Справа № 545/124/25
Провадження № 1-в/545/46/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2025 рокум. Полтава

Полтавський районний суд Полтавської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представник установи виконання покарань ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Полтавського районного суду Полтавської області подання начальника Державної установи «Крюковська виправна колонія (№ 29)» про умовно-дострокове звільнення відносно засудженого

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Оскіль, Ізюмського району Харківської області, громадянин України, неодружений, офіційно не працевлаштований, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,

раніше судимий:

12.05.1995р. Ізюмським районним судом Харківської області за ст. 140 ч.м2 КК України до 2 років позбавлення волі. Із застосуванням ст. 46-1 КК України відстрочено виконання покарання на 2 роки;

14.11.1997р. Ізюмським районним судом Харківської області за ст. 114 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 45 КК України вважати засудженим умовно з іспитовим строком на 1 рік; штраф 170 грн. Рішенням Ізюмського районного суду Харківської області від 23.03.1999 року направлений до місць позбавлення волі на строк 1 рік. 23.03.2000 року звільнений по відбуттю строку покарання;

28.05.2002р. Ізюмським районним судом Харківської області за ст. 190 ч. 1 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки.

19.08.2008р. Ізюмським районним судом Харківської області за ст. 309 ч. 1 КК України до 1 року 6 місяців обмеження волі. На підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки;

14.10.2010р. Ізюмським районним судом Харківської області за ст. 263 ч. 1 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік;

15.09.2011р. Ізюмським районним судом Харківської області за ст.185 ч. 1, 185 ч. 3, 70, 71 КК України до 5 років позбавлення волі. 11.07.2014 року звільнений за ЗУ «Про амністію» від 08.04.2014 ст. 2 за ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 03.07.2014 року.

22.07.2015р. Ізюмським районним судом Харківської області за ст. 185 ч. 2 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки. Рішенням Ізюмського районного суду Харківської області від 25.04.2016 року направлений до місць позбавлення волі на строк 3 роки. 07.05.2019 року звільнений по відбуттю строку покарання;

23.04.2020р. Ізюмським міським судом Харківської області за ст. 126-1 КК України до 200 годин громадських робіт. 14.01.2021 року поставлений на облік в Ізюмський районний відділ філії ДУ «Центр пробації» в Харківській області.

18.11.2020р. Ізюмським міським судом Харківської області за ст. 126-1 КК України до 3 місяців арешту;

07.04.2021р. Ізюмським міським судом Харківської області за ст. 126-1, 70 ч. 4 КК України до 1 року 2 місяці позбавлення волі. 21.02.2022 року звільнений по відбуттю строку покарання.

засуджений:

01.04.2024 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ст. 126-1 КК України до 1 року обмеження волі;

про умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного покарання,-

ВСТАНОВИВ:

До Полтавського районного суду Полтавської області надійшло подання начальника Державної установи «Крюковська виправна колонія (№ 29)» про умовно-дострокове звільнення відносно засудженого ОСОБА_5 , в обґрунтування подання посилаються на те, що він сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Прокурор проти задоволення подання заперечував, посилаючись на відсутність підстав для умовно-дострокового звільнення.

Представник адміністрації виправної колонії подання підтримав.

Засуджений ОСОБА_5 просив подання задовольнити.

Дослідивши матеріали подання та особової справи, врахувавши думку прокурора, суд доходить висновку, що подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 81 КК України умовно-достроковому звільненню від відбування покарання підлягають особи, які сумлінною поведінкою та ставленням до праці довели своє виправлення та відбули частину покарання, призначеного залежно від тяжкості вчиненого ними злочину.

Згідно з ч. 1 ст. 6 КВК України, виправлення засудженого- процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2020 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність: а) при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання- того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч. 2 ст. 81 КК ); б) при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким- того, що засуджений став на шлях виправлення (ч. 3 ст. 82 КК ) при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання особи, яка була засуджена до позбавлення волі за злочин, вчинений у віці до 18 років,- того, що вона сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довела своє виправлення (ч. 2 ст. 107 КК).

Оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребує в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування. Пояснення зазначених осіб і думка прокурора мають бути відображені в протоколі судового засідання.

Як встановлено судом, що ОСОБА_5 засуджений 21.02.2022 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ст. 126-1 КК України до 1 року обмеження волі.

Початок строку: 11.06.2024 року, кінець строку: 11.06.2025 року. Невідбута частина покарання станом на 21.01.2024 року становить 04 місяці 20 днів.

Засуджений ОСОБА_5 з 11.06.2024 року відбуває покарання в державній установі «Крюковська виправна колонія (№16)». В установі характеризується позитивно, дотримується виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених Кримінально-виконавчим кодексом України та Правилами внутрішнього розпорядку та вимог безпеки праці. Адміністрацією установи заохочувався 1 раз. Стягнень не має. У взаємовідносинах з іншими засудженими неконфліктний, підтримує рівні стосунки із засудженими позитивної спрямованості. В установі висловлює готовність працювати, проте відсутні такі можливості. До бухгалтерії установи виконавчі листи не надходили. Начальником відділення СПС та психологом характеризується з позитивної сторони як особа, яка виправлення.

Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній. Ризик ймовірної небезпеки для суспільства оцінюється як середній.

Згідно висновку щодо ступеня виправлення засудженого ОСОБА_5 із урахування аналізу критеріїв оцінки виправлення засудженого, характеристики під час відбування покарання, психологічної характеристики засудженого, підсумкової оцінки ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та результатів індивідуальної програми соціально-вихованої роботи (за підсумком (загальним балом) розділів ІІ-VI): 83 бали. Засуджений став на шлях виправлення та має бути представлений на умовно-дострокового звільнення від відбування покарання (згідно ст. 81 КК України) ? 89 балів.

Умовно-дострокове звільнення має важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої статтею 50 Кримінального кодексу України. При цьому, головною умовою прийняття рішення при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Як визначено статтею 6 Кримінально-виконавчого кодексу України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Верховний Суд України в п.17 постанови Пленуму № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» наголошує, що при розгляді питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потреб у наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

При цьому, умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень.

Висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправній установі.

Верховний Суд України та Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ неодноразово звертали увагу судів на те, що під час вирішення питання про сумлінну поведінку та ставлення до праці в разі вирішення питання про можливість застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення, слід відрізняти пристосовування засуджених до вимог адміністрації колонії з метою отримання пільг або уникнення покарання від виправлення засуджених.

У даному випадку, хоча відбутий засудженим строк покарання і узгоджується з вимогами ст. 81 КК України, проте наразі застосування її положень є передчасним та невиправданим, оскільки необхідність у подальшому відбуванні покарання не відпала і до моменту звільнення мета покарання, яка насамперед полягає у виправленні засудженого, а також запобіганні вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, наразі не досягнута.

Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що матеріалами особової справи засудженого ОСОБА_5 доведено, що поведінка останнього протягом усього періоду відбування покарання не вказувала на його неухильне бажання стати на шлях виправлення, а навпаки, хоч у поведінці ОСОБА_5 спостерігаються позитивні тенденції, однак суд розцінює поведінку останнього за увесь час відбування покарання як пристосовування засудженого до вимог адміністрації колонії з метою отримання пільг або уникнення покарання від виправлення.

З характеристики ОСОБА_5 вбачається, що останній періодично вчиняє дії, пов`язані з погрозами або насильством. Не робить висновків зі своїх минулих помилок, повторює помилки.Не може передбачити наслідки своїх дій. Має бажання підтримувати зв`язки з рідними, близькими (родиною), але вони не бажають відновити зв`язки з ним. Крім того, ОСОБА_5 тричі був судимий за ст. 126-1 КК України, у тому числі до позбавлення волі. Проте, відповідних висновків не зробив.

З огляду на викладене суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення подання.

Керуючись ст. 537 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання начальника Державної установи «Крюковська виправна колонія (№ 29)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покараннявідносно засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд Полтавської області протягом 7 днів з моменту її проголошення.

СуддяОСОБА_6