Справа № 638/501/25
Провадження №1-кп/638/1287/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2025 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові кримінальне провадженні № 0003385 від 21.05.2024, з обвинувальним актом у відношенні :

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народженого у м. Львів, громадянина України, українця, з вищою освітою, не одруженого, військовозобов`язаного, раніше не судимого, військовослужбовця військової служби за призивом під час мобілізації, який обіймає посаду навідника гранатометного відділення взводу вогневої підтримки роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «солдат», який зареєстрований та мешкає за адресою : АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ст. 408 ч. 4 КК України,

за участю прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

підсудного ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В :

Підсудний ОСОБА_5 , на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) за №208 від 25.07.2023, зарахований до списків військової частини НОМЕР_1 , поставлений на всі види забезпечення і проходив військову службу за призовом під час мобілізації на посаді водія1-го стрілецького відділення 1-го стрілецького взводу 2-ї стрілецької роти у військовому званні «солдат» означеної військової частини НОМЕР_1 , розташованої у АДРЕСА_2 . В подальшому, на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) за №272 від 25.09.2023, підсудного ОСОБА_5 призначено на посаду навідника гранатометного відділення взводу вогневої підтримки роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 .

При цьому підсудний ОСОБА_5 будучи обізнаним про дію Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який було неодноразово продовжено, у тому числі Указом Президента України №734/2023 від 06.11.2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» з 05:30 години 16.11.2023 строком на 90 діб, а також Закону України № 2102-ІХ від 24.02.2022 «Про Затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», діючи умисно, у період воєнного стану поширеного на території України, всупереч вимог ст.ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 12, 14, 16, 49, 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, відповідно до яких військовослужбовець зобов`язаний : свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, захищати суверенітет і територіальну цілісність України, забезпечувати її економічну та інформаційну безпеку, віддано служити українському народу, сумлінно, чесно та зразково виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, не допускати негідних вчинків, які повинен був неухильно дотримуватись, 05 лютого 2024 року вирішив стати на злочинний шлях та в порушення вищевказаних нормативно-правових актів, діючи з прямим умислом, а саме усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою ухилення від військової служби в умовах воєнного стану та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без відповідних дозволів командирів і начальників, за відсутності законних підстав та поважних причин, після виписки з лікувального закладу - Військово-медичного клінічного центру Північного регіону, військова частина НОМЕР_2 , розташованого у АДРЕСА_2 , не з`явився до місця служби - до розташування вищезазначеного військового підрозділу військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується в АДРЕСА_2 .

Доводячи свій злочинний умисел до кінця підсудний ОСОБА_5 в період з 05.02.2024 по 20.11.2024, в умовах воєнного стану, з метою ухилення від військової служби, незаконно постійно перебував поза межами розташування військової частини НОМЕР_1 та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та без поважних причин.

У судовому засіданні підсудний ОСОБА_5 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ст. 408 ч. 4 КК України, визнав частково та показав, що при обставинах, зазначених в обвинувальному акті, він дійсно з 25.07.2023 зарахований до списків військової частини НОМЕР_1 в якої проходив військову службу за мобілізацією на посаді навідника гранатометного відділення взводу вогневої підтримки роти вогневої підтримки, був обізнаний щодо введення воєнного стану в Україні та положень Статуту ВС ЗСУ, Дисциплінарного статуту ЗСУ і відповідних Законів України. До 05.02.2024 він проходив амбулаторні обстеження у лікувальному закладі - військовому госпіталю, розташованого у м. Харкові, мешкав в орендованому житлі. Направлення на ВЛК він отримав, з наказом командира щодо направлення на ВЛК був ознайомлений. 05.02.2024 по телефону йому надійшов наказ командира - начальника медичної служби військової частини, повернутися в розташування військової частини у АДРЕСА_2 , однак він наказ не виконав зазначивши, що має бажання продовжити медичні обстеження, а тому він самовільно, без дозволу вищестоящих командирів не прибув до дислокації військової части за місцем проходження військової служби. Щодо прийняття зазначеного рішення безпосереднього повідомив по телефону командира військової частині, кого саме не пам`ятає, від якого отримав усний дозвіл поїхати додому. Весь час проводив на власний розсуд, спочатку до березня 2024 року мешкав в орендованому житлі в м. Харків, потім поїхав до себе додому, при цьому не здійснював дій направлених для повернення за місцем служби та не бажав їх здійснювати. Вважає себе непридатним для військової служби за станом здоров`я, однак відповідного медичного висновку не має, так як загубив його. Вважає, що у нього були поважні причини не повернутися до військової частині, так як він потребував медичних обстежень. У листопаді 2024 року за місцем мешкання, його було виявлено співробітниками ВСП та доставлено до правоохоронного органу. Він розумів, що відмовившись повернутися до військової частини, вчиняє злочин.

Незважаючи на фактично часткове визнання підсудним ОСОБА_5 своєї вини, його винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення-злочину доведена доказами і ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному з`ясуванні всіх обставин справи в їх сукупності.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 показав, що він станом на січень 2024 року, займав посаду начальника медичної служби-начальника медичного пункту військової частини НОМЕР_1 , з дислокацією в АДРЕСА_2 . В січні 2024 року, на підставі наданої ОСОБА_5 довідки складеної уповноваженою особою військового медичного центру у м. Львів, він направив ОСОБА_5 для проходження ВЛК у м. Харків, для встановлення придатності до проходження військової служби. Однак останній огляд у ВЛК не пройшов, а тому був знятий з проходження ВЛК, та повинен був прибути до військової частини. Отримавши зазначену інформацію, він зателефонував ОСОБА_5 та наказав повернутися до військового підрозділу. Однак ОСОБА_5 наказ не виконав та до підрозділу не повернувся, про що він рапортом доповів командиру військової частини. У подальшому ОСОБА_5 на телефоні дзвінки не відповідав. Дозволу поїхати до місця мешкання у м. Львів він ОСОБА_5 не надавав.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 показав, що він станом на січень 2024 року, займав посаду головного сержанта військового підрозділу-роти військової частини НОМЕР_1 , з дислокацією в АДРЕСА_2 , та був безпосереднім командиром солдата ОСОБА_5 . У січні 2024 року ОСОБА_5 було направлено для проходження ВЛК у м. Харків, для встановлення придатності до проходження військової служби. Однак останній огляд у ВЛК не пройшов, а тому був знятий з проходження ВЛК, та повинен був прибути до військової частини. Фактично ОСОБА_5 до військової частини не повернувся, про причини командирів не повідомив. Він телефонував ОСОБА_5 , однак останній на телефоні дзвінки не відповідав. Дозволу поїхати до місця мешкання у м. Львів він ОСОБА_5 не надавав.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 показав, що він станом на січень 2024 року, займав посаду командира військового підрозділу-роти військової частини НОМЕР_1 , з дислокацією в АДРЕСА_2 , та був безпосереднім командиром солдата ОСОБА_5 . У січні 2024 року ОСОБА_5 було направлено для проходження ВЛК у м. Харків, для встановлення придатності до проходження військової служби. Однак останній огляд у ВЛК не пройшов, а тому був знятий з проходження ВЛК, та повинен був прибути до військової частини, про що йому повідомив начальник медичної служби ОСОБА_10 . Фактично ОСОБА_5 до військової частини не повернувся, про причини командирів не повідомив. Він телефонував ОСОБА_5 , однак останній на телефоні дзвінки не відповідав. Дозволу поїхати до місця мешкання у м. Львів він ОСОБА_5 не надавав.

У судовому засіданні встановлено, що будь-яких поза уставних відносин, в тому числі і неприязних, між вищезазначеними свідками та підсудним ОСОБА_5 не було, що свідчить про відсутність у свідків будь-яких підстав для спотворення вказаних подій, шляхом надання неправдивих показань.

Вказані показання зазначених свідків в частині подій, які відбувалися в січні-лютому 2024 року та очевидцями яких вони були, є послідовними на протязі всього судового розгляду, в повної мірі узгоджуються як між собою, так і з іншими дослідженими по кримінальному провадженню доказами, у зв`язку з чим у суду відсутні підстави для сумнівів в їх об`єктивності, правдивості та відвертості, а тому суд вважає, що свідки є незацікавлені та неупереджені.

Також, вина підсудного ОСОБА_5 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ст. 408 ч. 4 КК України, підтверджується наступними дослідженими у судовому засіданні доказами:

- наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) за №208 від 25.07.2023, відповідно до якого з вказаного числа підсудний ОСОБА_5 зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , поставлений на всі види забезпечення та проходив військову службу за призовом під час мобілізації на посаді водія1-го стрілецького відділення 1-го стрілецького взводу 2-ї стрілецької роти у військовому званні «солдат». (а.с.а.с. 30, 68);

- наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) за №272 від 25.09.2023, відповідно до якого з вказаного числа підсудний ОСОБА_5 був звільнений з вищезазначеної займаної посади та призначений на посаду навідника гранатометного відділення взводу вогневої підтримки роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «солдат». (а.с.а.с. 30-об., 45);

- направленням від 15.01.2024 за №07 складеним командиром військової частини НОМЕР_1 , відповідно до якого солдата ОСОБА_5 командиром військової частини НОМЕР_1 було направлено на медичний огляд військово-лікарняною комісією для визначення ступеня придатної до військової служби до АДРЕСА_3 (військова частина НОМЕР_2 ). (а.с. 111);

- наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) за №15 від 15.01.2024, відповідно до якого навідник гранатометного відділення взводу вогневої підтримки роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_5 вважається таким, що вибув із місця дислокації військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) до ВМКЦ Північного регіону (м. Харків) з 15.01.2024 на підставі направлення на медичний огляд ВЛК від 15.01.2024 за №07, складеного командиром військової частини НОМЕР_1 . (а.с. 113);

Доведення вищезазначених направлення від 15.01.2024 за №07 складеним командиром військової частини НОМЕР_1 та наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) за №15 від 15.01.2024, були підтверджені у судовому засіданні підсудним ОСОБА_5 , який після дослідження у судовому засіданні вказаних доказів, наголошував на тому, що його командир ознайомив та довів зміст направлення на ВЛК та відповідного наказу командира за №15.

- повідомленням від 29.02.2024 за №103/633, складеним тво заступника командира частини з медичної частини-начальника медичної частини ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 ) підполковника медичної служби ОСОБА_13 на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 , в якому він повідомив командира військової частини НОМЕР_1 що підсудний ОСОБА_5 22.01.2024 зареєстрований у Клініці амбулаторно-поліклінічної допомоги військової частини НОМЕР_2 для проходження ВЛК з метою визнання придатності до військової служби. У зв`язку з простроченим терміном проходження комісії 05.02.2024 підсудного ОСОБА_5 , на підставі п.6.19 наказу МОУ №402 знято з комісії без винесення рішення, про що було повідомлено командира військової частини НОМЕР_1 вих. №515/21 від 24.02.2024. (а.с.а.с. 70, 112);

Відповідно до приписів п.6.19глави 6 розділу II «Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України» затвердженого наказом міністра оборони України від 14.08.2008 за №402 (в редакції Положення від 25.08.2023 яке діяло на момент перебування ОСОБА_5 на ВЛК станом на 05.02.2024), уразі коли особа, направлена на медичний огляд, відмовляється (ухиляється) від призначеного лікарем обстеження, що унеможливлює прийняття ВЛК відповідної постанови, за рішенням консиліуму лікарів (за участю головних (провідних) спеціалістів та командування закладу охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України) її дозволяється виписувати із закладу охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України без проведення медичного огляду з офіційним повідомленням командира (начальника) військової частини, яким ця особа була направлена на медичний огляд, та записом у медичній книжці. (Пункт 6.19 глави 6 розділу II із змінами, внесеними згідно з Наказом Міністерства оборони № 490 від 18.08.2023).

У судовому засіданні підсудний ОСОБА_5 наголошував на тому, що 05.02.2024 начальник медичної служби військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_10 засобами телефонного зв`язку повідомив особисто його щодо наявності вищезазначених обставин та надав наказ невідкладно прибути до місця дислокації військової частини НОМЕР_1 . Однак зазначений наказ командира він відмовився виконувати, так як мав намір продовжити медичне обстеження, про що і зазначив у телефонній розмові з начальником медичної служби.

- повідомленням від 23.03.2025 за №1483/916, складеним командиром військової частини НОМЕР_1 спрямованим на адресу уповноваженого прокурора Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону, в якому зазначено, що повідомлення командира військової частини НОМЕР_2 вих. №515/21 від 24.02.2024, адресоване командиру військової частини НОМЕР_1 отримано не було. Натомість з метою перевірки стану проходження ВЛК солдатом ОСОБА_5 , військовою частиною НОМЕР_1 подано запит та отримано відповідь від військової частини НОМЕР_2 від 29.02.2024 за №103/633 про те, що солдат ОСОБА_5 знятий з комісії без винесення рішення, про що було здійснено повідомлення за вих. №515/21 від 24.02.2024. (а.с. 110);

- рапортом від 02.03.2024 за вхідним №711, складеним начальником медичної служби-начальником медичного пункту військової частини НОМЕР_1 капітаном медичної служби ОСОБА_10 на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 , в якому він повідомив командира військової частини НОМЕР_1 що підсудного ОСОБА_5 було знято з проходження ВЛК у ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_2 ), після чого останній не прибув у місце дислокації військової частини НОМЕР_1 , та ініціював проведення службової перевірки за викладеними ним фактом дезертирства ОСОБА_5 (а.с. 69);

- наказом командира військової частини НОМЕР_1 за №165 від 02.03.2024, яким було призначено службове розслідування з приводу встановлення обставин та причин вчинення підсудним ОСОБА_5 дезертирства, яке мало місце 05.02.2024. (а.с.а.с. 66-67);

- актом службового розслідування, складеного за результатами службового розслідування, проведеного визначеною уповноваженою особою на виконання наказу командира військової частини НОМЕР_1 за №165 від 02.03.2024 з приводу встановлення обставин та причин неприбуття підсудного ОСОБА_5 05.02.2024 в місце дислокації військової частини НОМЕР_1 , та доданими до нього матеріалами службового розслідування, відповідно до яких під час службового розслідування, зокрема, з пояснень військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 : начальника медичної служби-начальника медичного пункту капітана медичної служби ОСОБА_10 , лікаря медичного пункту мл. лейтенанта медичної служби ОСОБА_14 , фельдшера медичного пункту солдата ОСОБА_15 , та інших зібраних під час службового розслідування даних, достеменно встановлено, що після 05.02.2024 підсудний ОСОБА_5 , без будь-яких об`єктивних та поважних причин, не прибув у місце дислокації військової частини НОМЕР_1 , після того, як його було знято з проходження ВЛК у ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_2 ). Про причини неприбуття та своє місце перебування ОСОБА_5 командирів та начальників не повідомив, на час проведення службового розслідування його місце перебування невідоме, тим самим ОСОБА_5 ухилився від виконання обов`язків військової служби в бойовій обстановці, тобто вчинив дезертирство, що є порушенням відповідних приписів ст.ст. 11, 12, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України. (а.с.а.с. 58-63, 88, 89, 90);

- наказом командира військової частини НОМЕР_1 за №198 від 2.03.2024, яким за результатами службового розслідування з приводу встановлення обставин та причин вчинення підсудним ОСОБА_5 дезертирства, яке мало місце 05.02.2024, підсудного ОСОБА_5 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено передбачене пунктом в) ст. 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України дисциплінарне стягнення - «сувора догана», з направленням відповідного повідомлення до правоохоронного органу щодо вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення-злочину. (а.с.а.с. 64-65).

У судовому засіданні підсудний ОСОБА_5 наголошував на тому, що він вважає себе непридатним для військової служби за станом здоров`я, на підтвердження чого надав суду копії довідки складеної начальником травматологічного відділення військово-медичного клінічного центру Західного регіону у м. Львів від 30.12.2023, яка була досліджена у судовому засіданні, та відповідно до якої начальник травматологічного відділення підполковник медичної служби ОСОБА_16 , за результатами медичного обстеження солдата військової частини НОМЕР_1 підсудного ОСОБА_5 встановив наявність захворювання суглобів, та надав рекомендацію уповноваженому лікарю військової частини НОМЕР_1 скерувати ОСОБА_5 з медичними документами на огляд ВЛК з метою визначення ступеня придатності до військової служби. (а.с. 71).

Суд не бере до уваги надану підсудним ОСОБА_5 вищезазначену довідку, як підставі поважності не повернення ОСОБА_5 до місця служби, та вважає, що складена начальником травматологічного відділення військово-медичного клінічного центру Західного регіону у м. Львів від 30.12.2023 довідка, не свідчить про наявність безумовної непридатності ОСОБА_5 за станом здоров`я до військової служби, а є лише підставою для направлення його командиром військової частини НОМЕР_1 на огляд ВЛК, за місцем проходження військової служби у Харківській області, у даному випадку до ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 ) з дислокацією у АДРЕСА_2 , уповноважені особи якого, відповідно до «Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України» затвердженого наказом МОУ від 14.08.2008 за №402, після огляду ОСОБА_5 та проведення медичних обстежень, були уповноважені надати відповідний висновок щодо визначення ступеня придатності ОСОБА_5 до військової служби.

Командиром військової частини НОМЕР_1 були враховані рекомендації, надані 30.12.2023 начальником травматологічного відділення військово-медичного клінічного центру Західного регіону у м. Львів, про що свідчить досліджене у судовому засіданні складене командиром військової частини НОМЕР_1 направлення від 15.01.2024 за №07 солдата ОСОБА_5 на медичний огляд військово-лікарняною комісією для визначення ступеня придатної до військової служби до АДРЕСА_3 (військова частина НОМЕР_2 ) та відповідний наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) за №15 від 15.01.2024.

При цьому підсудний ОСОБА_5 без наявності об`єктивних поважних причин медичний огляд військово-лікарняною комісією не завершив з власних мотивів, а тому у зв`язку з простроченим терміном проходження комісії 05.02.2024 підсудного ОСОБА_5 , на підставі п.6.19 наказу МОУ №402 знято з комісії без винесення рішення, про що було повідомлено командира військової частини НОМЕР_1 , який наказав ОСОБА_5 невідкладно повернутися до місця дислокації військової частини, однак останній ігноруючи вказаний наказ командира, переслідуючи мету ухилення від військової служби, з лікувального закладу до місця проходження військової служби не з`явився, спочатку перебуваючи у м. Харкові, а потім у м. Львів, при цьому не здійснюючи дій направлених для повернення за місцем служби та не бажаючи їх здійснювати до моменту його затримання співробітниками ВСП.

Крім того, суд не бере до уваги твердження підсудного ОСОБА_5 з приводу того, що в акті службового розслідування невірно зазначена дата, місяць та рік його народження, як підставу для сумніву в об`єктивності вказаного акту, так як невірне зазначення дати, місяця та року народження ОСОБА_5 є технічною помилкою допущеною при його складені, яка не може свідчити про необ`єктивність висновків за результатами проведення службового розслідування.

Суд також не бере до уваги твердження підсудного ОСОБА_5 з приводу того, що ним був отриманий дозвіл командирів не повертатися до військової частини, а поїхати додому, так як вказане твердження ОСОБА_5 не знайшло об`єктивного підтвердження під час судового провадження, а навпаки спростовується дослідженими під час судового розгляду доказами, зокрема, показаннями безпосередніх командирів підсудного ОСОБА_5 - свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , які наголошували на тому, що такого дозволу ОСОБА_5 не надавали, а навпаки наполягали на поверненні ОСОБА_5 до дислокації військового підрозділу.

Суд також не бере до уваги твердження підсудного ОСОБА_5 з приводу того, що у нього був відповідний висновок ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_2 ), з встановленням його непридатності до військової служби, так як у судовому засіданні вказане твердження ОСОБА_5 не знайшло об`єктивного підтвердження під час судового провадження, а навпаки спростовується дослідженими під час судового розгляду доказами, зокрема, повідомленням від 29.02.2024 за №103/633, складеним уповноваженою особою ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 ) на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 , щодо прострочення ОСОБА_5 терміну проходження ВЛК та на підставі п.6.19 наказу МОУ №402, з 05.02.2024 зняття підсудного ОСОБА_5 з комісії без винесення рішення.

Таким чином, посилання підсудного ОСОБА_5 на зазначені обставини судом розцінюються критично, як спосіб захисту від пред`явленого обвинувачення у вчиненні тяжкого злочину, з метою уникнення відповідальності за скоєне, а тому не приймаються до уваги та вважаються такими, що не виправдовують дії підсудного ОСОБА_5 щодо невиконання наказів командирів повернутися до місця дислокацій військового підрозділу.

Таким чином, ступінь вини підсудного ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення-злочину в повній мірі встановлена аналізом вище приведених доказів, які є послідовними та в повній мірі узгоджуються між собою, у зв`язку з чим у суду відсутні підстави для сумнівів в їх об`єктивності, правдивості та відвертості.

Сукупність наведених та досліджених у судовому засіданні доказів, свідчать про те, що дії підсудного ОСОБА_5 за ст. 408 ч. 4 КК України кваліфіковані вірно, так як він, своїми умисними діями вчинив дезертирство, тобто нез`явлення з метою ухилитися від військової служби на службу з лікувального закладу, вчинене в умовах воєнного стану.

При визначенні підсудному ОСОБА_5 виду та розміру покарання суд враховує суспільну небезпечність та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення-злочину, данні про особу підсудного, який є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , за час проходження військової служби характеризується з незадовільної сторони, раніше не судимим не був та до кримінальної відповідальності не притягувався. (а.с.а.с. 46, 47, 48).

Обставин, які, відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання підсудного ОСОБА_5 судом не встановлено.

Обставин, які, відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання підсудного ОСОБА_5 судом не встановлено.

Відповідно до приписів ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При цьому суд враховує відсутність обставин, які б відповідно до приписів ст. 66 КК України, пом`якшували покарання підсудного ОСОБА_5 , а також відсутність обставин, які б відповідно до приписів ст. 67 КК України, обтяжували покарання підсудного ОСОБА_5 , фактичні обставини вчинення підсудним інкримінованого злочину, відношення останнього до скоєного та його наступну поведінку, відсутність розкаяння, жалю та осуду своїх протиправних дій.

Крім того, суд наголошує, що вчинені підсудним ОСОБА_5 передбачені ст. 408 ч. 4 КК України протиправні дії - дезертирство, тобто нез`явлення з метою ухилитися від військової служби на службу з лікувального закладу, вчинене в умовах воєнного стану, а саме в район бойових дій для захисту Батьківщини від збройної агресії ворога, можуть створити у інших осіб-військовослужбовців впевненість у безкарності за вчинення дезертирства, що судом розцінюється, як відмова від захисту Батьківщини.

Вказане свідчить про підвищену суспільну небезпечність вчиненого злочину, оскільки може призвести до підриву військової дисципліни, розлагодженості дій, спрямованих на захист суверенітету Держави Україна, що в умовах воєнного стану є неприпустимим.

При призначенні розміру покарання підсудному ОСОБА_5 , окрім фактичних обставин вчинення підсудним вказаного кримінального правопорушення та даних, які характеризують його особу, судом також враховується та обставина, що в результаті протиправних дій підсудного ОСОБА_5 наслідків, які могли бути віднесені до категорії тяжких не настали.

Таким чином, враховуючи приписи ст. 50 КК України, згідно яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, приймаючи до уваги дані, які характеризують особу підсудного ОСОБА_5 , обставин вчинення вказаного кримінального правопорушення-злочину, відношення до скоєного, суд вважає, що виправлення та перевиховання підсудного ОСОБА_5 можливо лише в умовах ізоляції його від суспільства, з призначенням йому міри покарання, у межах санкцій ст. 408 ч. 4 КК України, а саме у виді позбавлення волі на відповідний строк визначений санкцією статті зазначеного кримінального закону.

Суд вважає, що таке покарання відповідатиме гуманності й справедливості, та не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, забезпечуватиме співрозмірність діяння та кари, відповідатиме таким принципам Європейської конвенції захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що підсудний ОСОБА_5 тримається під вартою по вказаному кримінальному провадженню з 20.11.2024 та утримується в ДУ «Харківський слідчий ізолятор», у зв`язку з чим, суд вважає за необхідне рахувати строк відбуття покарання підсудному ОСОБА_5 з вказаного числа. (а.с.а.с. 21. 27-29, 49-53).

Запобіжний захід підсудному ОСОБА_5 , до набранням вироком законної сили, суд вважає необхідним залишити без змін-тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор».

Процесуальні витрати та речові докази по кримінальному провадженню відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 408 ч. 4 КК України та призначити йому покарання, на підставі цього закону у виді 6 років позбавлення волі, з відбуттям покарання в кримінально-виконавчій установі закритого типу.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_5 рахувати з 20 листопада 2024 року.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід, обраний щодо засудженого ОСОБА_5 залишити без змін - тримання під вартою в Держаній установі «Харківський слідчий ізолятор».

Відповідно до ст. 532 КПК України вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок відповідно до ст.ст. 393, 395 КПК України може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду, через Дзержинський райсуд м. Харкова, протягом 30 діб з моменту проголошення, а засудженим ОСОБА_5 в той же строк, з моменту вручення йому копії вироку.

Згідно зі ст. 376 КПК України копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в Дзержинському райсуді м. Харкова копію цього вироку, подавши відповідну заяву.

Вирок постановлено в нарадчої кімнаті в одному примірнику.

Суддя ОСОБА_1