У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«30» січня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції)

обвинуваченого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції з приміщення

ДУ «Одеський слідчий ізолятор»)

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_5 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новоіванівка Баштанського району Миколаївської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

встановив:

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 19 грудня 2024 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001520 від 15.11.2023 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, повернуто прокурору, для усунення недоліків.

Цією ж ухвалою запобіжний захід раніше обраний обвинуваченому ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор», без визначення розміру застави, залишено на строк дії ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 02 грудня 2024 року (справа №522/13284/24, 1-кп/522/3066/24) до 01 лютого 2025 року.

24 грудня 2024 року прокурором на зазначену ухвалу суду першої інстанції подано апеляційну скаргу.

Ухвалою Верховного Суду від 23 січня 2025 року задоволено подання голови Одеського апеляційного суду. Матеріали кримінального провадження (справа №522/13284/24) за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 19 грудня 2024 року направлено для розгляду до Миколаївського апеляційного суду для розгляду по суті.

24 січня 2025 року до Миколаївського апеляційного суду надійшло клопотання прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_5 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 .

Зазначене кримінальне провадження 27.01.2025 надійшло до Миколаївського апеляційного суду, та ухвалою від 27 січня 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 19 грудня 2024 року.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 19 грудня 2024 року продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 до 01 лютого 2025 року без визначення розміру застави.

На даний час строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 закінчується, а тому прокурором подано клопотання про продовження строку тримання під вартою, яке обґрунтоване тим, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави суду вважати, що:

- обвинувачений може переховуватися від суду, оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, тому, перебуваючи на волі останній, буде мати можливість переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Обвинувачений неодружений,неповнолітніх дітей на утриманні немає, проживає у м. Одеса без реєстрації та договору оренди житла, що свідчить про відсутність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, які можуть утримати останнього за місцем свого проживання (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України);

- обвинувачений може незаконно впливати на потерпілого, свідка у цьому ж кримінальному провадженні. Враховуючи, що обвинувачення ОСОБА_6 у значній мірі підтверджується показаннями свідка, анкетні данні яких відомі обвинуваченому, тому з урахуванням процедури, яка передбачена КПК України щодо отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні. За таких обставин ризик впливу на свідків існує до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. У результаті обізнаності ОСОБА_6 про осіб, які давали свідчення у кримінальному провадженні, зокрема, які є сусідами останнього та мешканцями будинку, де вчинено злочин, обвинувачений може шляхом погроз, підкупу, вмовляння або іншим чином впливати на свідків, з метою уникнення кримінальної відповідальності. Окрім того, сусіди надали показання, що ОСОБА_6 є агресивним співмешканцем та раніше неодноразово застосовував насильство до інших сусідів, зокрема, в останній раз даний факт мав місце ввечері того ж дня перед спричиненням смерті потерпілої (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України);

- обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення, обставини за яких вчинено злочин, та схильність обвинуваченого до насильства, вказують на відношення останнього до охоронюваних законом цінностей життя та здоров`я людини, враховуючи це можна стверджувати про наявність ризику того, що обвинувачений може вчинити нове аналогічне кримінальне правопорушення, перебуваючи в суспільстві (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор ОСОБА_5 підтримав подане клопотання, просив продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 на 60 днів без визначення розміру застави.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисники ОСОБА_7 і ОСОБА_8 просили відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при ухваленні рішення, і положення закону, яким він керувався.

Розглянувши подане клопотання, в порядку підготовки до апеляційного розгляду після відкриття апеляційного провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, заслухавши пояснення учасників судового провадження, колегія суддів дійшла таких висновків.

Відповідно до положень ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 401 КПК суд в порядку підготовки до апеляційного розгляду після відкриття апеляційного провадження вирішує питання щодо обрання, зміни або скасування запобіжного заходу.

Що стосується наявності ризиків, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою, колегія суддів погоджується з доводами прокурора, зазначеними у клопотанні, що перебуваючи на волі, обвинувачений ОСОБА_6 може переховуватися від суду, впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, а також вчиняти інші кримінальні правопорушення.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Також, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

При вирішенні питання щодо доцільності продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, колегія суддів враховує, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за вчинення якого, в разі доведеності його вини, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років.

Окрім того, колегія суддів враховує наявні у кримінальному провадженні відомості про особу обвинуваченого, а саме, те, що обвинуваченому інкримінується кримінальне правопорушення проти життя особи похилого віку. Обвинувачений проживає в м. Одеса без реєстрації та договору оренди житла, неодружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, що свідчить про відсутність у ОСОБА_6 міцних соціальних зв`язків, які б його утримували за місцем мешкання.

Також колегія суддів враховує обізнаність обвинуваченого про осіб, які надавали свідчення у даному кримінальному провадженні та є його сусідами.

За таких обставин, є достатні підстави вважати, що продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_6 може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка у цьому ж кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вказані обставини свідчать про недостатність застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, визначених ст. 177 КПК України, на що обґрунтовано посилається прокурор у клопотанні.

Продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 зможе забезпечити виконання покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти вищевказаним ризикам. Вік та стан здоров`я не перешкоджають утриманню ОСОБА_6 в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Колегія суддів дійшла висновку, що продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави щодо обвинуваченого ОСОБА_6 відповідає суспільному інтересу, спрямоване на забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків, попередження встановлених ризиків.

З огляду на викладене, враховуючи, що апеляційний розгляд у кримінальному провадженні не закінчений, колегія суддів вважає, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 401, 405, 424, 532 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 строком на 60 днів, тобто до 01 квітня 2025 року, без визначенням розміру застави.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_9