Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.12.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , представника власника майна адвоката ОСОБА_6 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді матеріали судового провадження 11-сс/4806/815/24 за апеляційною скаргою прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Ужгородської міськрайонного суду Закарпатської області від 20.11.2024.

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000107, відомості про яке 17.07.2024 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1, ч. 1 ст. 114-1, ч. 4 ст. 368-3 КК України, а саме грошових коштів, вилучених 11.10.2024 під час проведення обшуку в будинку АДРЕСА_1 , у якому постійно проживає ОСОБА_7 .

З клопотання слідчого про накладення арешту на майно вбачається, що слідчим відділом УСБУ в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження за № 0000107 відомості про яке 17.07.2024 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 - ч. 1 ст. 114-1, ч. 1 ст. 114-1, ч. 4 ст. 368-3 КК України.

Досудовим розслідування встановлено, що представниками ТОВ «Заклад вищої освіти Східно-європейський слов`янський університет», , організований та впроваджений протиправний механізм сприяння ухиленню від мобілізації для військовозобов`язаних громадян України, шляхом спрощеного вступу та формального навчання в іноземному закладі вищої освіти «Пряшівський університет» (м. Пряшів, Словацька Республіка), для отримання права на відстрочку від мобілізації, чим унеможливлюється здійснення належного забезпечення армії мобілізаційними ресурсами в умовах воєнного стану та перешкоджається законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період.

Під час досудового розслідування встановлено, що до вчинення вказаних кримінальних правопорушень (злочинів), серед інших, причетна громадянка України ОСОБА_7 , рольова участь якої організатор вчинення злочинів, яка, будучи ректором ТОВ «Заклад вищої освіти Східно-європейський слов`янський університет», з метою реалізації розробленого злочинного плану організувала та налагодила тісну співпрацю з «Пряшівським університетом».

-2-

Надалі, ОСОБА_7 підшуковує осіб, які мають на меті ухилитися від мобілізації, яким за грошові кошти пропонує влаштуватися на денну форму навчання у вищевказаний вищий навчальний заклад та оформити відповідні документи, які свідчать про зарахування та навчання, фактично без самого навчання. Отримавши згоду, грошові кошти та пакет необхідних документів для поступлення, ОСОБА_7 вживає заходів щодо влаштування на навчання. Після отримання від «Пряшівського університета» відповідних документів, які підтверджують факт вступу та навчання, остання за додаткову плату через залучених спільників вчинюваних злочинів вживає заходи щодо безперешкодного надання ТЦК та СП відстрочки від мобілізації.

11.10.2024 було проведено невідкладний обшук у будинку АДРЕСА_1 , у якому постійно проживає ОСОБА_7 , а саме: приміщеннях побутового, службового, господарського, виробничого та іншого призначення, в підсобних і нежитлових приміщеннях, що відносяться до даного будинку.

Під час обшуку було вилучено грошові кошти у розмірі: 439000 грн (номіналами 1000 грн 351 купюра, 500 грн 157 купюр, 200 грн 37 купюр, номінал 100 грн 21 купюра); 36640 євро (номіналами 500 євро 1 купюра, 200 євро 42 купюри, 100 євро 162 купюри, 50 євро 101 купюра, 20 євро 228 купюр, 10 євро 116 купюр, 5 євро 154 купюри); 6680 доларів США (номіналами 100 доларів США 51 купюра, 50 доларів США 27 купюр, 20 доларів США 8 купюр, 10 доларів США 4 купюри, 5 доларів США 5 купюр, 1 долар США 5 купюр); 15500 угорських форинтів (номіналами 10000 угорських форинтів 1 купюра, 5000 угорських форинтів 1 купюра, 500 угорських форинтів 1 купюра); 5050 рублів (номіналами 5000 рублів 1 купюра, 50 рублів 1 купюра).

Постановою слідчого у вищевказаному кримінальному провадженні від 11.10.2024 зазначені речі та предмети визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

11.10.2024 прокурор звернулася до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно. Ухвалою слідчого судді від 22.10.2024 клопотання повернуто прокурору Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_5 для доопрацювання та яке останньою отримано 28.10.2024.

Прокурор вказує, що метою накладення арешту є забезпечення збереження речових доказів протиправної діяльності фігурантів та можливої спеціальної конфіскації майна у даному кримінальному провадженні.

Зазначене у клопотанні майно є речовим доказом у кримінальному провадженні та вказані предмети мають значення для досудового розслідування, необхідні для проведення ряду слідчих дій, досліджень, у тому числі призначення та проведення ряду експертиз з метою встановлення фактів причетності особи до вчинення вказаного кримінального правопорушення, та відповідають критеріям, передбаченим ч. 2 ст. 167 КПК України.

Прокурор зазначає, що грошові кошти, які були вилучені у ході проведення обшуку 11.10.2024 за адресою: АДРЕСА_1 (вказане місце є місцем постійного проживання ОСОБА_7 ), можливо набуті кримінально протиправним шляхом, та можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється у ході проведення досудового розслідування вказаного кримінального провадження, за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1, ч. 1 ст. 114-1, ч. 4 ст. 368-3 КК України, та у подальшому можуть бути предметом спеціальної конфіскації. Зазначене підтверджується проведеними слідчими діями у кримінальному провадженні, у тому числі проведеними негласними слідчими (розшуковими) діями.

-3-

Водночас, згідно протоколу огляду від 18.10.2024 у відповідності до вимог ст. 223, 227 КПК України, проведено огляд грошових коштів, які були вилучені 11.10.2024 за місцем постійного проживання ОСОБА_7 , та встановлено наявність банкнот з відповідними серійними номери, які були зазначені у вищевказаному протоколі та у зв`язку з чим таке майно можливо ідентифікувати, тобто воно є індивідуально визначеним.

Сторона обвинувачення зазначає, що з матеріалів вбачається, що є достатні підстави вважати, що майно вказане у клопотанні відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Ухвала слідчого судді мотивована тим, що органом досудового розслідування не доведено, що майно, на яке прокурор просить накласти арешт, має значення для досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, та що вказані речі відповідають критеріям, визначеним ст. 98 КПК України для визнання їх речовими доказами. Вказане майно, в розумінні диспозиції ч. 1 ст. 114-1 та ч. 4 ст. 368-3 КК України не є предметом вчинення вказаного кримінального правопорушення, крім того прокурором не наведено достатнього обґрунтування того, яким чином вказане майно може бути використане як доказ, для встановлення обставин вчинених кримінальних правопорушень в межах указаного кримінального провадження. Також слідчий суддя зазначила, що у клопотанні не вказано, які слідчі дії необхідно проводити у кримінальному провадженні з майном, на яке прокурор просить накласти арешт, і прокурор не конкретизує, які саме сліди злочину зберегли на собі вилучені грошові кошти, та які саме обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачені статтею 91 КПК України, прокурор буде доводити за допомогою цих речових доказів. Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1 та ч. 4 ст. 368-3 КПК України, за фактом вчинення яких розслідується кримінальне провадження та в межах яких подано дане клопотання, слідчий суддя прийшла до висновку про відсутність достатніх підстав для накладення арешту на грошові кошти, з метою забезпечення збереження речового доказу, так як стороною обвинувачення не доведено, яке доказове значення у кримінальному провадженні має вказане майно, а сама лише констатація факту, що вказане майно має значення речових доказів не є достатнім мотивом для висновку, що вони підтверджують відповідні факти та обставини, які підлягають доказуванню в даному кримінальному провадженні. Крім того, дослідивши клопотання та додані до нього додатки, слідчий суддя дійшла до переконання, що прокурором необґрунтовано та не наведено достатніх підстав, а також не додано доказів для того, щоб вважати, що майно, а саме вилучені грошові кошти, на які прокурор просить накласти арешт, було одержане внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, та що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини 1 статті 96-2 КК України. Тому, на переконання слідчого судді, накладення арешту на вилучені грошові кошти не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи власника майна потребам досудового розслідування і при вказаних обставинах явно порушує справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження, що у свою чергу нівелює накладення арешту на майно з метою забезпечення збереження речових доказів та спеціальної конфіскації, у зв`язку з чим, у даному випадку накладення арешту на майно не буде відповідати розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою накласти арешт на грошові кошти в сумі 439000 грн, 36640 євро, 6680 доларів США, 15500 угорських форинтів, 5050 рубів, які були вилучені в ході проведення обшуку 11.10.2024 за адресою АДРЕСА_1 . Посилається на ті самі доводи, які наведені у клопотанні та наполягає на

-4-

тому, що вказане у клопотанні майно грошові кошти визнані речовими доказами та мають значення для досудового розслідування, необхідні для проведення ряду слідчий дій, досліджень, у тому числі призначення та проведення рядку експертиз із метою встановлення фактів причетності осіб до вчинення кримінального правопорушення, та відповідають критеріям передбаченим ч. 2 ст. 167 КПК України. Грошові кошти можливо набуті кримінально-протиправним шляхом та можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється у ході проведення досудового розслідування кримінального провадження та у подальшому можуть бути предметом спеціальної конфіскації.

У запереченні на апеляційну скаргу представник-адвокат ОСОБА_6 вказує на те, що ухвала слідчого судді постановлена відповідно до норм матеріального та процесуального права, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час розгляду клопотання та оціненими слідчим суддею відповідно до ст. 94 КПК України. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.

Судове провадження розглядається за відсутності власника майна ОСОБА_7 , неявка якої з урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України не перешкоджає його розгляду. При цьому, враховується, що власник майна належним чином повідомлена про час та місце розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді, що також підтвердив її представник, однак від неї не надходили заяви чи клопотання про відкладення розгляду судового провадження на інший термін та відомості про поважність причин їх неявки. Також враховується думка представника-адвоката ОСОБА_6 , який не заперечував щодо розгляду апеляційної скарги без участі власника майна ОСОБА_7 .

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора ОСОБА_5 , яка підтримала апеляційну скаргу, представника-адвоката ОСОБА_6 , який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд апеляційної інстанції згідно вимог ст. 404 КПК України переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 131-132 КПК України, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження та застосовується на підставі ухвали слідчого судді.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

-5-

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, слідчий суддя не дотрималася вказаних вимог закону та не з`ясувала належним чином всіх обставин, які передбачають підстави для накладення арешту на тимчасово вилучене майно.

На думку апеляційного суду, зміст клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно дає достатні підстави для висновку, що дане майно відповідає критеріям, визначеним у ст. 170 КПК України, та стороною обвинувачення дано належне обґрунтування необхідності такого арешту, наявності ризиків, встановлених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.

Арешт майна з підстав, передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав уважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

За приписами ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Як зазначено у ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

З клопотання прокурора вбачається, що слідчим відділом УСБУ в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000107, відомості про яке 17.07.2024 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1, ч. 1 ст. 114-1, ч. 4 ст. 368-3 КК України.

З матеріалів за клопотанням вбачається, що представниками ТОВ «Заклад вищої освіти Східно-європейський слов`янський університет», , організований та впроваджений протиправний механізм сприяння ухиленню від мобілізації для військовозобов`язаних громадян України, шляхом спрощеного вступу та формального навчання в іноземному закладі вищої освіти «Пряшівський університет» (м. Пряшів, Словацька Республіка), для отримання права на відстрочку від мобілізації, чим унеможливлюється здійснення належного забезпечення армії мобілізаційними ресурсами в умовах воєнного стану та перешкоджається законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період.

Під час досудового розслідування встановлено, що до вчинення вказаних кримінальних правопорушень (злочинів), серед інших, причетна громадянка України ОСОБА_7 , рольова участь якої організатор вчинення злочинів, яка, будучи ректором ТОВ «Заклад вищої освіти Східно-європейський слов`янський університет», з метою реалізації розробленого злочинного плану організувала та налагодила тісну співпрацю з «Пряшівським університетом».

-6-

Надалі, ОСОБА_7 підшуковує осіб, які мають на меті ухилитися від мобілізації, яким за грошові кошти пропонує влаштуватися на денну форму навчання у вищевказаний вищий навчальний заклад та оформити відповідні документи, які свідчать про зарахування та навчання, фактично без самого навчання. Отримавши згоду, грошові кошти та пакет необхідних документів для поступлення, ОСОБА_7 вживає заходів щодо влаштування на навчання. Після отримання від «Пряшівського університета» відповідних документів, які підтверджують факт вступу та навчання, остання за додаткову плату через залучених спільників вчинюваних злочинів вживає заходи щодо безперешкодного надання ТЦК та СП відстрочки від мобілізації.

11.10.2024 було проведено невідкладний обшук у будинку АДРЕСА_1 , у якому постійно проживає ОСОБА_7 , а саме: приміщеннях побутового, службового, господарського, виробничого та іншого призначення, в підсобних і нежитлових приміщеннях, що відносяться до даного будинку, під час якого було вилучено грошові кошти у розмірі: 439000 грн, 36640 євро, 6680 доларів США, 15500 угорських форинтів, 5050 рублів.

Постановою слідчого від 11.10.2024 зазначені грошові кошти визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

11.10.2024 прокурор звернулася до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, однак ухвалою слідчого судді від 22.10.2024 клопотання повернуто прокурору Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_5 для усунення недоліків.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 26.10.2024 надано дозвіл на проведення обшуку в будинку АДРЕСА_1 , в якому проживає ОСОБА_7 , а також в іншому володінні вказаної особи, а саме: приміщеннях побутового, службового, господарського, виробничого та іншого призначення, в підсобних і нежитлових приміщеннях, що відносяться до даного будинку, який фактично проведено 11.10.2024 у період з 11 год 24 хв по 17 год 24 хв.

30.10.2024 прокурор на усунення недоліків, зазначених в ухвалі слідчого судді від 22.10.2024, звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на грошові кошти з метою забезпечення збереження речових доказів протиправної діяльності фігурантів та можливої спеціальної конфіскації майна у даному кримінальному провадженні..

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що з огляду на наведені прокурором та встановлені досудовим розслідуванням обставини, враховуючи положення ч. 1 ст. 98 КПК України, вилучені під час обшуку грошові кошти є речовими доказами, що в сукупності з іншими матеріалами кримінального провадження мають суттєве значення для встановлення важливих обставин під час досудового розслідування.

На думку апеляційного суду, вилучені під час проведення обшуку грошові кошти мають істотне значення для проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, оскільки є речовим доказом у кримінальному провадженні, розпочатому за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28. ч. 1 ст. 114-1, ч. 1 ст. 114-1, ч. 4 ст. 368-3 КК України, у зв`язку з чим, існує необхідність забезпечення його збереження шляхом накладення на нього арешту, оскільки у разі не забезпечення його збереження, дане майно може бути відчужене, що буде мати негативні наслідки для кримінального провадження.

Апеляційний суд вважає, що при вирішенні питання про накладення арешту на грошові кошти, слідчий суддя не дотрималася вимог, передбачених ст. 172, 173 КПК України, належним чином не дослідила додані до клопотання матеріали кримінального провадження, не врахувала правову підставу для його арешту та інші обставини провадження, а тому посилання прокурора в апеляційній скарзі з цього приводу є обґрунтованими.

-7-

Необхідність використання грошових коштів у якості речових доказів у кримінальному провадженні, проведення певних слідчих дій, необхідність їх збереження задля недопущення їх знищення, псування, втрати чи відчуження, виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

Підстав сумніватися у співрозмірності обмеження прав завданням кримінального провадження апеляційний суд не вбачає, оскільки обставини у кримінальному провадженні вимагають вжиття саме такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

На переконання апеляційного суду, слідчим суддею не надана належна оцінка тому, яке значення у вказаному кримінальному провадженні має виявлене та вилучене під час обшуку майно.

Покладені слідчим суддею в обґрунтування рішення про відмову в задоволенні клопотання прокурора висновки апеляційний суд визнає такими, що не дають підстав для відмови в задоволенні клопотання прокурора, що свідчить про незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді.

Разом з тим, слідчим суддею не враховано і те, що грошові кошти, які були вилучені у ході проведення обшуку 11.10.2024 за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем постійного проживання ОСОБА_7 , можливо набуті кримінально протиправним шляхом, та можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється у ході проведення досудового розслідування вказаного кримінального провадження, за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1, ч. 1 ст. 114-1, ч. 4 ст. 368-3 КК України, та у подальшому можуть бути предметом спеціальної конфіскації. Зазначене підтверджується проведеними слідчими діями у кримінальному провадженні, у тому числі негласними слідчими (розшуковими) діями, про що до клопотання додані відповідні докази.

Також слідчий суддя залишила поза увагою те, що згідно протоколу огляду від 18.10.2024 відповідно до вимог ст. 223, 227 КПК України, проведено огляд грошових коштів, які були вилучені 11.10.2024 за місцем постійного проживання ОСОБА_7 , та встановлено наявність банкнот з відповідними серійними номери, які були зазначені у вищевказаному протоколі та у зв`язку з чим таке майно можливо ідентифікувати, тобто воно є індивідуально визначеним.

Тому, апеляційний суд вважає, що зазначене у клопотанні майно є речовим доказом у кримінальному провадженні та вказані предмети мають значення для досудового розслідування, необхідні для проведення ряду слідчих дій, досліджень, у тому числі призначення та проведення ряду експертиз з метою встановлення фактів причетності особи до вчинення вказаного кримінального правопорушення, та відповідають критеріям, передбаченим ч. 2 ст. 167 КПК України, у зв`язку з чим є достатні підстави вважати, що майно вказане у клопотанні відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до наданої стороною обвинувачення копії постанови про призначення технічної експертизи документів від 06.12.2024, старшим слідчим в ОВС 2 відділення СВ УСБУ в Закарпатській області призначено технічну експертизу вилучених грошових коштів.

На переконання апеляційного суду і клопотання прокурора, і додані до нього матеріали сформовані відповідно до вимог КПК України та є достатніми для прийняття рішення.

Таким чином, на думку колегії суддів, слідчий суддя при розгляді клопотання не в повній мірі з`ясувала всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення

-8-

арешту на майно, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді скасуванню з постановленням нової ухвали, якою слід задовольнити клопотання прокурора та накласти арешт на вилучене 11.10.2024 за місцем проживання ОСОБА_7 майно, а саме грошові кошти в сумі 439000 грн, 36640 євро, 6680 доларів США, 15500 угорських форинтів, 5050 рубів, шляхом заборони користування, відчуження та розпорядження.

Накладення на даному етапі досудового розслідування арешту на вказане майно є необхідним для сприяння завданням арешту майна у кримінальному провадженні та відповідатиме вимогам охорони фундаментальних прав інших осіб. Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, стороною захисту не надано та колегією суддів не встановлено.

Згідно ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: залишити ухвалу без змін; скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

З урахуванням указаних обставин та з метою уникнення негативних наслідків, які можуть перешкодити проведенню всебічного та повного досудового розслідування, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, відчуження майна в даному кримінальному провадженні, колегія суддів уважає, що відповідно до вимог ст. 132, 170-173 КПК України, клопотання прокурора про накладення арешту на вилучене майно підлягає задоволенню.

Переглядаючи оскаржене судове рішення в межах апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення.

При прийнятті рішення колегія суддів також враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що стороною захисту не надано жодних доказів, які б спростовували доводи, на які посилається прокурор у клопотанні та апеляційній скарзі, що могли б вплинути на наведені вище висновки апеляційного суду, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу не заявлялось під час розгляду апеляційної скарги.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 412, 415, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.11.2024 про відмову в задоволенні клопотання про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000107 від 17.07.2024 скасувати.

Клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000107, відомості про яке 17.07.2024 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1, ч. 1 ст. 114-1, ч. 4 ст. 368-3 КК України задовольнити.

Накласти арешт на вилучене обшуку в будинку АДРЕСА_1 , у якому постійно проживає ОСОБА_7 , а саме: грошові кошти в сумі 439000 (чотириста тридцять дев`ять тисяч) грн (номіналами 1000 грн 351 купюра, 500 грн 157 купюр, 200 грн 37 купюр, номінал 100 грн 21 купюра); 36640 (триста шістдесят шість тисяч сорок) євро (номіналами 500 євро 1 купюра, 200 євро 42 купюри, 100 євро 162 купюри, 50 євро 101 купюра,

-9-

20 євро 228 купюр, 10 євро 116 купюр, 5 євро 154 купюри); 6680 (шість тисяч шістсот вісімдесят) доларів США (номіналами 100 доларів США 51 купюра, 50 доларів США 27 купюр, 20 доларів США 8 купюр, 10 доларів США 4 купюри, 5 доларів США 5 купюр, 1 долар США 5 купюр); 15500 (п`ятнадцять тисяч п`ятсот) угорських форинтів (номіналами 10000 угорських форинтів 1 купюра, 5000 угорських форинтів 1 купюра, 500 угорських форинтів 1 купюра); 5050 (п`ять тисяч п`ятдесят) рублів (номіналами 5000 рублів 1 купюра, 50 рублів 1 купюра), шляхом заборони користування, відчуження та розпорядження цим майном.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді