Справа № 463/1190/25
Провадження № 1-кс/463/1396/25
У Х В А Л А

про застосування запобіжного заходу

11 лютого 2025 року слідчий суддя Личаківського районного суду м.Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові клопотання старшого слідчого СВ Львівського районного управління поліції № 1 ГУ Національної поліції у Львівській області ОСОБА_6 погодженого прокурором Галицької окружної прокуратури м.Львова ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в :

в провадженні слідчого відділу Львівського районного управління поліції № 1 ГУ Національної поліції у Львівській області перебувають матеріали кримінального провадження за № 0003209 від 08.11.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Старший слідчий СВ Львівського районного управління поліції № 1 ГУ Національної поліції у Львівській області ОСОБА_6 за погодженням з прокурором Галицької окружної прокуратури м.Львова ОСОБА_7 звернулася до слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 .

Подане клопотання мотивує тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, маючи єдиний умисел на незаконне збагачення шляхом придбання, зберігання з метою збуту та незаконний збут особливо небезпечних психотропних речовин, в порушення вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», за невстановлених досудовим розслідуванням обставинах (дата, час, місце) у невстановленої досудовим розслідуванням особи, але не пізніше 04.12.2024 року придбав особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - «PVP», та незаконно зберігав таку при собі, з метою подальшого збуту, до 04.12.2024 року.

В подальшому, 04.12.2024 року приблизно о 18 год. 15 хв. ОСОБА_5 перебуваючи у під`їзді будинку № 98 по вул.Пасічна у м.Львові, всупереч вимогам Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», маючи єдиний умисел на незаконне збагачення шляхом незаконного збуту особливо небезпечних психотропних речовин, незаконно збув ОСОБА_8 (анкетні дані відносно якої змінено) за ціною 500,0 гривень паперовий згорток, в якому знаходилась речовина білого кольору, яка згідно з висновком експерта є «PVP», що відноситься до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено, масою 0,1045 грам.

ОСОБА_5 затримано в порядку ст.208 КПК України о 21 год. 51 хв. 10.02.2025 року.

11 лютого 2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, оскільки під час досудового розслідування встановлено обставини, які прямо вказують на вчинення останнім, вказаного кримінального правопорушення.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у незаконному придбанні та зберіганні з метою збуту та незаконному збуті особливо небезпечних психотропних речовин, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні просила задовольнити подане клопотання та пояснила, що на її думку необхідність взяття під варту підозрюваного є обґрунтованою, оскільки останній підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину у сфері незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років з конфіскацією майна. Підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно вливати на свідків, вчинити інші кримінальні правопорушення. Крім цього, просить визначити останньому заставу у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Саме такий розмір застави на її думку здатний забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків.

Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні відносно клопотання прокурора заперечив. З врахуванням характеризуючих даних особи підозрюваного, який має постійне місце проживання, є інвалідом 2-ої групи з дитинства, враховуючи його стан здоров`я, просить застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав позицію захисника.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши та перевіривши надані матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів клопотання, до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за № 0003209 від 08.11.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України. Про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України ОСОБА_5 повідомлено 11.02.2025 року.

Частиною 1 ст.194 КПК України визначено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що доведеність наявності обґрунтованої підозри у вчиненні злочину на момент вирішення питання про взяття під варту має відповідати стандарту «розумна підозра». Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин (справа «Фокс, Кемпбел і Харлей проти Об`єднаного Королівства», рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ердагоз проти Туреччини», 1997 рік). Хоча факти на момент вирішення питання про утримання під вартою і не повинні бути переконливими настільки, щоб можна було визначити винуватість особи у вчиненні злочину, суд повинен оцінити докази, надані сторонами, на предмет їхньої допустимості, достовірності та належності і відкинути ті з них, що не відповідають цим критеріям. При цьому, суд має обґрунтовувати своє рішення на підставі дослідження у суді обґрунтованої підозри, а не на основі даних, поданих стороною обвинувачення.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України підтверджується зібраними у кримінальному провадженню доказами, а саме: протоколом затримання особи підозрюваної у вчиненні злочину від 10.02.2025 року; протоколом огляду грошових коштів від 04.12.2024 року; протоколом огляду особи та вручення грошових коштів від 04.12.2024 року; протоколом огляду місця події від 04.12.2024 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 05.12.2024 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 05.12.2024 року; протоколом за результатами проведення контролю за вчиненням злочину від 05.12.2024 року; висновком експерта № СЕ-19/114-24/29264-НЗПРАП від 18.12.2024 року за результатами судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів; речовими доказами у справі та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Згідно з п.5 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Положеннями ст.183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з врахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.

В п.36 Рішення від 20.05.2010р., яке ухвалено у справі «Москаленко проти України» (заява № 37466/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

Згідно з матеріалами клопотання, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину у сфері незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років з конфіскацією майна. Крім цього, з урахуванням тяжкості покарання підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інші кримінальні правопорушення. Також слідчий суддя враховує те, що підозрюваний не має стійких соціальних зв`язків, неодружений, офіційно не працює, без визначеного зареєстрованого місця проживання, раніше судимий за вчинення злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних засобів. Крім того, відносно підозрюваного 29.01.2025 року скеровано до Франківського районного суду м.Львова обвинувальний акт за ч.1 ст.309 КК України.

Наведені вище обставини в їх сукупності виключають можливість обрання підозрюваному менш суворого запобіжного заходу.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим кодексом.

Таким чином, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, санкція якого у разі визнання його винуватим, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років з конфіскацією майна, з метою унеможливити переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду, вчинення інших кримінальних правопорушень, незаконного впливу на свідків, слідчий суддя приходить до переконання, що до підозрюваного слід застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави, у відповідності до вимог ч.3 ст.183 КПК України.

Зважаючи на викладене, відповідно до п.2 ч.5 ст.182 КПК України, із врахуванням характеризуючих даних особи підозрюваного ОСОБА_5 , враховуючи його майновий стан, обставини вчинення кримінального правопорушення, слідчий суддя дійшов висновку, що застава у розмірі 35 прожиткових мінімумів для працездатних осіб буде достатньою для забезпечення виконання ОСОБА_5 обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, внесення якої, згідно з ч.4 ст.202 КПК України, є підставою для звільнення особи з-під варти.

Керуючись ст.ст.177, 178, 182-184, 186, 193, 194-196, 197, 395 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в :

клопотання старшого слідчого СВ Львівського районного управління поліції № 1 ГУ Національної поліції у Львівській області ОСОБА_6 погодженого прокурором Галицької окружної прокуратури м.Львова ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, розлученого, інваліда 2-ої групи з дитинства, офіційно не працюючого, раніше судженого, без визначеного зареєстрованого місця проживання, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , - запобіжний захід у виді тримання під вартою з утриманням у Державній установі «Львівська установа виконання покарань № 19».

Визначити підозрюваному ОСОБА_5 заставу у розмірі 35 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 105980,0 гривень (сто п`ять тисяч дев`ятсот вісімдесят гривень 00 копійок), яка буде достатньою для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених ст.194 КПК України.

Після внесення вказаного розміру застави, на відповідний рахунок, ОСОБА_5 звільняється з-під варти в порядку, визначеному ч.4 ст.202 КПК України.

У випадку звільнення з-під варти на ОСОБА_5 покладаються такі обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду за першим викликом;

- не відлучатися за межі м.Львова без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- утримуватися від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

У випадку не внесення застави строк тримання під вартою ОСОБА_5 рахувати з 21 год. 51 хв. 10 лютого 2025 року до 10 квітня 2025 року.

Контроль за виконанням ухвали покласти на старшого слідчого СВ Львівського районного управління поліції № 1 ГУ Національної поліції у Львівській області ОСОБА_6 та прокурора Галицької окружної прокуратури м.Львова ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1