6 у незаконній порубці. Попри заперечення щодо невідповідності колод пенькам і нагрітої на сонці бензопили, правоохоронці відмовилися проводити перевірку.

Свідок ОСОБА_18 суду показав, що 07.09.2019 р. він, разом з ОСОБА_6 поїхав до смт. Казанка за харчами, а на зворотному шляху погодився допомогти завантажити дрова в лісовій посадці. Вони знайшли вже спиляні колоди, завантажили їх у машину, після чого відпочивали та вживали алкоголь. Незабаром прибули представники лісгоспу та поліції.

В свою чергу, свідки обвинувачення ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_24 , ОСОБА_22 підтвердили факт незаконної вирубки дерев у вересні 2019 року на території лісових насаджень поблизу с. Миколо-Гулак Казанківського району. ОСОБА_24 як понятий був присутній під час огляду місця події, де виявили автомобіль, заповнений колодами, пеньки та бензопилу, при цьому ОСОБА_6 стверджував, що лише підібрав уже зрубані колоди. Державний інспектор ОСОБА_10 провів вимірювання спиляних дерев та підтвердив, що вони були свіжозрубані. Лісничий ОСОБА_22 та майстер лісу ОСОБА_13 особисто бачили, як ОСОБА_6 пилив дерево, а інші особи завантажували колоди до автомобіля, після чого вони викликали поліцію. На місці також були виявлені сліди розпилювання та присутні особи вживали алкоголь.

Апеляційний суд, відповідно ч. 3 ст. 404 КПК України, за клопотанням прокурора, повторно дослідив обставини цього кримінального провадження.

Зокрема, в ході апеляційного розгляду, було безпосередньо допитано свідка ОСОБА_10 , який надав показання аналогічні тим, які зазначені в оскарженому вироку. Також він зауважив, що ним складались матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_6 . В подальшому, провадження у справі було закрито у зв`язку з розслідуванням кримінального провадження за даним фактом. Заміри відбувались у присутності ОСОБА_6 . Було заміряно 2 свіжоспиляних пня, біля яких лежали зелені гілки дерев.

Допитаний в ході апеляційного розгляду свідок ОСОБА_13 , окрім наданих ним раніше показань, додав, що ОСОБА_6 пиляв саме дерево. Коли вони під`їхали, частина дров лежала на землі, а частина складена в автомобіль «РАФ». Спилювання дерев здійснювалось бензопилою, яка перебувала в руках у ОСОБА_6 . Фото-відео фіксацію правопорушення вони не здійснювали. На одному зі спиляних пнів були продукти харчування.

Свідок ОСОБА_24 , підтримавши надані ним показання, зазначив, що спилювання дерев не було прочищенням просіки, оскільки було спиляно великі дерева, які знаходились всередині просіки.

Свідок ОСОБА_22 надав показання аналогічні тим, які зазначені в оскарженому вироку та додав, що він особисто бачив як ОСОБА_6 пиляв одне дерево, яке росло. Було два свіжих пня на одному стояла їжа з напоями, а друге було спиляно ОСОБА_6 при них. При ньому спеціаліст жодних замірів на відповідність пнів спиляним колодам не здійснював.

Також судом був повторно допитаний свідок сторони обвинувачення ОСОБА_18 , який зазначив, що 07.09.2019 р. він, разом з ОСОБА_6 поїхав до смт. Казанка за харчами, а на зворотному шляху погодився допомогти завантажити дрова в лісовій посадці. Вони знайшли вже спиляні колоди, завантажили їх у машину, після чого відпочивали та вживали алкоголь. Незабаром прибули представники лісгоспу та поліції. Дрова ніхто не пиляв. Бензопила не використовувалась. Її виймали з машини аби завантажити колоди. Пила була тепла, оскільки була тепла погода, ніхто її не використовував, оскільки там були вже розпиляні колоди. Вони там були близько 15 хвилин, у зв`язку з чим, вважає, що їх хтось заздалегідь там очікував. Ми вирішили перепочити оскільки брали із собою пляшку з горілкою. ОСОБА_6 пропонував провести співвідношення пнів до колод, однак ніхто цього не зробив.

Окрім показань свідків апеляційний суд за клопотанням прокурора також повторно дослідив інші матеріали кримінального провадження, а саме:

протокол огляду місця події від 07.09.2019 р. та додані до нього зображення, згідно з яким, оглянуто ділянку місцевості розташованої на відстані 3 км від с. Миколо-Гулак Казанківського району Миколаївської області, на якій виявлено насадження дерев породи «Акація біла», приблизним розміром 23 м на 6 м. На ґрунті даної ділянки виявлено спиляні дерева, колоди дерев різного діаметру, в кількості 10-15 шт. На ділянці лісополоси, в приблизній відстані від другого пня знаходиться бензопила марки «FA-45S FORESTA», 2,4 кВт, 45 см3 із запахом бензину;

протокол огляду місця події від 07.09.2019 р. та додані до нього зображення, з якого вбачається, що в результаті огляду салону автомобіля марки «РАФ 22031», білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який розташований в лісопосадці дерев породи «Акація» було виявлено спиляні колоди дерев, приблизною кількістю 25 штук;

висновок експерта від 18.11.2019 р. № 19-1213, відповідно якому, на дату вчинення кримінального правопорушення розмір завданої шкоди складає 44 537,71 грн.;

висновок експерта від 23.04.2020 року № 19-1210, відповідно якому, з екологічної точки зору, шкода довкіллю внаслідок здійснення незаконної порубки двох сироростучих дерев акації білої до ступеня припинення росту без відповідного дозволу, за умови, що територія лісоподаки не відноситься до території об`єктів природно-заповідного фонду, до складу особливо захисних лісових ділянок з режимом обмеженого лісокористування, до вікових дерев не може кваліфікуватися як істотна;

довідку Миколо-Гулаківської сільської ради від 03.12.2019 р. № 376, згідно якій, лісорубний квиток ОСОБА_6 не видавався. Полезахисна лісова смуга приблизною площею 1,5 га не перебуває у власності сільської ради. За наявними даними право установчі документи відсутні;

лист ДП «Володимирівське лісове господарство» від 29.04.2020 р. № 184, згідно з яким, земельна ділянка лісопосадки не відноситься до земель, що знаходяться у постійному користуванні ДП «Володимирівське ЛГ» та підприємством не видавався лісорубний квиток;

лист Відділу у Казанківському районі ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області від 30.04.2020 р. № 219/113-20, згідно з яким, земельна ділянка на якій розташована лісопосадка відноситься до державної форми власності, кадастровий номер не присвоювався;

лист Відділу у Казанківському районі ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області від 19.05.2020 р. № 243/113-20, згідно з яким, лісосмуга розташована між земельними ділянками за кадастровими номерами: :04:000:0021 та :04:000:0081;

лист Державної екологічної інспекції у Миколаївській області від 12.12.2019 р. № 14/01-14/2945, відповідно якому, з урахуванням середнього діаметру пнів зрубаних дерев у корі біля шийки кореня та коефіцієнту індексації такс, розмір шкоди навколишньому природному середовищу становить 44 537,71 грн. Заміри спиляних дерев породи «Акація» у корі біля шийки кореня, діаметром 56,0 см. та 92,0 см. проводились стандартизованою рулеткою ціною поділки 1 мм., дійсної на підставі свідоцтва про повірку чинного до 16.11.2019 р. № 59/803;

протокол проведення слідчого експерименту, за участю свідка ОСОБА_22 , та додані до нього зображення, з якого вбачається, що 07.09.2019 р., свідок разом із напарником, під час об`їзду лісосмуги в межах Миколо-Гулаківської сільради, почули звук бензопили. Вони зупинили авто, підійшли до насаджень і помітили ОСОБА_6 , який спилював свіжі дерева і розпилював їх, та двох жінок, які завантажували колоди в автомобіль «РАФ». Спостерігавши за цим близько 10 хвилин, вони підійшли ближче й побачили, що автомобіль марки «РАФ» повністю завантажений колодами дерев;

протокол проведення слідчого експерименту, за участю свідка ОСОБА_13 та додані до нього зображення, з якого вбачається, що 07.09.2019 р., свідок разом із напарником, під час об`їзду лісосмуги в межах Миколо-Гулаківської сільради, почули звук бензопили. Вони зупинили авто, підійшли до насаджень, через які побачили автомобіль марки «РАФ» біля якого лунав звук бензопили. Підійшовши ближче свідок побачив двох жінок та двох чоловіків, серед яких ОСОБА_6 , тримаючи в руках бензопилу, спилював свіжу акацію, а після падіння акації на землю розпиляв стовбур на менші частини, після чого завантажили їх в автомобіль;

протокол огляду місця події від 07.05.2020 р., проведеного за участю спеціаліста ОСОБА_25 , в ході якого встановлено, що територія лісосмуги складає 2,3609 га. приблизно по центру лісосмуги є проїзд на якому відсутні дерева з обох сторін проїзду та знаходяться пні, приблизно 25 штук. По зовнішнім ознакам насадження акації є багатовіковими, приблизною висотою до 15 м.;

протокол огляду місця події від 24.03.2021 р., проведеного на підставі ухвали суду за участю обвинуваченого, захисника, спеціалістів та доданих до нього зображень. Згідно з даним протоколом, в лісосмузі є ґрунтова дорога, яка проходить через всю ширину лісосмуги. Зліва від дороги є пень спиляного дерева акації з найбільшим заміром діаметра при землі біля шийки кореня 111 см. та мінімальним діаметром при землі шийки кореня 69 см., діаметр зрізу найбільший 70 см., найменший 36 см. Відстань пня до просіки складає 160 см., відстань між першим пнем до другого пня складає 28,8 м., відстань першого пня до польової дороги складає 25,8 м.

протокол огляду місця події від 30.03.2021 р., проведеного за участю обвинуваченого, захисника та спеціаліста, з якого вбачається, що у багажнику автомобіля «РАФ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , виявлено деревину різних розмірів, складену в п`ять рядів, а також пні, розташовані хаотично, з детально зафіксованими габаритами;

висновок експерта від 14.07.2021 р. № СЕ-19/115-21/8681-ТР, згідно з яким, відповісти на питання, чи становили два спила дерев породи «акація», вилучених 29.06.2021 р., при проведенні огляду місця події в лісосмузі в 3 км від с. Миколо-Гулак Казанківського району Миколаївської області, та два спили дерев породи «акація», вилучених 07.07.2021 р. при проведенні огляду автомобіля за адресою: смт. Казанка, Казанківський район, Миколаївської області, єдине ціле, не є можливим, у зв`язку із тим, що відсутня лінія розділення та неспівпадінні річних кілець. На стовбурах дерев породи «акації» наявні сліди механічного роз`єднання, які утворились шляхом розпилу. Чи проводилось спилювання дерев за допомогою ланцюга, встановленого на бензопилі марки «FA-45S FORESTA» не вирішувалось, у зв`язку з тим, що сліди на фрагментах деревини не придатні для ідентифікації та встановлення групової приналежності інструменту, що залишив дані сліди.

З наведених доказів об`єктивно слідує, що обвинувачений ОСОБА_6 , 07.09.2019 р. близько 11.30 год. на автомобілі, марки «РАФ 22031», реєстраційний номер НОМЕР_1 , приїхав до лісового насадження лінійного типу, площею 2,3609 га, що знаходиться на відстані 1,9 км. від с. Миколо-Гулак Казанківського району Миколаївської області між земельними ділянками з кадастровими номерами: :04:000:0021 та :04:000:0081 і відноситься до лісового фонду України, де, зібрав раніше спиляні колоди дерев, та, за допомогою свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , завантажив їх до вказаного автомобіля.

Проте вказані докази, як окремо, так і у своїй сукупності не підтверджують будь-яких обставин того, що обвинувачений ОСОБА_6 вчинив активні дії направленні на відокремлення від кореня дерева, із використанням спеціальних засобів, що безпосередньо утворює об`єктивну сторону інкримінованого злочину, передбаченого ст. 246 КК України.

Оцінюючи встановлені на підставі наведених доказів обставини, апеляційний суд приходить до висновку, що показання свідків сторони обвинувачення ОСОБА_10 , ОСОБА_13 та ОСОБА_22 , не є достатніми для покладення їх в основу обвинувального вироку відносно ОСОБА_6 , оскільки вони не підтверджуються іншими дослідженими судом першої інстанції доказами.

Так, згідно з протоколом огляду місця події від 07.09.2019 р., діаметри пнів становили 92 см та 56 см, а за даними огляду автомобіля «РАФ» від тієї ж дати, діаметри вилучених колод коливалися переважно в межах 736 см. В подальших оглядах та експертизах ці показники підтверджувалися (протокол огляду від 30.03.2021 р., протокол огляду місця події від 24.03.2021 р.), що однозначно вказує на відсутність ідентичності пнів та колод, а отже і на відсутність зв`язку між місцем порубки та вилученою деревиною.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, про те, що у суду відсутні підстави вважати достовірними показання та відомості щодо того, що саме ОСОБА_6 спиляв дерева, яке в подальшому розпиляв на частини.

Враховуючи наведене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що сторона обвинувачення не довела факту здійснення обвинуваченим незаконної порубки дерев та не надала доказів на спростування показань обвинуваченого ОСОБА_6 та свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_23 та ОСОБА_18 , щодо обставин інкримінованих обвинуваченому дій, про те, що обвинувачений особисто не спилював дерева та на момент їх прибуття на місце пригоди в лісополосі вже були в наявності повалені і пиляні на частини дерева.

Статтею 62 Конституції України гарантовано, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зазначені права і свободи мають своє відображення у загальних засадах кримінального провадження, а саме у презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, яка відповідно до ч. 1 ст. 17 КПК полягає у тому, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводи свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Конституційний Суд України у Рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 у справі щодо відповідності Конституції України (конституційності) ст. 368-2 КК України зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Зі змісту ч. 2 ст. 8 та ч. 5 ст. 9 КПК України випливає, що принцип верховенства права у кримінальному провадженні та кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення винуватості поза розумним сумнівом (Avsar v. Turkey). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою.

Аналогічну позицію Європейського суду з прав людини викладено у справі «Капо проти Бельгії» (Capeau v Belgium) №2914/98 від 13 січня 2005 року, де зазначено, що у кримінальних справах питання доказів належить досліджувати загалом у світлі п. 2ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, і вимагає воно, крім іншого, щоб тягар доказування лежав на стороні обвинувачення.

Розумний сумнів це такий непереборний сумнів, який залишається у слідчого, прокурора, слідчого судді, суду щодо винуватості обвинуваченого чи підсудного після всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи. Наявність розумного сумніву щодо обґрунтованості обвинувачення не дозволяє будь-якій неупередженій людині, яка міркує з належним розумом і сумлінням, визнати обвинуваченого винним.

Виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

З урахуванням викладеного, оцінивши кожен поданий сторонами доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що стороною обвинувачення не доведено вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, яке сформульоване в обвинувальному акті прокурора, та виправдано на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України.

Доводи апеляційної скарги прокурора щодо некатегоричності висновку експерта № СЕ-19/115-21/8681-ТР від 14.07.2021 р. апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки вказаний висновок прямо встановлює, що ідентифікувати колоди та пні як частини одних і тих самих дерев неможливо, через відсутність ліній розділення та неспівпадіння річних кілець.

При цьому, твердження прокурора щодо часу проведення експертизи не можуть спростувати її результатів, адже саме тривалий проміжок часу після події і природне гниття деревини лише посилюють сумніви щодо можливості встановлення належності колод до певних пнів. Таким чином, висновок експерта не тільки не заперечує правомірність виправдувального вироку, а навпаки прямо свідчить про відсутність необхідного причинно-наслідкового зв`язку між місцем події та вилученою деревиною.

Не є прийнятними і доводи прокурора про те, що виявлення на місці події бензопили марки «FA-45S FORESTA» свідчить про її використання для спилювання дерев та розпилу їх стовбурів, адже жоден доказ у справі не підтверджує, що саме нею здійснювалась порубка дерев.

Ба більше, у висновку експерта № СЕ-19/115-21/8681-ТР від 14.07.2021 р. прямо вказано на неможливість встановлення приналежності слідів розпилу на колодах до цієї бензопили. В той час як свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_17 підтвердили, що пила знаходилася в автомобілі та була покладена на пень під час завантаження вже знайдених колод, а нагрітися вона могла під дією сонця.

Таким чином, наявність бензопили на місці події без прямих доказів її використання не може підтверджувати вчинення ОСОБА_6 незаконної порубки дерев.

Посилання прокурора на узгодженість та переконливість показань свідків обвинувачення апеляційний суд вважає безпідставними.

Аналіз показань свідків ОСОБА_22 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 та ОСОБА_24 свідчить, що вони мають загальний характер, повторюють однакові формулювання та не містять об`єктивних підтверджень. Зокрема, свідки ОСОБА_22 та ОСОБА_13 повідомляли про звук пилки та перебування ОСОБА_6 з пилкою, однак не здійснили відповідної фото- чи відеофіксації порубки, що було в їхніх повноваженнях; свідок ОСОБА_10 лише зазначив про свіжість спилів, що саме по собі не доводить, хто саме їх здійснював, а свідок ОСОБА_24 , як понятий, взагалі лише підтвердив факт участі в огляді, а не сам процес порубки.

Водночас, свідки захисту ( ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 ) надали логічні, послідовні й узгоджені показання про те, що знайшли вже спиляні колоди та допомагали їх завантажувати, а не здійснювали спилювання. Вказана версія підтверджується невідповідністю діаметрів пнів і колод, а також відсутністю доказів використання бензопили саме для цієї порубки.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано надав перевагу показанням свідків захисту, оскільки вони не суперечать матеріалам справи, узгоджуються між собою та підтверджуються об`єктивними даними. Натомість показання свідків обвинувачення не узгоджуються із доказами, наявними в матеріалах кримінального провадження.

З огляду на викладене, апеляційний суд доходить висновку, що наведені в апеляційній скарзі доводи прокурора, за своєю суттю, є власною оцінкою доказів винуватості ОСОБА_6 , відмінної від оцінки, наданої судом першої інстанції та перевіреної апеляційним судом. Неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження або неправильного застосування Закону України про кримінальну відповідальність, апеляційним судом не встановлено

За таких обставин, апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення, а вирок Казанківського районного суду Миколаївської області від 17 серпня 2021 року щодо ОСОБА_6 без змін.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

вирок Казанківського районного суду Миколаївської області від 17 серпня 2021 року відносно ОСОБА_6 , залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора Казанківського відділу Баштанської окружної прокуратури ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3