Роздільнянський районний суд Одеської області
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/242/25

Номер провадження: 1-кп/511/164/25

03 квітня 2025 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Роздільна Одеської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000798, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 14.11.2024 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , громадянки України, освіта - середня технічна, працюючої в АТ «Укрзалізниця» м. Одеса на посаді оператора при черговому по станції, не заміжньої, раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-ІХ, на території України, починаючи з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, введено воєнний стан, строком на 30 діб, строк дії якого в подальшому неодноразово продовжувався і який діяв станом на 04.07.2024.

Так обвинувачена ОСОБА_4 , в умовах воєнного стану, в період дії воєнного стану, а саме 04 липня 2024 року приблизно о 10 годині рухаючись через провулок розташований біля магазину «АТБ» по вул. Привокзальна 6, м. Роздільна Одеської області зайшла до громадського туалету, де в подальшому помітила на зливному бочку мобільний телефон iPhone-11 жовтого кольору, що належить незнайомій їй ОСОБА_5 , яка залишила його там раніше під час відвідування. Далі у ОСОБА_4 виник корисливий умисел на незаконне покращення свого матеріального становища за рахунок чужого майна шляхом таємного викрадення вказаного мобільного телефону та подальшою можливістю його використання.

Так, в той самий день та час ОСОБА_4 , перебуваючи в громадському туалеті, реалізуючи свій умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, з корисливого мотиву та метою незаконного збагачення - покращення свого матеріального становища за рахунок чужого майна, впевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає, таємно від інших осіб, шляхом вільного доступу, заволоділа чужим майном - мобільним телефоном марки iPhone-11 жовтого кольору, б/у, вартість якого на момент події становила 9523 гривень 67 копійок, що належить ОСОБА_5 . Після чого, ОСОБА_4 з місця події пішла та розпорядилась вказаним чужим майном на власний розсуд, залишивши його собі для подальшого використання.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 спричинила потерпілій ОСОБА_5 майнову шкоду на загальну суму 9523 гривень 67 копійок.

Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.4 ст.185 КК України , як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 вину у вчинені злочину визнала повністю, щиро розкаялася, підтвердила фактичні обставини справи та пояснила, що дійсно 04.07.2024 року зайшла до громадського туалету, котрий розташований біля магазину «АТБ» в місті Роздільній в провулку Привокзальному, де на зливному бачку туалету помітила чужий мобільний телефон. Вона його забрала та пішла з ним додому. На телефон приходили телефонні дзвінки та смс-повідомлення, а потім телефон виключився. Коли прийшли працівники поліції добровільно видала телефон. У скоєному щиро розкаялася.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердила правдивість показів обвинуваченої, суду показала, що дійсно до 04.07.2024 року зайшла до громадського туалету, котрий розташований біля магазину «АТБ» в м. Роздільній в провулку Привокзальному, де на зливному бачку туалету забула свій мобільний телефон. Про те, що забула телефон в туалеті зрозуміла через 5-7 хвилин, повернулася туди, однак телефона не було. Вона з другого мобільного телефону почала телефонувати на загублений телефон, але ніхто не відповідав, потім телефон вимкнули. Вона звернулася до поліції. Через чотири місяці телефон повернули. Також суду показала, що оскільки їй повернули телефон, то вона претензій матеріального характеру до обвинуваченої не має.

Крім повного визнання вини обвинуваченою ОСОБА_4 , її причетність до вищевказаного злочину підтверджується дослідженими судом письмовими доказами: - витягом з ЄРДР від 14.11.2024 року про порушення кримінального провадження №0000 (а.с.31); постановою слідчого Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області від 15.11.2024 року, якою у даному кримінальному провадженні визнано речовим доказом мобільний телефон марки «iPhone-11», жовтого кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , який добровільно видала ОСОБА_4 (а.с.41-42); розпискою потерпілої ОСОБА_5 про отримання на відповідальне зберігання мобільного телефону (а.с.47) ; звітом про фактичні затрати на проведення судово-товарознавчої експертизи від 20.11.2024 року №5251/24 щодо вартості викраденого майна; (а.с.46).

Відтак обвинувачена ОСОБА_4 повністю визнала свою вину у вчиненні даного кримінального правопорушення по всім обставинам пред`явленого їй обвинувачення, не оспорювала фактичні обставини і не заперечувала проти них.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

З урахуванням повного визнання вини обвинуваченою у вчиненні кримінального правопорушення, а також враховуючи думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, суд на підставі ст. 349 ч.3 КПК України визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Суд, вважає, що вина обвинуваченої ОСОБА_4 у кримінальному провадженні доведена, а дії обвинуваченої правильно кваліфіковані за ч.4 ст.185 КК України , як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) , вчинене в умовах воєнного стану.

Суд призначаючи, покарання ОСОБА_4 за вчинене кримінальне правопорушення враховує, що відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має не меті не тільки кару, а й виправлення засудженої, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженою, так і іншими особами.

Відповідно до ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступень тяжкості вчиненого кримінальне правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, наслідки кримінального правопорушення.

Так обставини, які пом`якшують покарання для ОСОБА_4 відповідно до ст.66 КК України, суд визнає визнання вини у вчиненні кримінального правопорушення та щире каяття, відшкодування заподіяної шкоди потерпілій шляхом повернення викраденого майна. Також відносно неї сприятливу позицію у суді зайняла потерпіла ОСОБА_5 , яка просила не застосувати до обвинуваченої суворе покарання.

Обставини, які обтяжують покарання для обвинуваченої відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Також при призначенні покарання обвинуваченій суд враховує, що ОСОБА_4 кримінальне правопорушення вчинила вперше, задовільно характеризується по місцю проживання та місцю роботи, одружена, має на утриманні неповнолітню доньку .

Враховуючи вищевикладене, а також відомості про особу обвинуваченої, відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд дійшов висновку, що необхідне й достатнє для виправлення та перевиховання обвинуваченої ОСОБА_4 буде призначення їй покарання у виді позбавлення волі без його реального відбуття, так як суд з урахуванням всіх обставин справи вважає можливим звільнити її від відбування призначеного покарання, надавши іспитовий строк на підставі ст.75 КК України.

Також суд вважає необхідним по даній справі з метою організації органами виконання покарань належного контролю за поведінкою обвинуваченої, покласти на неї обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Призначене в такий спосіб покарання обвинуваченій ґрунтується на положеннях ст.50 та ст. 65 КК України, відповідає принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання.

Цивільний позов по справі не заявлявся. Запобіжний захід не обирався.

Питання по речовим доказам по справі необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України, скасувавши арешт, накладений на речові докази ухвалою слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 18.11.2024 року.

Витрати по проведенню експертизи від 20.11.2024 року №5251/24 року згідно акту виконаних робіт складають 320 грн, які належить стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.

Керуючись ст.ст. 368, 369-371, 373-376, 377 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України і призначити їй покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання, якщо вона протягом 1 (одного ) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки, передбачені п.1,2 ч.1 ст.76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення експертизи від 20.11.2024 року №5251/24 в розмірі 320,00 грн.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 18.11.2024 року на речові докази.

Речові докази на а.с. 41-42 мобільний телефон марки «iPhone-11», жовтого кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , вважати повернутими потерпілій ОСОБА_5 після набрання вироком законної сили.

На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу через Роздільнянський районний суд Одеської області до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1