Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/4360/22
Провадження № 1-кп/553/303/2025
У Х В А Л А

Іменем України

18.02.2025м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000655 від 22.07.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Ленінського районного суду м. Полтави перебуває кримінальне провадження №0000655 від 22.07.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Відповідно до ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Прокурор звернувся з письмовим клопотанням про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , посилаючись на те, що ризики, передбачені п.1,3,5 ч.1ст. 177 КПК України, запобігання яким стало підставою для його застосування, не зникли, а застосування інших більш м`яких запобіжних заходів з огляду на дані про особу обвинуваченого, зміст пред`явленого обвинувачення та інші конкретні обставини справи є неможливим. ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років, не має постійного місця роботи, не одружений, не має утриманців, тобто міцних соціальних зв`язків, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, а відтак існує ризик того, що він може вчинити спробу переховуватись від суду з метою уникнути відповідальності, здійснити вплив на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення. Відтак є достатні підстави вважати, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, продовжують існувати. Зазначив, що інші більш м`які запобіжні заходи не здатні запобігти зазначеним ризикам.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник. в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечували. Захисник наголосив на тому, що ризики, на які посилається прокурор зменшилися, оскільки судовий розгляд завершується, обвинувачений вже тривалий час перебуває під вартою, у зв`язку із чим зі спливом часу ризики зменшуються, тяжкість покарання, яке може загрожувати обвинуваченому не є підставою для продовження запобіжного заходу, доказів, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив інкриміноване йому діяння, не має. Просили змінити запобіжний захід на більш м`який у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши думку прокурора та сторони захисту відносно продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого, дослідивши наявні матеріали кримінального провадження,суд зазначає наступне.

На підставі ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Полтави від 28.07.2022 року до ОСОБА_4 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, термін дії якого неодноразово продовжувався, останній раз ухвалою Ленінського районного суду від 25.12.2024 року до 22.02.2025 року включно.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з положеннями ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, суд зобов`язаний оцінити, в тому числі вагомість доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, розмір майнової шкоди, а також дані, що характеризують особу обвинуваченого.

Як зазначено у ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

З обвинувального акту вбачається: обвинувачений ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не одружений, офіційно не працевлаштований, обвинувачується в тяжкому злочині проти життя особи, в результаті якого настала смерть людини, у зв`язку із чим до обвинуваченого відповідно до ч.2 ст.183 КК України може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Як вбачається з наданих суду матеріалів, відносно ОСОБА_4 на стадії досудового розслідування та судового провадження було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який продовжувався, отже підозра є обґрунтована та на даний час змінилася на обвинувачення, тобто твердження про вчинення ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, висунуте в порядку, встановленому КПК України.

При вирішенні питання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд вважає встановленою наявність існування ризиків, передбачених пунктами 1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховування від суду, оскільки санкція ч.2 ст.121 КК України передбачає сувору міру покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, та усвідомивши, яке покарання йому загрожує, обвинувачений може переховуватися від суду та виїхати на окуповану територію в умовах воєнного стану. Також, суд вважає доведеним ризик вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_4 раніше притягався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, та кримінальних правопорушень у сфері обігу наркотичних засобів.

Отже, з врахуванням тяжкості злочину, який відноситься до категорії тяжкого злочину проти життя особи, яке визнається в України найвищою соціальною цінністю, а також враховуючи суспільну небезпеку кримінального правопорушення, стану здоров`я та віку обвинуваченого, відсутність міцних соціальних зв`язків, відсутність постійної офіційної роботи, вагомість зібраних доказів, суд вважає, що інші більш м`які запобіжні заходи будуть недостатні для запобігання ризикам, передбаченим п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку обвинуваченого та продовження тримання обвинуваченого під вартою на даний час є виправданим, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину в результаті, якого настала смерть людини, а тому вказані обставини у повній мірі превалюють над принципом поваги до свободи особистості.

Також суд зазначає, що нових, суттєвих обставин, які б давали підставу для зміни запобіжного заходу суду не надано.

Відповідно до п.2 ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Суд, при постановленні даної ухвали, керуючись ч.4 ст. 183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, про які зазначено вище, не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні при продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки обвинуваченому інкримінується злочин, в результаті якого настала смерть людини.

Відповідно до ст.336 КПК України, наступне судове засідання необхідно призначити в режимі відеоконференції з метою забезпечення оперативності судового провадження та безпеки осіб під час дії воєнного стану.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 181, 183, 194, 201,202, 331 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого під вартою, - задовольнити.

Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, строком на 60 днів, тобто з 18.02.2025 року до 18.04.2025 року включно, в умовах Державної установи «Полтавська установа виконання покарань (№23)», без визначення розміру застави.

Відкласти судове засідання з судового розгляду на 19.03.2025 року о 14.00 годині.

Судове засідання, призначене на 19.03.2025 року о 14.00 годині проводити в режимі відеоконференції під час трансляції з приміщення Ленінського районного суду м. Харкова із прокурором, потерпілою, або з їх власних засобів.

Зобов`язати уповноважену особу Ленінського районного суду м. Харкова забезпечити участь прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_6 в судовому засіданні 19.03.2025 року о 14.00 годині.

Ухвалу про продовження запобіжного заходу може бути оскаржено безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Копію ухвали вручити сторонам кримінального провадження та надіслати до Державної установи «Полтавська установа виконання покарань (№23)», Ленінського районного суду м. Харкова для організації її виконання.

Повний текст ухвали складено та проголошено 20.02.2025 о 08.30 год.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиОСОБА_1