Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

20 березня 2025 року м. Рівне

Справа № 572/426/25

Провадження № 11-сс/4815/72/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

слідчого ОСОБА_6 ,

заявника ОСОБА_7 ,

представника заявника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали провадження за апеляційною скаргою директора ТОВ «Полісся Інвестмент Девелоплент Груп» ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Сарненського районного суду Рівненської області від 24 січня 2025 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000051 від 22.01.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.240-1 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Сарненського районного суду Рівненської області від 24 січня 2025 року задоволено клопотання прокурора Сарненської окружної прокуратури ОСОБА_5 та накладено арешт на тимчасово вилучене майно: транспортний засіб KIA TELLURIDE, чорного кольору, д.н.з НОМЕР_1 , власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 29.11.2024 є ОСОБА_7 , а також на тимчасово вилучене майно, а саме:

- 8 мішків із камінням, ззовні схожим на бурштин-сирець, які в подальшому було кожен окремо поміщено до спеціальних пакетів НПУ WAR1642840, НПУ PSP4366389, НПУ PSP4366387, НПУ WAR1642840, НПУ WAR1642802, НПУ WAR1642803, НПУ WAR1642804, НПУ WAR1642851, можливим власником якого є ТОВ «ПОЛІССЯ ІНВЕСМЕНТ ДЕВЕЛОПМЕНТ ГРУП»;

- договір поставки №17-05/2024 від 17.05.2024 року на 4 арк.;

- специфікація, що є додатком до договору поставки №17-05/2024 від 17.05.2024 року на 1 арк.;

- товарно-транспортна накладна №1 від 21.01.2025 року на 2 арк.;

- два екземпляра видаткової накладної №РН-000003 від 21.01.2025 року на 1 арк.;

- копію спеціального дозволу на користування №5349 від 11.01.2022 року на 1 арк., володільцем на момент вилучення був ОСОБА_7 .

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді директор Товариства ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді про накладення арешту на тимчасово вилучене майно: транспортний засіб KIA TELLURIDE, чорного кольору, д.н.з НОМЕР_1 , власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 29.11.2024 є ОСОБА_7 , та на тимчасово вилучене майно, власником якого є ТОВ «ПОЛІССЯ ІНВЕСМЕНТ ДЕВЕЛОПМЕНТ ГРУП», постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на тимчасово вилучене майно.

Вказує, що в Товариства наявні всі правовстановлюючі та дозвільні документи на проведення розвідувальних та видобувних робіт на ділянці бурштиноносних надр Гальбин-29, в тому числі на видобуток бурштину вагою до 453 кг. Зазначає що 21 січня 2025 року він перевозив у власному автомобілі бурштин необроблений у кількості 55 кг для огляду та візуальної оцінки представником покупця, після якого відбувається сортування бурштину за фракціями та формування накладної на відпуск бурштину за цінами, передбаченими в договорі. Крім того транспортний засіб, яким перевозився зазначений бурштин, знаходиться у користуванні підприємства на основі договору позички легкового автомобіля №01-01/25 від 06.01.2025 року. Наголошує, що в разі неповернення майна, на яке накладено арешт, Товариство понесе збитки, при цьому можлива зупинка виробництва та звільнення вільнонайманих працівників.

В доповненні до апеляційної скарги директор Товариства ОСОБА_7 вказує, що слідчим під час огляду автомобіля були вилучені лише ті документи, які на його думку, стосувалися вилученого бурштину. При цьому інші документи, які підтверджували законність походження та перевезення каміння слідчий не вилучав, незважаючи на те, що йому ці документи надавалися. Крім того він намагався надати слідчому ці документи на наступний день, однак слідчий відмовився долучити ці документи до матеріалів справи. Тому просить суд дослідити їх під час апеляційного розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи заявника ОСОБА_7 та його представника ОСОБА_8 на підтримання апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти її задоволення, перевіривши зміст оскаржуваного рішення слідчого судді, матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод і законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Згідно з ч.2 ст.131 КПК України, одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Статтею 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове позбавлення за ухвалою слідчого судді чи суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Положеннями п.1 ч.2 ст.170, ч.3 ст.170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та з цих підстав накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, зокрема, є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій.

Також, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст.94, 132, 170-173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Колегія суддів вважає, що задовольняючи клопотання прокурора, слідчий суддя не дотримався вказаних вимог закону, а висновки судового рішення не відповідають вимогам закону і матеріалам справи.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, Сарненським РВП ГУНП в Рівненській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000051 від 22.01.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.240-1 КК України, за фактом перевезення каміння бурштину-сирцю, законність походження якого не підтверджується відповідними документами.

Так, 21.01.2025 року близько о 19 год. 51 хв. надійшло повідомлення зі служби 102 поліцейського СРПП ОСОБА_9 , який повідомив, що під час патрулювання було зупинено т/з КІА, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який під сидіннями заднього ряду перевозив вісім мішків, в середині яких наявне каміння бурштину-сирцю.

21.01.2025 року в ході огляду місця події було оглянуто 8 мішків із камінням, ззовні схожим на бурштин-сирець, які в подальшому було кожен окремо поміщено до спеціальних пакетів НПУ WAR1642840, НПУ PSP4366389, НПУ PSP4366387, НПУ WAR1642840, НПУ WAR1642802, НПУ WAR1642803, НПУ WAR1642804, НПУ WAR1642851, документацію на 10 арк., яку поміщено в спец. пакет НПУ WAR1625710 та вилучено до Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області. Крім того, в ході огляду місця події було оглянуто транспортний засіб автомобіль KIA TELLURIDE, р.н. НОМЕР_1 , котрий вилучено до Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області (території спеціального майданчика для зберігання тимчасового затриманих та арештованих транспортних засобів Головного управління Національної поліції в Рівненській області, що в м. Сарни по вул. Технічна, 1, Рівненської області).

Накладаючи арешт на майно слідчий суддя зазначив, що тимчасово вилучене майно, а саме транспортний засіб, каміння бурштину-сирцю та всі вилучені документимістять на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.240-1 КК України, мають доказове значення у вказаному кримінальному провадженні, є речовими доказами, оскільки відповідають критеріям, зазначеним в ст.170 КПК України, тому дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання прокурора про арешт майна.

Однак колегія суддів, дослідивши матеріали провадження та доводи, наведені в апеляційній скарзі,не може погодитись з таким висновком місцевого суду, оскільки на переконання апеляційного суду, з матеріалів справи і клопотання прокурора не вбачається правова підстава для арешту вказаного майна, а також не вбачається достатність доказів, які вказували б, що ці речі мають ознаки речових доказів.

Слідчим суддею залишено поза увагою, що в розпорядженні органу досудового розслідування в межах розслідування кримінального провадження містяться відповідні документи, які підтверджують, що ТОВ «Полісся Інвестмент Девелоплент Груп» є власником спеціального дозволу на користування надрами №5349 від 11.01.2022 року, наданого з метою геологічного вивчення бурштиноносних надр, в тому числі дослідно-промислової розробки родовища ділянки «Гальбин-29» та здійснює господарську діяльність на території Сарненського району Рівненської області, звідки проводиться видобуток бурштину.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_7 вказав, що 21 січня 2025 року він на підставі договору поставки №17-5/2024 від 17 травня 2024 року, укладеного між ТОВ «Полісся Інвестмент Девелоплент Груп» та ТОВ «Українські видобувні технології», перевозив у власному автомобілі, який перебуває у користуванні підприємства на основі договору позички №01-01/25 від 06 січня 2025 року, бурштин необроблений у кількості 55 кілограм, який знаходився в мішках в кількості 8 штук, які в свою чергу знаходилися під сидіннями заднього ряду транспортного засобу.

Також наголосив, що обшук автомобіля з метою виявлення будь яких речей працівниками поліції не проводився, а він сам вказав, що перевозить та в якій кількості, надавши відповідні документи. При цьому зазначив, що під час зупинники транспортного засобу помилково надав документи, які до бурштину не відносяться, однак після приїзду слідчо-оперативної групи надав належні документи, які не були враховані ні слідчим з прокурором, ні слідчим суддею при розгляді клопотання.

Так, в матеріалах справи містяться копія видаткової накладної №РН-000003 від 21 січня 2025 року, згідно якої перевозився товар «Бурштин необроблений» масою 55 кг на суму з ПДВ 183 600 грн. (а.с.64). Крім того, до апеляційної скарги директором Товариства було додано акти видобутку бурштину, в яких зазначалися мета, підстави, кількість видобутого бурштину, які складалися щоденно та реєструвалися в журналі обліку видобутку бурштину.

Переліченими документами доводиться правомірність права володіння юридичною особою бурштином, який був вилучений правоохоронними органами, а також доведено законність його походження, чим, власне, спростовуються доводи клопотання прокурора та висновки слідчого судді про достатність доказів, які свідчать про те, що вказані в клопотанні предмети мають на собі ознаки кримінального правопорушення, а також є речовими доказами у справі.

В ході апеляційного розгляду були допитані свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ..

Свідок ОСОБА_10 вказав, що він є співвласником ТОВ «Полісся Інвестмент Девелоплент Груп» та в той вечір, 21.01.2025 року, перебував у транспортному засобі разом з ОСОБА_7 , який перевозив бурштин в кількості 55 кг. Під час зупинки працівниками поліції ОСОБА_7 сам сказав, що вони везуть бурштин та надав необхідні документи. Щодо походження бурштину ОСОБА_10 зазначив, що він був видобутий протягом проекту ДБР та обліковувався шляхом складання щоденних актів, які реєструвалися в журналі обліку видобутку бурштину.

Свідок ОСОБА_11 вказав, що він є директором ТОВ «НВП «Мінерал», яке на підставі договору підряду від 03.01.2023 року, укладеного між ними та ТОВ «Полісся Інвестмент Девелоплент Груп», проводило роботи з видобутку бурштину на ділянці надр Гальбин-29. Зазначив, що після видобування та перемивання каміння воно передається замовнику, який і здійснює його облік.

Апеляційний суд враховує дані доводи, оскільки вони повністю узгоджуються з матеріалами справи.

Крім того, під час апеляційного розгляді представник заявника адвокат ОСОБА_8 наголосив на тому, що директор ТОВ «Полісся Інвестмент Девелоплент Груп» ОСОБА_7 бажає співпрацювати з органом досудового розслідування, не приховує жодні документи та не має наміру перешкоджати слідству, однак орган досудового розслідування від дати внесення відомостей до ЄРДР не здійснював жодний дій для встановлення законних підстав походження арештованого каміння, зокрема маючи в розпорядженні ухвалу слідчого судді про тимчасовий доступ до речей і документів досі не виконав її, що свідчить про безпідставне затягування розслідування кримінального провадження.

На думку колегії суддів, всупереч вимогам ст.ст. 170, 173 КПК України, звертаючись з клопотанням прокурор та, накладаючи арешт на майно, слідчий суддя не перевірили наявності підстав для задоволення клопотання слідчого та обмежилися лише формальним посиланням на доведення підстав, передбачених ст.170 КПК України.

Не містять надані матеріали і будь-яких відомостей на обґрунтування того, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання в права і свободи власників майна, про який ідеться в клопотанні, завдяки чому може бути виконане завдання, для виконання якого прокурор звернувся до суду із клопотанням про накладення арешту на дане майно.

Вирішуючи питання щодо законності і обґрунтованості арешту майна, апеляційний суд, крім іншого, враховує усталену судову практику ЄСПЛ на предмет відповідності втручання в право володіння майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст.1 Першої протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно якої підлягають оцінці три головні критерії, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно суспільний інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

Втручання держави в право володіння особою майном у кримінальному провадженні, на думку колегії суддів, здійснено без урахування вимог кримінального процесуального закону, тобто без достатніх на те правових підстав, а тому таке втручання не є виправданим, оскільки накладення арешту на вказане в клопотанні майно, в порушення вимог ч.4 ст.173 КПК України, може спричинити зупинення роботи Товариства, оскільки понесе великі втрати, що призведе до необхідності звільнення вільнонайманих працівників.

Крім того жодних об`єктивних даних, які б підтверджували, що автомобіль KIA TELLURIDE, д.н.з НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 , був знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберіг на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, колегія суддів з наданих до суду матеріалів провадження не вбачає. Прокурором, який звернувся до суду з клопотанням не вказано, у який спосіб та для з`ясування яких обставин, що мають значення у даному кримінальному провадженні можливе використання у якості речового доказу арештованого транспортного засобу. Не містить таких даних щодо обставин кримінального провадження і оскаржувана ухвала слідчого судді.

Таким чином, оскільки стороною обвинувачення не доведено достатніх правових підстав для арешту майна, висновки слідчого судді про необхідність задоволення клопотання прокурора є необґрунтованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, а ухвала не може бути визнана законною, у зв`язку з чим підлягає скасуванню з прийняттям нової ухвали, якою в задоволенні клопотання прокурора слід відмовити у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу директора ТОВ «Полісся Інвестмент Девелоплент Груп» ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Сарненського районного суду Рівненської області 24 січня 2025 року про накладення арешту на майно скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора Сарненської окружної прокуратури ОСОБА_5 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000051 від 22.01.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.240-1 КК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2