ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/471/25 Справа № 183/220/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого, судді - доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

При секретарі ОСОБА_5

за участю: (в режимі відеоконференції)

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковськ (нині м. Самар) Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, офіційно не працюючого, не одруженого, маючого на утриманні малолітнього сина, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 29.08.2022 Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст.190, ч.2 ст.186, ч.2 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 1 місяць, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 3 роки;

- 23.01.2025 Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 309 КК України на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст. 71 КК України призначаючи покарання за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком від 29.08.2022 та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців (на теперішній час вирок не набрав законної сили),

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2025 року застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 03 квітня 2025 року.

Визначено заставу у вигляді 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 60 560 гривень 00 копійок, які можуть бути внесені підозрюваним або заставодавцем на відповідний рахунок до спливу терміну тримання під вартою. У разі внесення застави на підозрюваного покладено процесуальні обов`язки, передбачені п.п. 1, 2, 8 ст. 194 КПК України

Обґрунтовуючи прийняте рішення, слідчий суддя вказав, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: можливості переховування від органів досудового розслідування та суду, вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_8 раніше неодноразово судимий за корисливі злочини, не працює і не має джерела доходів, і цим ризикам неможливо запобігти шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

В апеляційній скарзі, з урахуванням доповнень, підозрюваний просить ухвалу слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2025 року скасувати та застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

В обґрунтування своєї скарги посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та недоведеність заявлених ризиків.

Зазначає, що ніколи не переховувався та не має наміру переховуватись від органів досудового слідства та від суду. Вказує, що повністю визнав вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та щиро кається.

Зазначає, що судом першої інстанції не було враховано того, що на його утриманні перебуває малолітня дитина, ІНФОРМАЦІЯ_2 . Також судом не враховано, що він має тяжкі хвороби: хронічне захворювання на ВІЛ та ОСОБА_9 , у зв`язку з чим не може знаходитись під вартою, та вказує, що вже 9 днів не приймає ліки, яких потребує кожного дня.

Заслухавши суддю-доповідача; підозрюваного, який апеляційну скаргу підтримав, на її задоволенні наполягав з викладених у ній підстав; прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали слідчого судді і відсутність підстав для застосування до підозрюваного менш обтяжливого запобіжного заходу; дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що остання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, згідно із ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції при обрані запобіжного заходу ОСОБА_10 належним чином виконав вказані вимоги кримінального процесуального закону.

Так, колегія суддів вважає правильним висновок слідчого судді про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_10 інкримінованого йому злочину, зважаючи на наступне.

Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Як вбачається з наданих матеріалів, обґрунтованість підозри ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується наступними доказами: протоколом огляду місця події від 02.01.2025; протоколами допиту свідка ОСОБА_11 від 07.01.2025; протоколом впізнанням особи за фотознімками із свідком ОСОБА_11 від 31.01.2025; протоколом огляду предмета драбини марки «Kentavr», видної свідком ОСОБА_11 від 07.01.2025; показанням свідка ОСОБА_12 від 17.01.2025; постановою про визнання та залучення речового доказу драбини марки «Kentavr» від 07.01.2025; протоколом огляду речей диску з відеозаписом з КНП Новомосковського ПМСД від 23.01.2025; постановою про визнання та залучення речового доказу диску з відеозаписом з КНП Новомосковського ПМСД від 22.01.2025; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_7 та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Є правильними також висновки слідчого судді щодо наявності відносно ОСОБА_10 ризику з числа передбачених ст. 177 КПК України у виді переховування від органів досудового розслідування та суду, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, яке у відповідності зі ст. 12 КК України, є тяжким злочином, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, що може спонукати останнього до спроби уникнути покарання шляхом переховування від органів слідства та суду.

Також є обґрунтованою наявність ризику вчинення іншого кримінального правопорушення враховуючи те, що ОСОБА_10 неодноразово судимий за корисливі злочини та на даний час небезпідставно підозрюється у тому, що він у період іспитового строку за попереднім вироком суду знову вчинив умисний корисливий злочин, а отже є підстави вважати, що підозрюваний, перебуваючи на волі, продовжить вчиняти кримінальні правопорушення.

Доводи підозрюваного щодо неможливості застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за станом його здоров`я колегія суддів не приймає до уваги зважаючи на відсутність їх належного підтвердження.

Обговорюючи питання про можливість усунення вказаних ризиків у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання цього підозрюваного під вартою, колегія суддів враховує, що ОСОБА_10 небезпідставно підозрюється у скоєнні тяжкого злочину в період воєнного стану, введеного на території України, за який у разі доведення вини останнього, передбачено суворе покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років, що, на думку колегії суддів, дозволяє ґрунтовно припускати, що останній може спрямувати свої дії на перешкоджання слідству.

Доводи підозрюваного щодо необхідності застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є безпідставними, оскільки слідчим суддею визначено альтернативний захід у вигляді застави, яка за розміром не виходить за межі, встановлені законом для злочинів відповідного ступеню тяжкості, що є достатньою для забезпечення належної процесуальної поведінки останнього з огляду на тяжкість і фактичні обставини скоєння злочину та дані про особу ОСОБА_10 .

Підсумовуючи наведене, колегія суддів, погоджуючись з думкою слідчого судді, вважає, що встановлені щодо підозрюваного ризики з числа передбачених ст. 177 КПК України, з урахуванням відомостей про його особу та обставини вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, є виключно вагомими та не можуть бути усунуті у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання його під вартою, з визначенням розміру альтернативної застави у розмірі 60560 гривень.

Будь-яких істотних порушень кримінального процесуального закону при постановленні зазначеної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому, за наслідками апеляційного розгляду колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу підозрюваного залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді - залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 183, 194, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ _____________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4