Справа 303/9937/24
Провадження 1-кс/303/1561/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2024 року місто Мукачево

Слідчий суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

підозрюваного ОСОБА_3

захисника адвоката ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000148 від 01.05.2023 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Мукачево, громадянина України, не працюючого, військовослужбовця, одруженого, маючого на утриманні 2 дітей, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 терміном на шістдесят діб, яке мотивоване наступним.

Солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби призваний до військової частини НОМЕР_1 , перебуваючи на посаді номера обслуги, зенітного кулеметного відділення, зенітно-ракетного артилерійського взводу, вказаної військової частини, у порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 129, 130, 199 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, не бажаючи переносити труднощі військової служби, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби. без дозволу командування частини, 27.03.2023 близько 08.00 год. умисно не повернувся з відпустки на службу без поважних причин до пункту постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 , та був відсутній без поважних причин на військовій службі з 27.03.2023 до теперішнього часу проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи свою діяльність з проходженням військової служби.

11.12.2024 о 17:31 годині ОСОБА_3 затримано в порядку ст. п.6 ч.1 ст. 615 КПК України.

12.12.2024 ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 5 ст.407 КК України, тобто самовільне залишення військової частини, нез`явлення військовослужбовця на службу без поважних причин, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

Слідчий зазначає, що оголошена ОСОБА_3 підозра у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтовується та доведена здобутими в ході досудового слідства доказами.

Слідчий акцентує увагу на тому, що під час досудового розслідування встановлено наявність декількох ризиків, передбачених у п.1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, переховування ОСОБА_3 від органів досудового розслідування та суду, оскільки останній підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачена покарання у виді позбавлення волі на строк від до 10 років, та розуміючи, які наслідки це створює, останній може уникати притягнення до кримінальної відповідальності.

Також ініціатор клопотання наголошує, що існує ризик вчинення ОСОБА_3 іншого кримінального правопорушення.

З огляду на викладене, слідчий просив застосувати до ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком на 60 діб, без визначення розміру застави.

У судовому засіданні слідчий, прокурор підтримали заявлене клопотання, посилаючись на доводи, викладені в клопотанні, просили його задовольнити.

Підозрюваний та його захисник у судовому засіданні просили застосувати запобіжний захід не пов`язаний з ізоляцією від суспільства, у виді цілодобового домашнього арешту.

Заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали кримінального провадження, додані до клопотання, приходжу до наступного висновку.

В провадженні СВ Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області перебуває кримінальне провадження №0000148 від 01.05.2023.

11.12.2024 о 17:31 годині ОСОБА_3 затримано в порядку ст. 208, п.6 ч.1 ст. 615 КПК України.

12.12.2024 ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 5 ст.407 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінального правопорушення підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, витягом з ЄРДР №0000148 від 01.05.2023, матеріалами службового розслідування, протоколами допиту свідка та ін..

За визначенням Європейського суду з прав людини «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йде мова у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин».

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу (частина 1); запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки (п.5 частини 2).

Згідно ч.8 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті - тримання під вартою.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_3 , крім наявності ризиків, передбачених п.п. 1 та 5 ч.1 статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінив в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним інкримінованого йому досудовим розслідуванням тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання від 5 до 10 років, особу підозрюваного, який протягом тривалого часу ухилявся від виконання свого військового обов`язку та від кримінальної відповідальності, що додатково підтверджує ризики, заявлені стороною обвинувачення.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

Стаття 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважує на тому, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину. Важливим критерієм орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу повинна бути санкція за злочин вчинений обвинуваченим, тобто чим більш сувора санкція передбачена за злочин поставлений обвинуваченому в вину тим більш суворий запобіжний захід повинен бути обраний щодо нього.

З урахуванням викладеного, судом встановлено, що інший, більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання вказаним вище ризикам, а тому для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_3 слід застосувати більш суворий запобіжний захід у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, без визначення застави.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193, 194, 196-198, 372 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Строк тримання під вартою ОСОБА_3 відраховувати з моменту затримання, тобто, з 11.12.2024 .

Строк дії ухвали визначити до 08 лютого 2025 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Мукачівського міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_1