У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2024 року Солом`янський районний суд м. Києва

в складі: головуючого слідчого судді - ОСОБА_1

за участі секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

підозрюваного - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві в залі суду клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_6 , погоджене із прокурором відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 , в рамках кримінального провадження, відомості про злочин якого внесені до ЄРДР за №0000553 від 22.07.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.14 ч.1,113 ч.2 КК України відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженця м.Васильків, громадянина України, неодруженого,зареєстрованого в АДРЕСА_1 ,без визначеного місця проживання, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,-

Встановив:

16.08.2024 до слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло вказане клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_6 , погоджене із прокурором відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 , в рамках кримінального провадження, відомості про злочин якого внесені до ЄРДР за №0000553 від 22.07.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.14 ч.1,113 ч.2 КК України відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Дане клопотання вмотивовано наступним.

Досудовим розслідуванням по вказаному кримінальному провадженню встановлено, що

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець м. Васильків Обухівського району Київської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , - підозрюється у готуванні до вчинення з метою ослаблення держави підпалів, спрямованих на зруйнування та пошкодження об`єктів, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення, вчинених в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 113 КК України.

Вказане кримінальне правопорушення ОСОБА_4 вчинив за наступних обставин:

24 серпня 1991 року Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки було схвалено Акт проголошення незалежності України, яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. Відповідно до зазначеного документу, територія України є неподільною та недоторканною.

Незалежність України визнали держави світу, серед яких і Російська Федерація. Незважаючи на викладене, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, в порушення зазначених вище міжнародних нормативно-правових актів, 22 лютого 2022 року Президент Російської Федерації, реалізуючи злочинний план направлений на насильницьку зміну меж території та кордонів України, порушення порядку, встановленого Конституцією України, направив до Ради Федерації звернення про використання Збройних Сил Російської Федерації за межами Російської Федерації, яке було задоволене.

24 лютого 2022 року о 5 годині Президент Російської Федерації оголосив рішення про початок військової операції в Україні.Того ж дня, близько 05 год. 10 хв. Збройними Силами Російської Федерації, що діяли за наказом керівництва Російської Федерації та Збройних Сил Російської Федерації, здійснено запуск крилатих та балістичних ракет по аеродромах, військових штабах, складах, підрозділах Збройних Сил України та інших військових формувань. Після чого, тоді ж, війська Російської Федерації вдерлися сухопутним шляхом на територію суверенної держави України.

Відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно дотримуватися Конституції України та законів України, не посягати на права та свободи, честь та гідність інших людей.

Статтею 73 Конституції України визначено, що виключно всеукраїнським референдумом вирішуються питання про зміну території України.

Відповідно до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Статтею 1 Закону України «Про правовий режим військового стану», визначено, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень. На підставі Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-IX із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб. В подальшому дію воєнного стану на території України неодноразово продовжено, востаннє відповідно до Указу Президента України № 49/2024 від 05.02.2024, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 06.02.2024 №3564-ІХ із 05 години

30 хвилин 14.02.2024 строком на 90 діб.

Так, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше початку січня 2024 року, у громадянина України ОСОБА_7 , якому достовірно відомо про збройний напад російської федерації на Україну, будучи негативно налаштованою стосовно держави Україна, з метою вчинення кримінальних правопорушень проти основ національної безпеки України, виник злочинний умисел на організацію вчинення підпалів, спрямованих на зруйнування та пошкодження об`єктів, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення.

В подальшому не пізніше середини липня 2024 року ОСОБА_7 спланував досягнути поставленої мети за рахунок підшуковування та надання завдань особам з числа громадян України, здатним вчиняти протиправні діяння на об`єктах енергетичної системи України. З цією метою ОСОБА_7 почав здійснювати підбір осіб, які будуть виконавцями поставлених ним задач, а саме підпалів на об`єктах енергетичної системи України.

З метою реалізації свого злочинного плану ОСОБА_7 залучив до протиправного діяння громадянина України ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 . В подальшому ОСОБА_7 через можливості месенджеру «Telegram» зі свого номеру телефону НОМЕР_1 надав вказівку ОСОБА_4 , котрий використовує номер телефону НОМЕР_2 , знайти об`єкт енергетичної системи, а саме трансформатор який, зі слів ОСОБА_7 , має гудіти, тобто працювати, здійснити його відеозйомку за допомогою додатку «TimeMark», що відображає час та геолокацію місця зйомки та надіслати цей відеозапис

ОСОБА_7 для погодження об`єкту підпалу.

В подальшому, усвідомлюючи протизаконність дій, а також той факт, що вказані об`єти мають важливе народногосподарське та оборонне значення, на виконання вказівки ОСОБА_7 за допомогою додатку «TimeMark» ОСОБА_4 зробив відеозапис, на якому зображено Розподільчу підстанцію з маркуванням ТП-23 Р-Т, яка розташовується на перехресті вулиць Карла Лібкнехта та вулиці Кітченка у м. Васильків, Обухівського району, Київської області, координати 50.181664, 30.301376.

05.08.2024 20:31 год. ОСОБА_4 на виконання вказівки ОСОБА_7 через можливості месенджеру «Telegram» зі свого номеру мобільного телефону НОМЕР_2 на номер мобільного телефону НОМЕР_1 надіслав відеозапис зроблений за допомогою додатку «TimeMark», на якому зображено Розподільчу підстанцію з маркуванням ТП-23 Р-Т, яка розташовується на перехресті вулиць Карла Лібкнехта та вулиці Кітченка у м. Васильків, Обухівського району, Київської області, координати 50.181664, 30.301376 для погодження об`єкту підпалу.

При цьому, ОСОБА_4 було достовірно відомо про наслідки вчинення таких підпалів, той факт що ці дії ослаблюють державу та те, що вказані дії спрямовані на зруйнування та пошкодження об`єктів, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у готуванні до вчинення з метою ослаблення держави підпалів, спрямованих на зруйнування та пошкодження об`єктів, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення, вчинених в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 113 КК України.

15.08.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру, а саме про те, що він вчинив готування до вчинення з метою ослаблення держави підпалів, спрямованих на зруйнування та пошкодження об`єктів, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення, вчинених в умовах воєнного стану, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 113 КК України.

Повідомлення про підозру ОСОБА_4 обґрунтовується наступними матеріалами кримінального провадження:

- протоколами за результатами проведення НСРД;

- протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_7 ;

- допитами свідків;

- іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк 15 років або довічне позбавлення волі, а також наявність наведених вище ризиків, які передбачені у ч. 1 ст. 177 КПК України.

А саме, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п. п. 1, 3, 4 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України:

1. Переховуватися від органів досудового слідства та/або суду.

Підозрюваний вчинив інкриміновані йому злочини, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років позбавленням волі або довічне позбавлення волі, а тому, усвідомлюючи тяжкість та реальність покарання навіть з врахування положень ст. 68 КК України, в разі застосування запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, є підстави вважати, що ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового слідства та суду.

3. Незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні.

Більшість осіб, що можуть бути свідками та підозрюваними у кримінальному провадженні є особами, що особисто знайомі з підозрюваним, їх неправомірні дії нерозривно пов`язані між собою. Встановлення об`єктивних обставин вчинення кримінального правопорушення, окрім дослідження й аналізу документів, можливе лише шляхом проведення допитів осіб, в тому числі й тих, що мали відношення до вчинення вказаного злочину.

Таким чином, орган досудового розслідування вважає, що існує реальний ризик впливу ОСОБА_4 на свідків та інших осіб у цьому кримінальному провадженні з метою розроблення загальної, узгодженої стратегії уникнення від кримінальної відповідальності.

4. Перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

На даний час не встановлені усі спільники підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, яким останній може повідомити про факт виявлення їх злочинної діяльності та обставини, які стали відомі їй у ході проведення досудового розслідування, що унеможливить притягнення до кримінальної відповідальності всіх винних осіб.

5. Вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Варто зауважити, що злочинна діяльність ОСОБА_4 в умовах триваючої збройної агресії рф була спрямована на вчинення кримінальних правопорушень проти основ національної безпеки України та проти громадської безпеки, вчинена в умовах воєнного стану, а тому перебуваючи на волі, він може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальні правопорушення в яких він підозрюється.

Прокурор в судовому засіданні, підтримала клопотання в повному обсязі та наполягала на його задоволені.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу про тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 .

Підозрюваний ОСОБА_4 підтримав думку свого захисника, просив обрати йому більш м`який запобіжний захід.

Заслухавши сторін провадження, дослідивши матеріали провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з ч. 5 ст. 9 КПК Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України N 475/97-ВР від 17.07.1997 Конвенція набула чинності для України 11.09.1997.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477-IV від 23.02.2006 передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно з положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

У відповідності до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Щодо обґрунтованості підозри, то вона є обґрунтованою щодо дій ОСОБА_4 .

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві України, тому, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України та позиції Європейського суду з прав людини, відображеної у п. 175 рішення від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року).

Слідчим суддею встановлено, що слідчим управлінням Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області розслідується кримінальне провадження №0000553, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.07.2024, за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 113, ч. 1 ст. 14 ч. 1 ст. 114-1 КК України, та за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 113 КК України.

Згідно зі ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Так, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк 15 років або довічне позбавлення волі, а також наявність наведених вище ризиків, які передбачені у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зазначені ризики є суттєвими, і, як засвідчили обставини, якими обґрунтовується клопотання, їм неможливо запобігти в умовах застосування до підозрюваного будь-якого іншого запобіжного заходу, оскільки інші запобіжні заходи не пов`язані з виключними запобіжниками у комунікації та переміщеннях підозрюваного не можуть їм запобігти.

Таким чином, суд приходить до висновку, що прокурором доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, окрім як тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, та у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 183 КПК України може бути застосованим до ОСОБА_4 .

Крім того, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Згідно з Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.04.2013 р. №511-550/0/4-13 вирішуючи питання про застосування, продовження, зміну або скасування запобіжного заходу при розгляді відповідних клопотань, слідчий суддя, суд щоразу зобов`язаний враховувати, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 113 КК України відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.

З урахуванням вищевикладеного, слідчий суддя вважає клопотання обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись вимогами ст.ст. 176-178, 183, 184,376 ч. 2 КПК України

Ухвалив:

Клопотання задовольнити.

Обрати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 13 жовтня 2024 року 11 г.30хв.,без визначення в якості альтернативного запобіжного заходу застави.

Взяти під варту в залі суду.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Київську обласну прокуратуру.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського Апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1