Номер провадження 1-кп/754/481/25
Вирок

Іменем України

28 січня 2025 року м.Київ

Деснянський районний суд м. Києва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві кримінальне провадження №0000987 від 23.04.2024 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, не працевлаштованого, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

ВСТАНОВИВ :

22.04.2024 приблизно о 23:00 год ОСОБА_5 , перебуваючи біля магазину з продажу алкогольних напоїв «Міні Маркет», розташованого по вул. Мілютенка, 26 у м. Києві, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, вступив у словесний конфлікт з раніше незнайомим йому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перейшов в обопільну бійку, в ході якої ОСОБА_5 та ОСОБА_7 впали на асфальтовану поверхню землі, де продовжили бійку. В подальшому ОСОБА_5 , керуючись раптово виниклим протиправним умислом, направленим на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, наніс руками та ногами не менше 8 (восьми) ударів по тілу та голові ОСОБА_7 . Після чого, ОСОБА_5 ,утримуючи в руці розкладний ніж, наніс ОСОБА_7 1 (один) удар в область грудної клітки справа та 1 (один) удар в ділянку правої кисті.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_5 спричинив ОСОБА_7 тілесні ушкодження у виді: проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини з розташуванням рани на шкірі передньої поверхні грудної клітини справа у підключичній ділянці, відходженням від неї ранового каналу у напрямку: спереду-назад, що проникає у плевральну порожнину, ушкодженням по його ходу: шкіри, підшкірної-жирової клітковини, м`язів даної анатомічної ділянки, пахвової вени (повний перетин), пахвової артерії (крайове поперечне ушкодження, що проникає в просвіт судини), верхнього краю 3-го ребра справа, пристінкової плеври у 3-му міжреберні по передній пахвовій лінії, що має ознаки тяжкого тілесного ушкодження, за критерієм небезпеки для життя (супроводжувалась виникненням кровотечі, що привела до розвитку крововтрати), а також різану рану на долонній поверхні основної фаланги 5-го пальця правої кисті, синець на зовнішній поверхні правого плеча у середній третині, садна на задній поверхні правої кисті (три дрібних садна), у лівій скроневій ділянці (одне садно), у лобовій ділянці зліва (одне переривчасте садно), у підщелепній ділянці зліва (одне садно), на задній поверхні правого ліктьового суглобу (одне садно), що мають ознаки легкого тілесного ушкодження.

Смерть ОСОБА_7 настала ІНФОРМАЦІЯ_3 в приміщенні КНП «КМКЛШМД», розташованого за адресою: м.Київ вул.Братиславська, 3, від проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини з ушкодженням м`яких тканин, 3-го ребра, магістральних судин пахвової ділянки (пахвової артерії та вени), що супроводжувалось зовнішньою, внутрішньою та тканинною кровотечею з розвитком крововтрати.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_5 своєї провини у інкримінованому правопорушенні за ч.2 ст.121 КК України не визнав та суду показав, що із загиблим ОСОБА_7 знайомий не був. Ввечері, 22.04.2024, йому зателефонував знайомий на ім`я ОСОБА_8 , який запропонував зустрітися біля магазину по вул. Мілютенка, 26 у м.Києві. Перебуваючи біля входу у вказаний заклад, до них наблизився агресивно налаштований ОСОБА_7 , який вимагав цигарки або гроші. Отримавши нецензурну відповідь, останній завдав декілька ударів ОСОБА_5 , від чого той втратив рівновагу та впав. Продовжуючи свої дії, ОСОБА_7 дістав розкладний ніж та, зажавши рукоять таким чином, що лезо ножа розташовувалось між пальцями, стиснутими в кулак, почав розмахувати перед обличчям обвинуваченого. Відступаючи ОСОБА_5 схопив його рукою за одяг, та разом вони впали, ОСОБА_7 розташовувався зверху. Обвинувачений стверджує, що відчув, як ОСОБА_7 хтось відтягував від нього, підіймаючи догори. Припускає, що це міг бути його знайомий на ім`я ОСОБА_8 , надаючи можливість, таким чином, звільнитись від захвата нападника. За порадою вказаної особи взяв ніж, який в той час перебував поряд із тілом ОСОБА_7 , залишивши місце подій. Наполягає, що не мав наміру завдавати тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , діяв виключно в межах необхідної оборони, про що свідчать чисельні порізи та садна обличчя.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 суду показала, що є очевидицею події, за змістом якої ОСОБА_5 , в компаній раніш незнайомої свідкові людини, палив біля входу до магазину. В цей час до них наблизився ОСОБА_7 , який майже одразу почав бійку, завдаючи ударів ОСОБА_5 . Між ними відбулась боротьба, протягом якої обидва неодноразово падали та знов підіймались, продовжуючи силове вирішення конфлікту. Наприкінці бійки, осторонь від вказаних осіб, відлетів ніж, який підійняв ОСОБА_5 , залишаючи місце події.

Допитана в якості свідка ОСОБА_10 суду показала, що протягом 15 років перебуває у цивільному шлюбі із ОСОБА_5 . Останній має вади здоров`я, які полягають в обмеженому функціонуванні лівої руки. Незважаючи на це, останній фізично працездатний. Так, 22.04.2024, вони разом здійснювали роботи з прибирання домоволодіння за цивільно-правовою угодою. Протягом дня, ОСОБА_5 вживав спиртне у невеликій кількості, тому в стані сп`яніння не перебував. Ввечері, йому зателефонував знайомий та він вийшов у двір до магазину. Через деякий час повернувся закривавлений, повідомивши, що був порізаний незнайомцем. Подробиці бійки не повідомляв.

Потерпіла ОСОБА_4 суду показала, що є рідною тіткою загиблого та через смерть його матері, була залучена до участі у справі. Обставини події не відомі, про госпіталізацію дізналась ранком наступного дня, за повідомленням співмешканки ОСОБА_7 . Вимог матеріального та морального характеру не заявляє через недоцільність, з огляду на неможливість стягнення з винної особи.

З аналізу досліджених в судову засіданні письмових доказів настає, що за висновком експерта № 022-65-921-2024 від 18.09.2024 при проведенні судово-медичного дослідження трупа ОСОБА_7 , 1992 р.н., було виявлено: проникаюче колото-різане поранення грудної клітини з розташуванням рани на шкірі передньої поверхні грудної клітини справа у підключичній ділянці, відходженням від неї ранового каналу у напрямку: спереду-дозаду, справа-наліво та зверху-донизу, що проникає у плевральну порожнину, ушкодженням по його ходу: шкіри, підшкірної-жирової клітковини, м`язів даної анатомічної ділянки, пахвової вени (повний перетин), пахвової артерії (крайове поперечне ушкодження, що проникає в просвіт судини), верхнього краю 3-го ребра справа, пристінкової плеври у 3-му міжреберні по передній пахвовій лінії, яків з урахуванням судово-медичного криміналістичного дослідження, виникло від дії колючо-ріжучого предмета типу клинка ножа, що мав з одного боку гостре лезо з двосторонньою заточкою та з протилежного боку п-подібний обух, має ознаки тяжкого тілесного ушкодження, за критерієм небезпеки для життя (супроводжувалась виникненням кровотечі, що привела до розвитку крововтрати). Виявлена різана рана на долонній поверхні основної фаланги 5-го пальця правої кисті, синець на зовнішній поверхні правого плеча у середній третині, садна на задній поверхні правої кисті (три дрібних садна), у лівій скроневій ділянці (одне садно), у лобовій ділянці зліва (одне переривчасте садно), у підщелепній ділянці зліва (одне садно), на задній поверхні правого ліктьового суглобу (одне садно), що мають ознаки легкого тілесного ушкодження, прижиттєві, виникли в короткий проміжок часу, незадовго до госпіталізації потерпілого в стаціонар.

Смерть ОСОБА_7 настала від проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини з ушкодженням м`яких тканин, 3-го ребра, магістральних судин пахвової ділянки (пахвової артерії та вени), що супроводжувалось зовнішньою, внутрішньою та тканинною кровотечею з розвитком крововтрати.

При судово-медичному токсикологічному дослідженні крові трупа ОСОБА_7 , знайдено: етиловий спирт в концентрації 2,43г/л (проміле), що вказує на знаходження його на момент смерті в стані алкогольного сп`яніння. Виявлена концентрація етилового спирту в крові за життя, зазвичай, відповідає середньому степеню алкогольного сп`яніння.

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 04.09.2024, підозрюваний ОСОБА_5 , на місці події за допомогою статиста, продемонстрував учасникам слідчої дії, взаємне розташування в процесі боротьби із ОСОБА_7 . На запитання слідчого, відповів, що механізм утворення тілесних ушкоджень у загиблого, не пам`ятає.

Безпосередньо у судовому засіданні було досліджено оптичний диск із відеозаписом проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_5 . З відтвореного відеозапису вбачається, що підозрюваний ОСОБА_5 на місці події детально розповідає обставини, що передували конфлікту та безпосереднє нанесення йому тілесних ушкоджень з боку ОСОБА_7 , утримуючись від фіксації власних дій пов`язаних із нанесенням тілесних ушкоджень останньому.

За протоколом обшуку проведеного 23.04.2024, за участі свідка ОСОБА_11 , в коридорному приміщенні квартири АДРЕСА_2 , де фактично мешкав ОСОБА_5 , виявлено та вилучено предмет зовні схожий на ніж з рукояткою чорного кольору, з візерунком у виді черепа. Оглядом зазначеного предмету, проведеного в ході обшуку, встановлено наявність плям речовини бурого кольору на лезі та рукояті. Також, за результатами вказаної слідчої дії, в приміщенні квартири виявлені та вилучені футболка салатового кольору із плямами речовини бурого кольору, копія паспорту громадянина України ОСОБА_5 , копія протоколу про адміністративне правопорушення та мобільні телефони у кількості 3 одиниць.

За висновком судової молекулярно-генетичної експертизи №СЕ-19/111-24/26301-БД проведеної 15.07.2024 Київським НДЕКЦ генетичні ознак крові виявленої на клинку предмету схожого на ніж, збігаються з генетичними ознаками зразка крові трупа ОСОБА_7 та не збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію підозрюваного ОСОБА_5 . Генетичні ознаки клітин виявлених на руків`ї предмета схожого на ніж є змішаними, містять генетичні ознаки більше двох осіб та непридатні для ідентифікації.

Чисельними висновками судово-медичних цитологічних експертиз, проведених під час досудового розслідування Київським міським клінічним бюро СМЕ, не виключається походження групової належності крові від ОСОБА_5 при експертному дослідженні піднігтьового вмісту рук потерпілого ОСОБА_7 , у змивах з рук та обличчя потерпілого ОСОБА_7 . В свою чергу цитологічне дослідження змивів з рук підозрюваного ОСОБА_5 , у змивах з асфальтованих ділянок та сходинах біля магазину, футболці вилученій за місцем мешкання ОСОБА_5 , пари кросівок, куртці, светрі останнього, виявлена кров людини, походження групової належність якої від ОСОБА_7 не виключається.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Суд, дослідивши запропоновані учасниками докази, дійшов висновку, що вони, у відповідності до вимог ст. 85 КПК України, є належними, вони прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження.

Оцінюючи показання обвинуваченого, суд зважає на наступне.

В судовому засіданні ОСОБА_5 показав, що не пам`ятає механізм завдання тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , однак акцентував увагу, що перебував в стані необхідної оборони від неправомірного посягання на його життя та здоров`я з боку загиблого. На підтвердження зазначених обставин ОСОБА_5 послався на дублікат довідки №2660 про звернення 23.04.2024 о 10:50 год до Деснянського районного травматологічного пункту, де зафіксовані тілесні ушкодження у виді: забій м`яких тканин обличчя, спини, лівої кісті; поверхневі різані рани та подряпини обличчя. За висновком судово-медичної експертизи №042/1-150-2024, проведеної 09.05.2024 Київським міським клінічним бюро СМЕ встановлено, що характер та морфологічні властивості виявлених під час первинно відомого звернення, - 23.04.2024 о 10:50год. по медичну допомогу, тілесні ушкодження ОСОБА_5 свідчать про те, що утворились вони від травмуючої дії предмету (предметів), за давністю утворення можуть відповідати терміну та обставинам вказаним у постанові слідчого та не супроводжувались небезпечними для життя явищами. Кожне з виявлених у ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, відноситься до легкого тілесного ушкодження, так як відновлення анатомічної цілісності травмованих ділянок та початок відновлення порушеної функції по місцю утворення поверхневих ран, сінців, саден, крововиливів у звичайному клінічному перебігу спостерігається у строк до 6 діб.

Суд критично оцінює показання обвинуваченого про відсутність умислу на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , оскільки перебування в стані необхідної оборони спростовується встановленим судом розвитком подій, які характеризуються тривалістю та епізодичним повторенням. Так, беззаперечно було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 неодноразово втрачав рівновагу від ударів ОСОБА_7 , але підіймався та здійснював супротив нападнику. Відкрита ділянка місцевості дозволяла останньому безперешкодно залишити місце події, уникаючи силового вирішення конфлікту. Всупереч цьому, ОСОБА_5 зазначив суду, що такий розвиток подій є неприйнятним для нього, оскільки вказує на легкодухість характеру. За переконанням суду, ОСОБА_5 , незважаючи на вади здоров`я та фізичну перевагу нападника, розраховував використати стан сп`яніння останнього для здійснення активного спротиву. Справедливість зазначеного твердження простежується з аналізу фактичних дій ОСОБА_5 , який залишався стояти на місці події, тим самим, провокуючи агресію відносно себе, та висновком судово-гістологічного дослідження трупа ОСОБА_7 , за змістом якого вставлено стан алкогольного сп`яніння середнього ступеня. Наявність поверхневих порізів обличчя ОСОБА_5 суд розцінює як наслідок нецілеспрямованих, хаотичних дій потерпілого ОСОБА_7 , який використовуючи ніж, фактично демонстрував свою перевагу для досягнення цілі, яка полягала у прагненні подолати супротив обвинуваченого.

При аналізі зазначених подій, суд звертає увагу на роз`яснення, що містяться у пунктах 4, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 1 «Про судову практику у справах про необхідну оборону», в яких зазначено:

- згідно з ч. 3 ст. 36 КК перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту, а згідно з ч. 2 ст. 38 КК перевищенням заходів, необхідних для затримання злочинця, - умисне заподіяння особі, що вчинила злочин, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці затримання злочинця. У зв`язку з цим кримінальна відповідальність за такі дії настає лише у випадках, спеціально передбачених статтями 118 та 124 КК. Коли при перевищенні меж необхідної оборони чи заходів, необхідних для затримання злочинця, заподіяно тяжке тілесне ушкодження, яке спричинило смерть, дії винного за відсутності умислу на позбавлення потерпілого життя належить кваліфікувати за ст. 124 КК;

- щоб установити наявність або відсутність ознак перевищення меж необхідної оборони, суди повинні враховувати не лише відповідність чи невідповідність знарядь захисту і нападу, а й характер небезпеки, що загрожувала особі, яка захищалася, та обставини, що могли вплинути на реальне співвідношення сил, зокрема: місце і час нападу, його раптовість, неготовність до його відбиття, кількість нападників і тих, хто захищався, їхні фізичні дані (вік, стать, стан здоров`я) та інші обставини. Якщо суд визнає, що в діях особи є перевищення меж необхідної оборони, у вироку слід зазначити, в чому саме воно полягає.

Так, обвинувачений ОСОБА_5 утримався від надання показів щодо механізму завдання тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 . Разом з тим, беззаперечним є факт нанесення колото-різаного поранення ОСОБА_7 саме внаслідок активних дій обвинуваченого. Оскільки, встановлений розвиток подій вказує, що первинно ніж перебував у розпорядженні ОСОБА_7 , але завдання тяжких тілесних ушкоджень останньому, призводить до висновку про втрату контролю над знаряддям злочину та його використання ОСОБА_5 . Таким чином, перехід ініціативи у використанні ножа вказує на відсутність стану необхідної оборони та спрямованість умислу ОСОБА_5 на спричинення тілесних ушкоджень, припускаючи можливість настання тяжких наслідків у виді смерті.

Проаналізувавши розвиток сутички між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , у ході якої останньому було нанесено легкі тілесні ушкодження у виді поверхневих порізів та саден обличчя, через призму положень ч. 3 ст. 36 КК України, та з урахуванням роз`яснень, що містяться у пунктах 4, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 1 «Про судову практику у справах про необхідну оборону», суд приходить до висновку про відсутність у діях ОСОБА_5 , як ознак необхідної оборони так і перевищення її меж та, водночас, про наявність у останнього умислу спрямованого на нанесення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , за яких настання смерті не виключалось.

Наведені обставини в сукупності з даними про локалізацію і характер утворення тілесного ушкодження свідчить про те, що ОСОБА_5 , діючи умисно, завдаючи удару ножем в область життєво-важливих органів ОСОБА_7 , розраховував на такі можливі наслідки, як завдання останньому тяжкого тілесного ушкодження, свідомо припускаючи настання смерті.

Справедливість зазначеного твердження простежується з поведінки обвинуваченого на місці події. Так, після нанесення удару ОСОБА_7 та припинення активних дій останнім, ОСОБА_5 не вживає заходів для надання невідкладної медичної допомоги. Переконавшись у досягненні бажаних наслідків, та, спостерігаючи відсутність ознак життєдіяльності ОСОБА_7 , безперешкодно залишає місце події разом із знаряддям вчинення злочину.

Щодо спричинення смерті потерпілого ОСОБА_7 , то в діях ОСОБА_5 має місце непрямий умисел, оскільки обвинувачений, завдаючи удару ножем мав передбачати можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння у вигляді смерті ОСОБА_7 .

При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, в судовому засіданні доведена і зібраних доказів достатньо для визнання його винуватим.

Суд вважає, що своїми діями, які виразилися в нанесенні умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 121 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який в силу ст. 89 КК України визнається особою раніш не судимою, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. На підставі викладеного, з урахуванням тяжкості спричинених злочином наслідків, віку та стану здоров`я обвинуваченого: який має фізичні ваги, однак відсутність відомості МСЕК про ступень втрати працездатності; на обліках у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває; до затримання офіційного працевлаштування не мав; за місцем проживання характеризується посередньо; має на утриманні матір, яка має другу групу інвалідності; раніше не судимий, вчинив злочин зухвало у громадському місці, проявляє байдужість до настання тяжких наслідків, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі у мінімальній межі санкції інкримінованої йому статті, оскільки це покарання необхідне для виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

З урахуванням викладеного, суд не знаходить підстав для застосування щодо ОСОБА_5 статей 69, 75 КК України.

Враховуючи обраний вид покарання, наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд, приймаючи до уваги обставини, визначені пунктами 2, 3, 5 ст. 178 КПК України, вважає необхідним до набрання вироком законної сили залишити без зміни обраний обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Питання щодо речових доказів суд вирішує у відповідності з вимогами ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні підлягають стягненню з ОСОБА_5 .

Ураховуючи вищевикладене, керуючись статтями 370, 374 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.

Початок строку відбування покарання рахувати з моменту оголошення вироку. Зарахувати у строк відбування покарання ОСОБА_5 досудове тримання під вартою з 23.04.2024.

Запобіжний захід ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Речові докази по справі:

- мобільний телефон марки Nokia, банківську картку № НОМЕР_1 , один металевий ключ, передати у розпорядження потерпілої по справі - ОСОБА_4

- паспорт для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_12 , документація з цивільно-правових укладених із установою «скарбниця ломбарду», залишити в матеріалах кримінального провадження, які перебувають у розпорядженні прокурора.

- змиви речовин бурого кольору, недопалки, кепку із слідами речовини бурого кольору, предмет ззовні схожій на ніж з рукояткою чорного кольору, чоловічу футболку салатового кольору, куртку, кофту, штани та кросівки, зі слідами речовини бурого кольору - знищити.

- мобільний телефон Nomi в корпусі чорного кольору, мобільний телефон Samsung в корпусі червоного кольору, мобільний телефон Samsung в корпусі сірого кольору, копія паспорту на імя ОСОБА_5 - повернути у розпорядження власника ОСОБА_5 .

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави процесуальні витрати пов`язані із залученням експертів у розмірі 6 210 грн. 58 коп.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Києва у строк 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1