Справа № 200/131/17
Провадження № 1-кс/932/587/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2025 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в приміщенні суду в м. Дніпрі скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ ВП № 4 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 02.12.2024 року, про закриття кримінального провадження № 0004192 від 18.10.2016 року, -

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла скарга ОСОБА_3 , в якій останній просить скасувати постанову слідчого СВ ВП № 4 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 02.12.2024 року, про закриття кримінального провадження № 0004192 від 18.10.2016 року.

В обґрунтування поданої скарги зазначено, що 02.12.2024 року заявник отримав постанову слідчого з якою не згодний, вважає, що слідчим не виконано всіх належних дій для повного та всебічного розслідування кримінальне провадження, вважає за необхідне звернутись до слідчого судді зі скаргою.

В судове засідання заявника не з`явився. Про дату, час та місце розгляд скарги повідомлявся належним чином. Причини неявки суду не повідомив, жодних заяв не надав.

Слідчий СВ ВП № 4 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляд скарги повідомлялись належним чином. 13 лютого 2025 року на вимогу суду надано матеріали кримінального провадження № 0004192 від 18.10.2016 року в 1 томі.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, зокрема, рішень у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008, «Олександр Шевченко проти України» від 26.04.2007, «Трух проти України» від 14.10.2003, особа у розумні інтервали часу має вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження.

З огляду на те, що при повідомленні судом про місце та час розгляду справи, вжито всіх заходів щодо забезпечення процесуальних прав особи, яка подала скаргу, будучи обізнаним про наявність в провадженні суду скарги, не дивлячись на достатність часу для того, щоб з`явитися до суду та дізнатися про рух справ, заявник не вжив заходів для явки до суду, враховуючи принцип судочинства, зазначений у практиці Європейського суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, беручи до уваги суспільну увагу до розгляду такої категорії справ, суддя вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка подала скаргу.

Керуючись положеннями ч. 3 ст. 306 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе розглядати скаргу за відсутності вказаних осіб.

У зв`язку з цим та у відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду скарги слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Розглянувши скаргу, дослідивши надані до скарги додатки, вважаю, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Під час розгляду скарги слідчий суддя враховує положення ч. 2 ст. 9 КПК України, яка встановлює, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. Враховуючи те що процесуальне рішення про закриття кримінального провадження має істотне значення для кримінального провадження, з`ясовується питання дотримання вимог щодо всебічності та повноти дослідження, оскільки така неповнота може призвести до прийняття необґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження.

Відповідно до вимог ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Однією із форм закінчення досудового розслідування, виходячи з вимог ч. 1 ст. 283 КПК України, є його припинення, шляхом закриття провадження.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається у разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Аналіз зазначених норм КПК України в їх сукупності, дає підстави зробити висновок, що прийняття рішення про закриття кримінального провадження повинне ґрунтуватися на всебічному та повному з`ясуванні всіх обставин справи, бути вмотивованим і в ньому повинно бути відображено, чому визнано, що подія, про яку повідомлялось заявником не мала місце чи що в ній відсутні ознаки складу злочину, а також наведені конкретні обставини, які виключають провадження по справі.

Постанова слідчого про закриття кримінального провадження згідно ст. 110 КПК України, має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи.

Статтею 303 КПК України передбачено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового провадження.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

При дослідженні матеріалів кримінального провадження № 0004192 та оскаржуваної постанови, слідчим суддею було встановлено, що винесена слідчим СВ ВП № 4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенантом поліції ОСОБА_5 постанова про закриття кримінального провадження №0004192 від 18.10.2016, містить перелік слідчих дій, які були проведені в ході досудового розслідування та містить обґрунтування, щодо мотивів на підставі яких слідчий прийшов до висновку про закриття кримінального провадження.

Так слідчим встановлено, що між ОСОБА_3 , як фізичною особою, та АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» було укладено угоду (договір) № PDV2-648533 від 14.10.2014р., відповідно до умов якої банком було відкрито картковий рахунок НОМЕР_1 з прив`язкою до нього кількох платіжних карток.

Станом на 24.02.2015 року по договору виникла заборгованість у розмірі 1 035 473, 00 грн. У зв`язку з тим, що необхідна сума грошових коштів на картковому рахунку була відсутня, списання коштів з рахунку ОСОБА_3 відбулось за рахунок овердрафту. При цьому, Банком було порушено умови договору, згоди споживача банківських послуг ОСОБА_3 на зміну умов договору не було отримано, та ліміт по овердрафту було перевищено.

Банк, порушував умови договору та продовжував здійснювати оплати з карткового рахунку ОСОБА_3 . В подальшому банк повернув грошові кошти за процедурою зворотного платежу chargeback, 24.02.2015р., які повернулись на рахунок банку. При цьому, про вчинення таких дій банк власника карткового рахунку ( ОСОБА_3 ) про це не повідомив.

На вимогу невстановлених досудовим слідством працівників банку, 27.03.2015р. ОСОБА_3 було сплачено 1 035 473, 00 грн, так як він не знав, що гроші вже були повернуті і заборгованості не існувало.

Сплачені 27.03.2015 р. ОСОБА_3 грошові кошти банк, у порушення умов договору, зарахував на свій рахунок, замість того щоб зарахувати на рахунок ОСОБА_3 .

У лютому 2016 року ОСОБА_3 звертався до банку з вимогою повернути кошти за операціями з оплати проїзних документів іноземних авіакомпаній. Однак, банком було надано відповідь про відсутність підстав для повернення банком зазначених коштів.

В межах цивільної справи № 205/10275/19 за позовом ОСОБА_3 до АТ «Райффайзен Банк Аваль» про стягнення безпідставно отриманих коштів, банк також заперечував щодо наявності підстав для повернення коштів ОСОБА_3 , а також стверджував, що до правовідносин, що склались, не підлягають застосуванню положення Закону України «Про захист прав споживачів». В межах вказаної цивільної справи Банк просив застосувати позовну давність до позовних вимог ОСОБА_3 в частині нарахування пені відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів».

Тобто Банк у цивільній справі штучно створив докази, що нібито між ним та ОСОБА_3 не існувало правовідносин, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів», а представник банку допитаний у судовому засіданні, в якості свідка, надав неправдиві показанні відносно вказаних обставин.

Таким чином, слідчий вірно дійшов до висновку, що між ОСОБА_3 та банком виникли цивільні правовідносини на підставі договору, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів», і підлягають вирішенню у цивільному судочинстві з застосуванням відповідних фінансових санкцій передбаченими цим законом.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до переконання, що між ОСОБА_3 та АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» дійсно існують цивільні правовідносини, що виникли на підставі договору, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів», та які підлягають вирішенню у цивільному судочинстві з застосуванням відповідних фінансових санкцій відповідно до положень Закону України «Про захист прав споживачів», а отже висновки, щодо обставин, які повинні бути встановлені слідчим вказують на законність прийнятого слідчим рішення про закриття кримінального провадження.

Керуючись ст.ст.303-309, 369, 371, 372 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні скарги.

Залишити в силі постанову слідчого СВ ВП №4 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 02.12.2024 року про закриття кримінального провадження №0004192 від 18.10.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.190 КК України.

Ухвала про відмову в задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження оскаржується, у відповідності до частини другої статті 309 КПК України.

Слідчий суддя ОСОБА_6