Справа № 484/2137/24
Провадження № 1-кп/484/91/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.04.2025 року Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області в м. Первомайську кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Погорілець Калушського району, Івано-Франківської області, громадянина України, одруженого, з неповною середньою освітою, не працює, проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

УСТАНОВИВ:

22.12.2023 в нічний час доби ОСОБА_6 перебував у себе вдома за адресою АДРЕСА_1 . В цей час до нього в гості прийшов його знайомий ОСОБА_7 , з яким вони разом вживали спиртні напої. Під час сумісного вживання спиртних напоїв між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 сталася сварка, в ході якої ОСОБА_6 вигнав ОСОБА_7 з будинку, а сам пішов відпочивати.

Приблизно через 40 хвилин ОСОБА_7 повернувся до домоволодіння ОСОБА_6 та почав стукати у вхідні двері будинку. Останній вийшов з будинку та між ними знову розпочалася сварка. В ході конфлікту ОСОБА_6 обома руками з силою штовхнув в тулуб ОСОБА_7 , в результаті чого останній впав на тверде покриття землі. Через незначний проміжок часу ОСОБА_7 піднявся з землі і, продовжуючи суперечку, почав підходити до ОСОБА_6 . В цей час у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на умисне протиправне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, знаходячись на порозі будинку, діючи з метою спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 , з мотивів гострої неприязні до нього, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, маючи прямий умисел на заподіяння потерпілому ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень, не переслідуючи мети спричинення смерті, умисно кулаком правої руки із силою наніс удар в праву частину лобної області голови, в результаті чого ОСОБА_7 знову впав на землю та через невеликий проміжок часу помер.

Внаслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_6 , потерпілому ОСОБА_7 спричинено тілесні ушкодження у виді травматичної субдуральної гематоми, забою головного мозку, які носять ознаки тяжких тілесних ушкоджень і знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КК України, а саме: умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Допитаний в судовому засіданні підсудний пояснив, що дійсно, за викладених у обвинувальному акті обставин він наніс потерпілому удар кулаком правої руки в обличчя, від чого той впав на тверду поверхню землі.

ОСОБА_6 не визнав себе винним у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, оскільки справа надійшла до суду з кваліфікацією за ч. 1 ст. 119 КК України (вбивство через необережність), і саме таку кваліфікацію своїх дій він вважає правильною, оскільки не бажав смерті потерпілому.

Обвинувачений пояснив, що пізно ввечері 21.12.2023 року близько 23 години до нього додому, за адресою: АДРЕСА_1 , завітав його знайомий ОСОБА_7 , з яким вони разом вживали спиртні напої. Під час сумісного вживання спиртних напоїв між ними сталася сварка, через те, що ОСОБА_6 дізнався, що ОСОБА_7 , який на той час проходив військову службу та перебував на фронті, самовільно залишив зону бойових дій та повернувся додому до м. Первомайська. Обурившись через вчинок ОСОБА_7 , ОСОБА_6 вигнав його з будинку, а сам пішов відпочивати. Через деякий час, приблизно через 40 хвилин, ОСОБА_7 повернувся та почав стукати у двері. ОСОБА_6 вийшов на подвір`я та обома руками з силою штовхнув в тулуб ОСОБА_7 , в результаті чого він впав на землю. Після цього, майже одразу ОСОБА_7 піднявся з землі і почав підходити до ОСОБА_6 . В цей час ОСОБА_6 наніс йому удар кулаком правої руки в обличчя, від чого ОСОБА_7 знову впав. ОСОБА_6 нанісши удар одразу зайшов у хату. Через 10 15 хвилин ОСОБА_6 вийшов з хати і побачив, що ОСОБА_7 лежить на тому самому місці і не подає ознак життя. ОСОБА_6 злякався, взяв тачку і вивіз тіло ОСОБА_7 за межі села на відстань приблизно 400 метрів, де скинув тіло в канаву.

ОСОБА_6 в судовому засіданні неодноразово заявив, що розкаюється у скоєному та дуже шкодує, просив вибачення у потерпілої, матері загиблого, наголошував, що не мав наміру позбавляти ОСОБА_7 життя.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні надала пояснення, які узгоджуються з викладеним у обвинувальному акті. Пояснила, що проживає також у с. Бандурка Первомайського району Миколаївської області. Пізно ввечері 21.12.2023 року син заїжджав до неї з пакунком одягу. Він був п`яний. Так як у стані алкогольного сп`яніння ОСОБА_7 поводить себе агресивно «буйний», то вона з ним майже не спілкувалась. Сказав, що поїде до ОСОБА_8 (співмешканки) та пішов. Більше вона його не бачила. Після того як син пропав, через деякий час звернулись до поліції, але поліція нічого не робила. Лише 19.01.2024 року колишня дружина знайшла тіло.

Потерпіла цивільного позову не заявляла, проте заявила, що просить суд призначити ОСОБА_6 суворе покарання, так як вважає, що той умисно позбавив життя її сина.

Свідок ОСОБА_9 , співмешканка ОСОБА_7 пояснила, що Вона проживала разом з загиблим у м. Первомайську. 21.12.2023 року вони посварилися, він попросив гроші і сказав, що поїде в село (с. Бандурка). Вона визвала знайому таксистку на ім`я ОСОБА_10 , яка відвезла його до с. Бандурка. 22.12.2023 року вона телефонувала ОСОБА_7 , але він не відповідав. 23.12.2-23 року телефон вже був поза зоною зв`язку. Коли вона спитала таксистку куди вона завезла чоловіка, та повідомила, що завезла його до дяді ОСОБА_11 , але так як схожих людей на ім`я ОСОБА_12 у селі щонайменше троє, вони не знали до якого саме.

Свідок ОСОБА_13 в суді пояснила, що вона працює в таксі. В грудні 2023 року о пів на 11 вечору до неї звернулася ОСОБА_9 та попросила відвезти ОСОБА_7 до с. Бандурка. В селі він попросив завезти його до мами забрати речі, вони заїхали, потім поїхали до якоїсь хати, з неї вийшов ОСОБА_6 , вони разом поїхали по горілку до якоїсь місцевої мешканки. ОСОБА_6 купив горілку, вона завезла їх до ОСОБА_6 і висадила.

Свідок ОСОБА_14 пояснила, що на початку першої ночі в грудні 2023 року до неї приходив ОСОБА_6 та попросив горілку.

Свідки ОСОБА_15 , колишня дружина загиблого, ОСОБА_16 та ОСОБА_17 пояснили, що вони почали підозрювати ОСОБА_6 у причетності до зникнення ОСОБА_7 , і так як звернення до поліції не давало результатів, вирішили самостійно простежити за ОСОБА_6 19.01.2024 року, вони слідкували за обвинуваченим, коли побачили як він пішов по дрова і заглядав у канаву. Коли він пішов з того місця, вони заглянули у цю канаву та побачили там труп. Після цього викликали поліцію.

Отже, об`єктивні обставини зникнення ОСОБА_7 та подальшого виявлення його тіла підтверджуються показаннями свідків, потерпілої та самого обвинуваченого.

Обвинувачений підтвердив, що на ґрунті неприязних відносин, які раптово виникли через поведінку потерпілого, після того як обвинувачений дізнався від нього, що той «дезертирував» з фронту, він посварився з ОСОБА_7 і під час цієї сварки умисно наніс удар в обличчя, від якого потерпілий впав на землю та помер.

Обвинувачений та його захисник не погодились з кваліфікацією дій ОСОБА_6 , бо вважають, що в даному випадку ОСОБА_6 не мав наміру нанести потерпілому тяжкі тілесні ушкодження та не бажав спричинити смерть потерпілого, а тому його дії слід кваліфікувати як злочин, передбачений ч. 1 ст. 119 КК України, як вбивство, вчинене через необережність.

Дослідивши матеріали справи та допитавши в судовому засіданні судово-медичного експерта, який проводив у справі відповідні експертизи, суд вважає, що дії обвинуваченого слід кваліфікувати саме як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Так, відповідно до висновків судово медичного експерта № 22 від 25.03.2024 року, № 22-М від 02.04.2024 року та № 22-М від 17.04.2024 року, причиною смерті ОСОБА_7 стала травматична субдуральна гематома, забій головного мозку. Ці тілесні ушкодження носять ознаки тяжких тілесних ушкоджень і знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті. При експертизі трупу виявлені травматичний субдуральний крововилив, забій головного мозку, крововиливи в шкіряно-м`язові клаптики голови в лобній області, синець і садна передньої поверхні грудної клітини зліва, садно тазу злів. Дані тілесні ушкодження утворились від дії тупого твердого предмету (-ів). Після отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_7 міг жити десятки хвилин. Тілесні ушкодження могли утворитись за механізмом вказаним у описовій частині постанови слідчого про призначення експертизи.

Обставини, вказані у описовій частині постанови слідчого від 16.04.2024 року, викладені на підставі встановленого під час слідчого експерименту з ОСОБА_6 . В постанові зазначено, що тілесні ушкодження отримані потерпілим внаслідок падіння на тверду поверхню, які спричинені ударом та поштовхом ОСОБА_6 .

Проте під час допиту судово медичного експерта ОСОБА_18 в судовому засіданні було з`ясовано, що на лобі трупа потерпілого експертом було виявлено два тілесних ушкодження зліва та справа, кожне з яких могло бути причиною субдуральної гематоми, яка і стала причиною смерті потерпілого. Такі ушкодження могли утворитися як від удару кулаком так і від послідуючого після удару кулаком падіння на тверду поверхню землі.

Обвинувачений пояснив, що від поштовху ОСОБА_7 впав на спину і одразу піднявся. Отже поштовх не міг бути причиною виникнення субдуральної гематоми в лобній частині голови.

Таким чином суд вважає, що саме від удару кулаком в голову, який наніс потерпілому обвинувачений, ОСОБА_7 впав на тверду поверхню землі, після чого помер від отриманої травми, що спричинила субдуральну гематому, забій головного мозку.

Отримана потерпілим смертельна травма, яка відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, перебуває у прямому причинному зв`язку з нанесеним йому обвинуваченим ударом кулаком в голову.

Обвинувачений не міг не розуміти, що наносить удар, як він сказав «з усієї сили» потерпілому у життєво важливий орган голову, а тому мав намір саме нанести потерпілому тяжке тілесне ушкодження, яке в подальшому потягнуло за собою смерть ОСОБА_7 .

Умисел обвинуваченого на завдання саме тяжких тілесних ушкоджень, що в подальшому заподіяли смерть потерпілого також підтверджується подальшою поведінкою обвинуваченого, який не викликам швидку допомогу, не надав жодної допомоги потерпілому самостійно після того як той впав на землю, а розвернувся та пішов до будинку. Коли ж обвинувачений виявив тіло потерпілого без ознак життя, як він стверджує, він позбавився тіла вивізши його в канаву взимку, таким чином не залишивши йому жодного шансу на порятунок.

Призначаючи покарання підсудному, суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного ним злочину, особу підсудного, раніше не судимого, який позитивно характеризується за місцем проживання негативно.

Обставина, що пом`якшує покарання обвинуваченого щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до обвинувального акту не встановлено.

Суд також враховує думку потерпілої та вважає, що не зважаючи на щире каяття у вчиненому, поведінка обвинуваченого після вчинення злочину, намагання скрити сліди злочину, приховати свою причетність, приховування трупу потерпілого в канаві через що він зазнав значних ушкоджень від диких тварин, що в свою чергу ускладнило встановлення обставин загибелі, обвинувачений не заслуговує на поблажливість при призначенні покарання.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що обвинуваченому слід обрати покарання у виді позбавлення волі на строк передбачений санкцією ст. 121 ч. 2 КК України.

З огляду на суворість покарання, яке призначає суд, слід обрати обвинуваченому до набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взявши його під варту із зали суду.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку передбаченому ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 369, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 8 (вісім) років.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_6 рахувати з моменту затримання.

До набрання вироком законної сили обрати обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взявши його під варту із зали суду.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 26.01.2024 року (справа № 484/419/24, провадження № 1-кс/484/128/24) на речі вилучені під час обшуку.

Речові докази:

військову панаму в пакеті НПУ № 1 (квитанція № 87);

світер чорного кольору, джинсові штани, комплект термобілизни, футболку чорного кольору, чоловічу жилетку, спортивну кофту, пару шкарпеток, чоловічі труси (квитанція № 35);

тачку в пакеті № 1, металеву балію в пакеті №2, змиви в пакетах № 3-4, килим в пакеті № 5,-галоші в сейф-пакеті НПУ № WAR1768767, чоловічі штани(брюки) в сейф-пакеті НПУ № WAR1768766, бушлат в сейф-пакеті НПУ № WAR1768765 (квитанція № 21),

що зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а у разі оскарження, після перегляду справи судом апеляційної інстанції, якщо вирок не буде скасовано.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим з моменту отримання копії.

Копія вироку може бути отримана всіма учасниками судового провадження в Первомайському міськрайонному суді Миколаївської області. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: