н/п 1-кс/953/1720/25
УХВАЛА
"21" березня 2025 р. м.Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчої судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
представника власника майна адвоката ОСОБА_3 ,
прокурора ОСОБА_4 ,
В обґрунтування клопотання представник власника майна посилається на те, що законність походження грошових коштів, вилучених у ОСОБА_5 за результатами проведення обшуку 18.12.2024 , підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 14.11.2017 та довідками про її доходи. А тому вважає, що вилученні грошові кошти не відповідають критеріям речового доказу у даному кримінальному провадженні та не підлягають спеціальній конфіскації. Зазначає, що у даному кримінальному провадженні ОСОБА_5 до теперішнього часу не має ніякого статусу, вона не допитана у якості свідка. Вважає ухвалу слідчого судді від 10.01.2025 в частині накладення арешту на грошові кошти ОСОБА_5 незаконною та необґрунтованою.
Крім того звертає увагу на те, що вилучені у ОСОБА_5 грошові кошти вже вилучалися у останньої по іншому кримінальному провадженню та були повернуті ОСОБА_5 ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Харкова. Отже, вилучені у ОСОБА_5 під час обшуку 18.12.2024 та арештовані 10.01.2025 грошові кошти є одними і тими ж коштами, які вже судом її повернуті. Зазначене свідчить про законність їх походження.
Зазначає, що за результатами проведеного ІНФОРМАЦІЯ_2 службового розслідування, призначеним на підставі наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 №1238 від 24.08.2024, виявлено порушення вимог законодавства щодо зняття з обліку 20-ти військовозобов`язаних осіб рядового та сержантського складу ІНФОРМАЦІЯ_4 . При цьому встановлено, що частина довідок ВЛК мали ознаки підробки та виправлення, проставлені печатки та штампи нечитабельні та не відповідають даним особи, яка ставить на них підпис, відмітки в журналах направлень на ВЛК відсутні. Наявні випадки безпідставного внесення до системи ІКС «Оберіг» відомостей щодо взяття на облік особи, що нібито прибула з іншої місцевості та подальше виключення з обліку вказаної особи в тому числі без буд-яких медичних документів. Також у деяких випадках висновки ВЛК були зроблені до постановки військовозобов`язаного на облік у відповідному ТЦК, а деяких людей виключено з обліку без наявності довідки ВЛК. Отже встановлено, що вказані особи безпідставно були виключені з військового обліку, що дало їм можливість ухилитися від мобілізації та безперешкодно перетнути державний кордон України.
Органом досудового розслідування встановлено, що до реалізації злочинної схеми сприяння особам переправленню через державний кордон України причетний ОСОБА_7 який разом зі своєю колишньою дружиною ОСОБА_8 допомагають особам призовного віку в отриманні необхідної медичної документації в медичних закладах, установах, організаціях на території міста Харкова та Харківської області; супроводжують осіб призовного віку під час проходження ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_5 з метою подальшого зняття з військового обліку, а також створюють перешкоди законній діяльності Збройних Сил України (надають консультації особам призовного віку спрямовані на ухилення від мобілізації, надають незаповнені бланки повісток з проставленими штампами відповідних РТЦК та СП міста Харкова та Харківської області).
ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_8 залучили до своєї злочинної діяльності секретаря позаштатної постійно діючої ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_5 , та колишню начальника позаштатної постійно діючої ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка на теперішній час перебуває на посаді лікаря-терапевта у КНП «Міська поліклініка № 18» ХМР ОСОБА_9 . Вказані питання до ОСОБА_7 та інші особи причетні до вчинення злочину здійснювали за грошову винагороду, яку після отримання розподіляли між собою.
Відомості зазначені в матеріалах службового розслідування узгоджуються з іншими матеріалами кримінального провадження, в тому числі слідчих та негласних слідчих (розшукових)дій.
Зазначає, що органом досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 знайшла військовозобов`язаного ОСОБА_10 на території ІНФОРМАЦІЯ_4 , якого було сповіщено про мобілізацію завела його до туалету та надковувала йому відомості, які необхідно писати у заяві щоб уникнути останньому мобілізації. З урахуванням того, що ОСОБА_5 будучи співробітником ВЛК взагалі не має відношення до штату ІНФОРМАЦІЯ_7 вона не мала права вчиняти будь-які з ОСОБА_10 . Натомість своїми умисними діями надумала неіснуючі обставини ОСОБА_10 для написання ним завідомо неправдивої заяви про вчинення злочину та відмови від проходження ВЛК, в подальшому вивела його з території РТЦК, що чим перешкодила законній діяльності Збройних Сил України.
Також в ході своєї злочинної діяльності ОСОБА_7 разом зі ОСОБА_5 та іншими вищезазначеними особами сприяли безпідставному оформленню документів що дають право на відстрочку від військової служби та виключення з обліку осіб громадян ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 (крім іншого за грошову винагороду відновлювали втрачені документи та оновлювали данні), ОСОБА_17 .
Крім того, маючи робочий кабінет у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 від співробітника РТЦК незаконно отримувала бланки повісток про виклик військовозобов`язаного з печаткою та підписом, з метою подальшого їх продажу особам, що мають намір ухилитися від мобілізації. Так, особа проставляє у бланках потрібні їм дати нібито, що їх вже викликано до РТЦК та СП тож вручення їм повістки представниками оповіщення під час зупинки особи немає необхідності. Таким чином посадові особи РТЦК вважають, що особу, яку вони зупинили вже оповіщено про необхідність з`явитися до РТЦК тож повторний її виклик є безпідставним.
З огляду на зазначене вважає, що арешт накладений слідчим суддею в межах даного кримінального провадження на вилучені грошові кошти під час обшуку квартири за місцем проживання ОСОБА_5 , є обґрунтований та на сьогоднішній день не відпала потреба у подальшому його накладенні. Обставини та підстави застосування такого заходу кримінального провадження не зникли та продовжують існувати. Зазначає, що на цей час досудовим розслідуванням встановлюється повне коло осіб причетних до вчинення злочину. Також перевіряється законне походження вилучених під час обшуку у ОСОБА_5 грошових коштів.
Звертає увагу слідчого судді на те, що відповідно до поданої ОСОБА_5 декларації про майно та доходи перед звільненням за період з 01.01.2024 - 30.06.2024 остання не мала будь-яких грошових збережень у національній або іноземній валюті. Зазначені нею доходи у клопотанні доходи не можуть забезпечити отримання такої суми грошових коштів за 5 місяців. Декларації про суттєві зміни у майновому стані ОСОБА_5 відсутні. Законність походження грошових коштів остання підтвердити не може. У декларації про майно та доходи за 2024 рік ОСОБА_5 вказала грошові активи в сумі 1 153 000 грн. При цьому будь-яких відомостей про грошові кошти у валюті доларах США або Євро не зазначено. При цьому у розділі доходи ОСОБА_5 зазначено дохід в сумі 259 539 грн. Декларації про суттєві зміни у майновому стані за 2024 рік відсутні. На цей час, прокурором вживаються заходи щодо спрямування листа до НАЗК з метою встановлення наявності ознак корупційних адміністративних або кримінальних правопорушень.
Також зауважує, що факт скасування арешту з грошових коштів іншим суддею у межах іншого кримінального провадження не є підставою для скасування арешту у вказаному кримінальному провадженні.
У зв`язку з особливою складністю кримінального провадження, наявністю великої кількості документів, які підлягають експертному дослідженню, великою кількості ознак підробки різного ступеня, що потребують окремого дослідження, значною кількістю свідків та осіб яких необхідно встановити та допитати (загальною кількістю більше 100 осіб), необхідністю проведення оглядів, експертних досліджень вилученої комп`ютерної та електронної техніки, закінчити досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні не представилось можливим з об`єктивних причин.
Крім того, арешт на вилучене в ході обшуку майно, накладено лише 2 місяців назад, для вказаного кримінального провадження це є малим терміном для дослідження всіх документів. На цей час у кримінальному провадженні вживаються заходи для проведення експертизи, за результатами якої буде підтверджено осіб, які вносили недостовірні відомості в офіційні документи. Після цього осіб причетних до вчинення злочину буде повідомлено про підозру.
Представник власника майна адвокат ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у його змісті. Прохала його задовольнити.
Прокурор у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, посилаючись на підстави, зазначені у письмових запереченнях.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно із п.1 ч. 2 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно: є доказом злочину; підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 98 КПК України).
Відповідно до ст.96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого ч.1 ст.150, ст.154, ч.2,3 ст. 159-1, ч.1 ст.190, ст.192, ч.1 ст.204,209-1,210, ч.1,2 ст.2012,212-1, ч.1 ст.222,229, 239-1, 239-2, ч.2 ст.244, ч.1 ст.248,249, ч.1,2 ст.300, ч.1 ст.301,302,310,311,313,318,319,362, ст.363, ч.1 ст.363-1, 365-2 цього Кодексу.
Згідно із ст.96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно: одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави; були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.
У разі якщо гроші, цінності та інше майно, зазначені у ч.1 цієї статті, були повністю або частково перетворені в інше майно, спеціальній конфіскації підлягає повністю або частково перетворене майно. Якщо конфіскація грошей, цінностей та іншого майна, зазначених у ч.1 цієї статті, на момент прийняття судом рішення про спеціальну конфіскацію неможлива внаслідок їх використання або неможливості виділення з набутого законним шляхом майна, або відчуження, або з інших причин, суд виносить рішення про конфіскацію грошової суми, що відповідає вартості такого майна.
Спеціальна конфіскація застосовується також у разі, коли особа не підлягає кримінальній відповідальності у зв`язку з недосягненням віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, або неосудністю, або звільняється від кримінальної відповідальності чи покарання з підстав, передбачених цим Кодексом, крім звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.
Спеціальна конфіскація також застосовується одночасно із заходами кримінально-правового характеру у кримінальних провадженнях щодо вчинення суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ст.209,369,369-2 стосовно службових осіб, передбачених ч.4 ст.18 цього Кодексу, до грошей, цінностей чи іншого майна юридичної особи, якщо воно: було одержано внаслідок вчинення суспільно небезпечного діяння та/або є доходами, отриманими безпосередньо від використання такого майна; призначалося (використовувалося) для фінансування або матеріального забезпечення суспільно небезпечного діяння, або винагороди за його вчинення; було предметом зазначеного суспільно небезпечного діяння, крім майна, що повертається власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходить у власність держави; було використано як засіб вчинення суспільно небезпечного діяння, крім майна, що повертається власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про його незаконне використання.
У разі якщо гроші, цінності чи інше майно, зазначене у п.1-4 цієї частини, було повністю або частково перетворене в інше майно, спеціальній конфіскації підлягає повністю або частково перетворене майно.
Якщо конфіскація такого майна на момент прийняття судом рішення про спеціальну конфіскацію неможлива внаслідок його використання або неможливості виділення з набутого законним шляхом майна, або відчуження, або з інших причин, суд виносить рішення про конфіскацію грошової суми, що відповідає вартості такого майна.
Гроші, цінності, в тому числі кошти, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, інше майно, зазначені в цій статті, підлягають спеціальній конфіскації у третьої особи, якщо вона набула таке майно від підозрюваного, обвинуваченого, особи, яка переслідується за вчинення суспільно небезпечного діяння у віці, з якого не настає кримінальна відповідальність, або в стані неосудності, чи іншої особи безоплатно, за ринкову ціну або за ціну вищу чи нижчу ринкової вартості, і знала або повинна була і могла знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у п.1-4 частини першої цієї статті.
Відповідно до вимог ч.1 ст.174 КПК України власник або володілець майна, який не був присутнім при розгляді питання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Згідно із п.10 ч.2 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано (абз.2 ч.1 ст.174 КПК України).
Отже, підставою для скасування арешту в порядку ст.174 КПК України є відсутність потреби в подальшому застосуванні цього заходу забезпечення або необґрунтованість його застосування, при цьому, з урахуванням вимог ст.22 КПК України, доведення цих обставин покладається на особу, яка звернулася із клопотанням про скасування арешту майна.
Відомості щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України внесені до ЄРДР 22.03.2024 за фактом того, що службові особи ІНФОРМАЦІЯ_1 протягом 2020-2024 років використовуючи службове становище, за попередньою змовою зі службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_8 , вчиняють дії зі сприяння переправленню осіб через державний кордон України.
Відомості щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 366 КК України внесені до ЄРДР 22.03.2024 за фактом того, що службові особи ІНФОРМАЦІЯ_1 протягом 2020-2024 років за попередньою змовою зі службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_8 , вносять завідомо неправдиві відомості до офіційних документів, що мають наслідком прийняття рішення про визнання осіб непридатними або обмежено придатними до проходження військової служби та виключення їх з військового обліку.
Відомості щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 364 КК України внесені до ЄРДР 22.03.2024 за фактом того, що службові особи ІНФОРМАЦІЯ_1 протягом 2020-2024 років за попередньою змовою зі службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_8 , зловживаючи владою та службовим становищем, з метою отримання неправомірної вигоди, вчиняють дії всупереч інтересам служби шляхом безпідставного виключення з обліку військовозобов`язаних осіб, мобілізаційного транспорту, виплати заробітної плати особам, які фактично не проходять службу, що спричинило тяжкі наслідки.
Задовольняючи клопотання прокурора та накладаючи арешт на грошові кошти слідчий суддя керувався вимогами ст.170-173 КПК України та дійшов висновку про наявність достатніх даних, які вказують на обґрунтованість доводів органу досудового розслідування про накладення арешту на майно з метою забезпечення збереження речових доказів, адже у разі не накладення арешту існують ризики відчуження його третім особам.
Крім того, при постановленні ухвали про накладення арешту на грошові кошти слідчий суддя дійшов висновку про те, що існує потреба в перевірці чи має тимчасово вилучене майно відношення до даного кримінального провадження, чи може воно бути доказом у кримінальному провадженні, зокрема, має бути перевірено в ході здійснення досудового розслідування походження вилучених грошових коштів та їх власник, а отже, чи відповідають вказані грошові кошти критеріям, які застосовуються до майна, яке підлягає спеціальній конфіскації у даному кримінальному провадженні.
Надані під час розгляду даного клопотання представником власника документи, зокрема, договір купівлі - продажу майна від 14.17.2017, не є беззаперечним доказом походження вилучених 18.12.2024 під час обшуку у ОСОБА_5 грошових коштів, з огляду на те, що подана ОСОБА_5 декларація про майно та доходи за 2024 рік не містить відомостей про грошові активи у іноземній валюті. Відповідно даних декларації про майно та доходи, поданої ОСОБА_5 перед звільненням за період з 01.01.2024 - 30.06.2024, остання не мала будь-яких грошових заощаджень у національній або іноземній валюті.
Слідча суддя зазначає, що арешт майна з метою забезпечення збереження речових доказів та спеціальної конфіскації, накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.96-1 та ст.98 КПК України.
А отже доводи представника власника майна щодо необґрунтованості накладеного слідчим суддею арешту на грошові коштів, вилучені за місцем проживання ОСОБА_5 з огляду на те, що остання на даний час не має статусу підозрюваної та не допитана в якості свідка, є безпідставними.
Вирішення питання про належність матеріальних об`єктів до речових доказів відноситься до повноважень слідчого, правомірність визнання речовими доказами перевірена слідчим суддею при накладенні арешту на майно у сукупності з іншими матеріалами кримінального провадження.
При цьому, слідчий суддя на цій стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті і не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної чи юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є накладення арешту на майно.
Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні надати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються (ст. 132 КПК України).
Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна грошових коштів представником власника майна не надано та слідчою суддею не встановлено.
Крім того, за вказаних обставин певне тимчасове втручання в реалізацію права власності, яке прямо передбачено законом, не суперечить змісту ст.1 Першого протоколу Європейської конвенції з прав людини, оскільки переслідує легітимну мету в суспільних інтересах розгляду кримінального провадження, з дотриманням справедливого балансу інтересів.
Слідча суддя не бере до уваги твердження представника власника майна - адвоката ОСОБА_3 про необґрунтованість накладення арешту на майно, у зв`язку з неналежним на її думку мотивуванням ухвали слідчого судді від 10.01.2025, оскільки, під час розгляду клопотання про скасування арешту майна, слідча суддя не оцінює законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді, якою накладено арешт на майно. Вказане питання відноситься до виключної компетенції суду апеляційної інстанції, а вирішує питання щодо обґрунтованості накладення арешту на майно з урахуванням нових доказів, які надаються слідчому судді під час розгляду клопотання та які не були відомі слідчому судді під час накладення арешту на майно.
Також слідча суддя вважає за необхідне зазначити, що на даний час досудове розслідування у даному кримінальному провадженні триває, встановлюється причетність осіб до злочину.
Чинним кримінальним процесуальним законом передбачено два способи скасувати арешт майна, яке визнано речовим доказом по кримінальному провадженню: при ухваленні судом рішення за результатами розгляду кримінального провадження; при постановленні рішення про закриття кримінального провадження з підстав, визначених у ст. 284 КПК України.
Отже, доля речового доказу вирішується прокурором чи судом при постановленні рішення про закриття кримінального провадження з підстав, визначених у ст. 284 КПК України, або судом в нарадчій кімнаті при винесенні остаточного рішення у справі за результатами розгляду кримінального провадження, яке після набрання чинності буде виконано, у тому числі, в частині арешту майна.
За вказаних обставин слідча суддя вважає, що представником власника майна не доведено, що арешт накладено необґрунтовано чи у його застосуванні відпала потреба, доводи клопотання зводяться до незгоди із прийнятим раніше судовим рішенням.
З огляду на викладене, а також з метою уникнення негативних наслідків, які можуть перешкодити проведенню всебічного та повного досудового розслідування, слідча суддя дійшла висновку про відсутність на даний час правових підстав, визначених ст.174 КПК України, для скасування арешту майна, а тому клопотання не підлягає задоволенню.
Керуючись ст. 2, 7, 174, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідча суддя - ОСОБА_1