Справа № 577/1271/25
Провадження № 1-кп/577/238/25

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 квітня 2025 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
судового засідання ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
за ознаками скоєння кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 ст. 307, ч.2 ст. 308 КК України.
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 приблизно наприкінці грудня 2024 року у невстановлений день та час, але не пізніше 27.12.2024, за достовірно невстановлених обставин та місці, діючи умисно, в порушення вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 №60/95-ВР, Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» від 15.02.1995 №62/95-ВР, незаконно з метою збуту придбав наркотичний засіб, обіг якого обмежено, метадон, вагою 0,0440 г у вигляді 2 пігулок у фрагменті блістеру, який незаконно зберігав у невстановленому місці з вказаною метою.
Так, 27.12.2024 о 14.20 год. ОСОБА_4 , перебуваючи на 3-у поверсі у під`їзді №3 за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , під контролем працівників поліції незаконно безоплатно збув ОСОБА_7 , який був залучений до проведення негласної слідчої (розшукової) дії контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки зі зміною його анкетних даних відповідно до Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві» від 23.12.1993 №3782-XII, наркотичний засіб, обіг якого обмежено, метадон, вагою 0,0440 г.
Цього дня о 14.34 год. ОСОБА_7 видав працівникам поліції Конотопського РВП ГУНП в Сумській області 2 пігулки у фрагменті блістера, у складі яких, згідно висновку експерта №СЕ-19/119-25/49-НЗПРАП від 03.01.2024 виявлено метадон, віднесений до наркотичних засобів, обіг яких обмежено, масою 0,0440 г.
Крім того, ОСОБА_4 приблизно на початку січня 2025 року у невстановлений день та час, але не пізніше 04.01.2025, за достовірно невстановлених обставин та місці, діючи умисно, в порушення вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 №60/95-ВР, Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» від 15.02.1995 №62/95-ВР, повторно незаконно з метою збуту придбав наркотичний засіб, обіг якого обмежено, метадон, вагою 0,0438 г у вигляді 2 пігулок у фрагменті блістеру, який незаконно зберігав у невстановленому місці з вказаною метою.
Так, 04.01.2025 о 07.31 год. ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , під контролем працівників поліції незаконно збув за 200 грн. ОСОБА_8 , який був залучений до проведення негласної слідчої (розшукової) дії контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки зі зміною його анкетних даних відповідно до Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві» від 23.12.1993 №3782-XII, наркотичний засіб, обіг якого обмежено, метадон, вагою 0,0438 г.
Цього дня о 07.46 год. ОСОБА_8 видав працівникам поліції Конотопського РВП ГУНП в Сумській області 2 пігулки у фрагменті блістера, у складі яких, згідно висновку експерта №СЕ-19/119-25/242-НЗПРАП від 09.01.2024 виявлено метадон, віднесений до наркотичних засобів, обіг яких обмежено, масою 0,0438 г.
Крім того, ОСОБА_4 , страждаючи на наркоманію, 27.02.2023 розпочав лікування в медичному центрі ТОВ медичний центр «Квінмед», який розташовано за адресою: м. Київ, Харківське шосе, 49а, прим.121, із застосуванням відповідно до Порядку проведення замісної підтримувальної терапії хворих з опійною залежністю, затвердженого Наказом Міністерства охорони здоров`я України №200 від 27.03.2012, лікарського засобу «Метадон», що містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено, метадон.
У подальшому у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на незаконне придбання більшої кількості зазначеного наркотичного засобу шляхом шахрайства з метою його подальшого неконтрольованого використання.
З цією метою 23.07.2024 ОСОБА_4 , продовжуючи лікування в ТОВ Медичний центр «Квінмед» та, знаючи про заборону перебувати чи звертатися за лікуванням в інші медичні заклади з метою призначення наркотичних чи психотропних лікарських засобів, не маючи наміру лікуватися від наркоманії, умисно, всупереч вимогам Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 №60/95-ВР, Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» від 15.02.1995 №62/95-ВР, звернувся до іншого центру замісної підтримуючої терапії, а саме: ТОВ «Лікувально-діагностичний центр «Здравіє»», який розташоване за адресою: м. Конотоп, вул. Миколи Амосова, 4, де подав заяву на участь у замісній підтримуючий терапії із застосуванням нарковмісного препарату, при цьому, приховав від працівників медичної установи інформацію про своє перебування на замісній підтримуючій терапії, та з цього часу почав незаконно шляхом обману отримувати лікарський засіб «Метадон-ЗН» одночасно у 2-х центрах замісної підтримуючої терапії з перевищенням максимальної добової дози споживання метадону, встановленої для дорослих.
Так, вранці 27.01.2025 ОСОБА_4 після скоєння злочину, передбаченого ст. 307 КК України, прибув до ТОВ «Лікувально-діагностичний центр «Здравіє»» та шляхом обману лікаря ОСОБА_9 , який не володів повною та достовірною інформацією про пацієнта, а також довіряв ОСОБА_4 , отримав електронний рецепт на право одержання в аптечних закладах лікарського засобу, що містить наркотичний засіб метадон у кількості 40 пігулок для його прийому в домашніх умовах згідно з рекомендаціями лікаря на 10 днів.
У цей же день о 11.46 год. ОСОБА_4 з метою доведення свого злочинного наміру до кінця прибув до приміщення аптеки №2 ТОВ «Компанія «Фарм-Союз», яке розташоване за адресою: м. Конотоп, пл. Миру, 2, та використовуючи електронний рецепт, виданий ТОВ «Лікувально-діагностичний центр «Здравіє»», незаконно шляхом обману придбав 40 пігулок лікарського засобу «Метадон-ЗН».
27.01.2025 о 12.31 год. під час особистого обшуку ОСОБА_4 , затриманого в порядку ст. 208 КПК України, працівники поліції Конотопського РВП ГУНП в Сумській області вилучили 38 пігулок «Метадон ЗН» у заводських блістерах, що відповідно до висновку експерта № 19/119-25/2286-НЗПРАП від 10.02.2025 містять у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено, метадон, загальною вагою 0,8474 г.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень визнав повністю, при обставинах, визначених в обвинувальному акті, вказавши, що події, а також час та спосіб скоєння ним злочину, зазначеного в обвинувальному акті, викладені вірно та відповідають дійсності, він їх в повному обсязі підтверджує та визнає, щиро кається та готов нести відповідальність.
Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються, у суду відсутні сумніви в правильності розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, добровільності та істинності позиції обвинуваченого.
Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень при обставинах викладених в обвинувальному акті, беручи до уваги, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції. Роз`яснивши йому положення ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченого ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів (крім допиту обвинуваченого та дослідження документів, які характеризують особу обвинуваченого та доказів, що стосується судових витрат та речових доказів у справі) стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та розглядає справу у відповідності до ст. 349 КПК України.
Такий висновок суду ґрунтується також і на практиці Європейського суду з прав людини, викладеній, зокрема, у рішенні в справі «Коваль проти України» від 19.10.2006 року, відповідно до п. 113 якого вбачається, що «основна мета статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, у межах кримінального провадження забезпечити справедливий розгляд справи судом, який встановить обґрунтованість будь-якого кримінального обвинувачення. Стаття 6 Конвенції в цілому гарантує обвинуваченому ефективну участь у кримінальному провадженні. Основним аспектом права на справедливий суд є те, що розгляд кримінальної справи, включаючи елементи кримінального провадження, які відносяться до процедури, повинен бути змагальним і в ньому має забезпечуватись рівність сторін обвинувачення і захисту (рішення від 16 лютого 2000 року у справі «Роув і Дейвіс проти Сполученого Королівства»).
Судовий розгляд проведено стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і в межах висунутого обвинувачення за ч. 1 ст.307, ч.2 ст.307, ч.2 ст.308 КК України, відповідно до вимог ст. 337 КПК України.
За таких обставин суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_4 повністю доведена і його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 307 КК України, тобто незаконне придбання, зберігання з метою збуту та незаконний збут наркотичних засобів; за ч. 2 ст. 307 КК України, тобто незаконне придбання, зберігання з метою збуту, та незаконний збут наркотичних засобів, вчинені повторно; за ч. 2 ст. 308 КК України, тобто заволодіння наркотичними засобами шляхом шахрайства, вчинені, особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтею 307 цього Кодексу.
Така юридична оцінка дій обвинуваченого відповідає фактичним обставинам, встановленим по справі.
Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, відповідно до вимог ст.ст. 65, 68 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.
При призначенні покарання суд враховує, що скоєне обвинуваченим кримінальні правопорушення за ч.2 ст. 307, ч.2 ст. 308 КК України відповідно до положень ст. 12 КК України відносяться до тяжких злочинів.
Обставинами, що пом`якшують покарання відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає - щире каяття.
Обставиною, що обтяжує покарання відповідно до ст. 67 КК України суд є рецидив злочинів.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.
Вирішуючи питання виду та розміру покарання суд виходить із такого.
У судових дебатах прокурор просила призначити обвинуваченому покарання у межах санкції ч.1 ст. 307 КК України, ч.2 ст.307 КК України із застосуванням ч.1 ст.69 КК України та ч.2 ст.308 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, і на підставі ч.1 ст.70 КК України, просила остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 5 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного на праві власності майна, окрім житла, без позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, за сукупністю вироків, часткового приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком застосувавши ст.71 КК України.
Відповідно до ч.1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного, суд умотивовуючи своє рішення, може крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті Особливої частини цього кодексу, або перейти до іншого більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (частини статті) Особливої частини цього кодексу за це кримінальне правопорушення. Таким чином враховуючи наявність таких пом`якшуючих обставин як розкаяння у вчиненому кримінальному правопорушенні, повне визнання вини, готовність нести відповідальність за вчинене, відсутність тяжких наслідків суд доходить висновку про можливість застосування при призначенні покарання за ч.2 ст. 307, ч.2 ст. 308 КК України обвинуваченому ОСОБА_4 ч.1 ст. 69 КК України.
Як роз`яснено у п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або непризначення обов`язкового додаткового покарання (ст.69 КК) (2341-14) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.
У кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, а в резолютивній - послатися на ч.1 ст.69 КК (2341-14). При цьому необхідно враховувати не тільки мету й мотиви, якими керувалась особа при вчиненні злочину, а й її роль серед співучасників, поведінку під час та після вчинення злочинних дій тощо.
Покарання, призначене судом із застосуванням ст.69 КК (2341-14), не може бути нижчим від мінімальної межі відповідного виду покарання, встановленої у Загальній частині КК, тобто меншим, ніж один рік позбавлення чи обмеження волі, шість місяців виправних робіт, один місяць арешту тощо.
Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо, що визнається (дискреційні повноваження суду) і ЄСПЛ, який, зокрема, у своєму рішенні в справі «Довженко проти України» зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.
КСУ у своєму рішенні від 02.11.2004 № 15-рп/2004 зазначив, що «справедливе застосування норм права передбачає передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».
У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року) та в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) ЄСПЛ зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було «свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи»».
За положеннями ч.6 ст.368 КПК України, обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду.
Відповідно до вимог ч.2 ст.66 КК України, при призначенні покарання, суд може визнати такими, що його пом`якшують, і інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті, водночас визнання обставини такою, що пом`якшує покарання, має бути вмотивовано у вироку.
Водночас, кримінальний закон передбачає у виключних випадках можливість застосування положень ст. 69 КК України лише за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та з урахуванням особи винного. Підставами призначення більш м`якого покарання є дві групи чинників, які характеризують як вчинене кримінальне правопорушення так і особу винного, а саме, наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані, які певним чином характеризують особу винного.
При цьому, суд повинен встановити наявність не однієї, а кількох таких обставин та ці обставини повинні істотно знижувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення. Одночасно їх наявність впливає і на рівень небезпечності особи винного.
Отже суд, враховуючи наявність наведених вище декількох обставин, що пом`якшують покарання, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме: щире каяття, що характеризується ставленням ОСОБА_4 до злочину, у вчиненні якого він обвинувачується, визнання вини, дав правдиві показання, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, бажає виправити ситуацію, що склалася, демонструє готовність понести покарання, розуміє, що хворіє на залежність від вживання наркотичних засобів та засуджує свою залежність, тяжких наслідків не настало. Також ОСОБА_4 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, під вартою не перебував, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, перебуває на обліку у лікаря нарколога 29.09.2017 з діагнозом епізодичне вживання декількох наркотичних речовин, згідно висновку судово-психіатричної експертизи від 24.02.2025 року ОСОБА_4 має синдром залежності, на даний час страждає на розлад психіки та поведінки внаслідок вживання опіоїдів, перебуває під клінічним наглядом на замісній підтримуючій терапії, позитивно характеризується за місцем проживання, є особою молодого віку, має на утриманні сина ОСОБА_6 2014 року народження, неофіційно працює, має сталі сімейні зв`язки, враховуючи поведінку обвинуваченого під час та після вчинення злочину, який висловив щирий жаль з приводу злочину та осудив свою поведінку, висловив бажання виправити ситуацію, готовність нести відповідальність за вчинення кримінального правопорушення, що в своїй сукупності та співвідношенні істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дискреційність повноважень суду, яка повинна відповідати принципу верховенства права, суд вважає можливим застосувати до обвинуваченого положення ст. 69 КК України та призначити покарання, нижче від найнижчої межі, ніж встановлено санкцією ч. 2 ст. 307 КК, ч.2 ст. 308 КК України, яке буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_10 та попередження скоєння ним нових злочинів.
На думку суду, така міра покарання відповідає його меті, гуманності, справедливості, фактичним обставинам кримінального провадження, тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, є необхідним й достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів, і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав людини, воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).
Також суд бере до уваги те, що ОСОБА_4 раніше судимий 12.09.2023 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 4 ст. 185, ст. 75 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки.
Враховуючи вищевикладене, оскільки кримінальне правопорушення було вчинено в період іспитового строку, остаточне покарання слід призначити за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України , частково приєднавши невідбуту частину покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 12.09.2023 року.
Саме таке покарання, на думку суду, є необхідним та достатнім для подальшого виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами.
Процесуальні витрати на залучення експерта підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 згідно ст. 124 КПК України.
Питання про речові докази слід вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 126, 368, 370, 371 КПК України, суд -

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч.2 ст. 307, ч.2 ст. 308 КК України і призначити покарання:
за ч. 1 ст. 307 КК України, у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, з конфіскацією всього належного на праві власності майна, окрім житла;
за ч. 2 ст. 307 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного на праві власності майна, окрім житла;
за ч. 2 ст. 308 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, у виді 4 (чотирьох) років 6 (шість) місяців позбавлення волі, без позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, з конфіскацією всього належного на праві власності майна, окрім житла.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, з конфіскацією всього належного на праві власності майна, окрім житла, без позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю.
На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 12.09.2023 року, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 6 (шість) з конфіскацією всього належного на праві власності майна, окрім житла, без позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю.
ОСОБА_4 міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу, залишити раніше встановлену - тримання під вартою, строк відбування покарання рахувати з 27 січня 2025 року, з часу його затримання.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 7561 (сім тисяч п1ятсот шістдесят п`ять) грн. 05 коп. (а.с. 45,47,52).
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 27.02.2025 року, на майно, а саме : на оригінал медичної карти № 635 пацієнта ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 арк. та копії Журналу форми № 129-4/0 на 6 арк, вилучені 24.02.2025 року з ТОВ медичний центр «Квінмед» - скасувати (а.с.60-62).
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 31.01.2025 року на майно, а саме:
- листок призначень препаратів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів на ОСОБА_4 з ТОВ «Лікувально-діагностичний центр «Здравіє»» на 1 арк. у пакеті № CRI1006806;
- залізничний квиток напрямок «Дарниця-Конотоп» за 20.01.2025 на 1 арк, чек з ТОВ «Фарма Фамілія» щодо придбання димедролу за 20.01.2025 на 1 арк. у пакеті № CRI1006809;
- 38 пігулок у 4 заводських блістерах «Метадон-ЗН» у пакеті № WAR 1345156;
- мобільний телефон марки «NokiaC32», імеі НОМЕР_1 / НОМЕР_2 з сім-картками ПрАТ «Київстар» № НОМЕР_3 та ТОВ «Лайфселл» № НОМЕР_4 , поміщені до пакету №RIC 2038617;
- два листки призначень препаратів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів на ОСОБА_4 з ТОВ «Айсберг-Мед» на 2 арк.;
- електронний рецепт № 000-80М2-2КІХ-ОН84 на ОСОБА_4 з ТОВ «Айсберг-Мед» з 15.04.2024-19.04.2024 на 1 арк.;
- електронний рецепт № 000-5059-3Т62-38К7 на ОСОБА_4 з ТОВ «Айсберг-Мед» з 16.05.2024-25.05.2024 на 1 арк.;
- листок призначень препаратів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів на ОСОБА_4 з медичного центру ТОВ «Квінмед» № 635 на 1 арк. - скасувати (а.с.57-59 )
Речові докази по справі:
- метадон масою 0,0440 г у фрагменті блістера, який поміщений у пакет № 6106517 з самоклеючим клапаном; метадон масою 0,0438 г у фрагменті блістера, який поміщений у пакет № 6106497з самоклеючим клапаном - знищити (а.с.45,48),
- оригінал медичної карти № 635 пацієнта ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 арк. та копії Журналу форми № 129-4/0 на 6 арк. - залишити в матеріалах кримінального провадження ;
- листок призначень препаратів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів на ОСОБА_4 з ТОВ «Лікувально-діагностичний центр «Здравіє»» на 1 арк. у пакеті № CRI1006806; залізничний квиток напрямок «Дарниця-Конотоп» за 20.01.2025 на 1 арк., чек з ТОВ «Фарма Фамілія» щодо придбання димедролу за 20.01.2025 на 1 арк. у пакеті № CRI1006809; 38 пігулок у 4 заводських блістерах «Метадон-ЗН» у пакеті № WAR 1345156; два листки призначень препаратів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів на ОСОБА_4 з ТОВ «Айсберг-Мед» на 2 арк.; електронний рецепт № 000-80М2-2КІХ-ОН84 на ОСОБА_4 з ТОВ «Айсберг-Мед» з 15.04.2024-19.04.2024 на 1 арк.; електронний рецепт № 000-5059-3Т62-38К7 на ОСОБА_4 з ТОВ «Айсберг-Мед» з 16.05.2024-25.05.2024 на 1 арк.; листок призначень препаратів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів на ОСОБА_4 з медичного центру ТОВ «Квінмед» № 635 на 1 арк. - знищити (а.с. 53-54).
- мобільний телефон марки «NokiaC32», імеі НОМЕР_5 поміщений до пакету №RIC 2038617 конфіскувати в дохід держави (а.с.54)
- сім-картками ПрАТ «Київстар» № НОМЕР_3 та ТОВ «Лайфселл» № НОМЕР_4 , які поміщені до пакету №RIC 2038617 повернути ОСОБА_4 (а.с.54)
Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Конотопський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим - в той саме строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1