Справа № 395/1706/24
Провадження № 1-кп/395/15/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2025 рокум. Новомиргород

Новомиргородський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

із секретарем ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новомиргороді в залі судових засідань Новомиргородського районного суду Кіровоградської області кримінальне провадження № 1-кп/395/15/2025, що зареєстроване в ЄРДР 05.02.2024 року за № 0000147 про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Новомиргород, Новомиргородського району, Кіровоградської області, українки, громадянки України, з середньою освітою, непрацюючої, неодруженої, зареєстрованої та проживаючої за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 259 КК України,-

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

05 лютого 2024 року о 13 годині 07 хвилин ОСОБА_6 перебуваючи за місцем проживання, розташованим по АДРЕСА_1 , діючи умисно, повторно, реалізуючи свій прямий умисел, направлений на завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибухів, які загрожують загибеллю людей та іншими тяжкими наслідками, достовірно знаючи про те, що відомості щодо підготовки вибухів не відповідають дійсності, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, посягаючи на громадську безпеку в частині надання інформації про загрозу злочинних посягань, з особистих мотивів, використовуючи мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 10А», ІМЕІ НОМЕР_1 з сім-картками оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» та ПрАТ «ВФ Україна», за допомогою яких обслуговуються абонентські номери НОМЕР_2 та НОМЕР_3 , здійснила один дзвінок диспетчеру спецлінії «102» на номер 2- 17-75 Звенигородського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції України, який розташований по вул. Благовісна, 50, м. Звенигородка, Черкаської області, анонімно не зазначаючи адреси свого фактичного місця проживання, повідомила завідомо неправдиву інформацію про замінування будівлі вказаного районного відділу поліції, який забезпечує діяльність органів державної влади. В результаті злочинних дій ОСОБА_6 була поставлена під загрозу громадська безпека та здійснено відволікання від виконання своїх службових обов`язків органів Національної поліції України та інших спеціальних служб.

Крім цього, 05 лютого 2024 року о 19 годині 56 хвилин, ОСОБА_6 перебуваючи в будинку своєї знайомої ОСОБА_7 , по АДРЕСА_2 , діючи умисно, повторно, реалізуючи свій прямий умисел, направлений на завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибухів, які загрожують загибеллю людей та іншими тяжкими наслідками, достовірно знаючи про те, що відомості щодо підготовки вибухів не відповідають дійсності, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, посягаючи на громадську безпеку в частині надання інформації про загрозу злочинних посягань, з особистих мотивів, використовуючи мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 10А», ІМЕІ НОМЕР_1 з сім-картками оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» та ПрАТ «ВФ Україна», за допомогою яких обслуговуються абонентські номери НОМЕР_2 та НОМЕР_3 , здійснила один дзвінок диспетчеру спецлінії «102» на номер 2-17-75 Звенигородського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції України, який розташований по вул. Благовісна, 50, м. Звенигородка, Черкаської області, анонімно не зазначаючи адреси свого фактичного місця проживання, повідомила завідомо неправдиву інформацію про замінування будівлі вказаного районного відділу поліції, який забезпечує діяльність органів державної влади. В результаті злочинних дій ОСОБА_6 була поставлена під загрозу громадська безпека та здійснено відволікання від виконання своїх службових обов`язків органів Національної поліції України та інших спеціальних служб.

У процесі підготовчого судового засідання прокурор заявив клопотання про затвердження угоди про визнання винуватості між обвинуваченою ОСОБА_6 та прокурором, та відповідно надав саму письмову угоду.

Обвинувачена ОСОБА_6 в ході розгляду у справі свою вину визнала повністю, просила суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити їй узгоджену міру покарання, розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення її до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.

Захисник не заперечував проти затвердження угоди про визнання винуватості та просив призначити ОСОБА_6 узгоджену міру покарання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

У відповідності до п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 відповідно до ст. 12 КК України є тяжкими злочинами.

Суд, переконавшись, що укладення угоди є добровільним, умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, не суперечать вимогам закону та інтересам суспільства, правова кваліфікація кримінального правопорушення є вірною, узгоджена міра покарання відповідає характеру і тяжкості обвинувачення, суд вважає можливим затвердити угоду про визнання винуватості від 11 березня 2025 року, ОСОБА_6 визнати винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 259 КК України та призначити їй узгоджене сторонами покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, та на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробовуванням з встановленням іспитового строку, поклавши на неї обов`язки у відповідності до ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації за місцем проживання, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання.

Крім того, суд вважає за необхідне вирішити долю речових доказів по справі у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ч. 2 ст. 373, ст.ст. 374, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 11 березня 2025 року, що укладена між прокурором Новомиргородського відділу Новоукраїнської окружної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000147.

ОСОБА_8 визнати винуватою у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 259 КК України та призначити їй покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від призначеного покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку у 3 (три) роки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації за місцем проживання, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

До набрання вироком суду законної сили запобіжний захід до ОСОБА_6 не застосовувати.

Речові докази по справі, а саме:

мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 10А», медична карта на ім`я ОСОБА_6 , які перебувають на зберіганні у кімнаті зберігання речових доказів ВП № 1 (м. Мала Виска) Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області - передати їх власнику ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржено до Кропивницького апеляційного суду через Новомиргородський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з підстав передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений: 1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; 2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.У разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор відповідно має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення. Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.

Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити засудженій, захиснику, прокурору.

Суддя ОСОБА_1