Справа № 932/7967/24
Провадження № 1-кс/932/2648/24
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 вересня 2024 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Краматорську) Територіального управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 , погодженого прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Макарів, Київської обл., українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, водія електрика військової частини НОМЕР_1 , військове звання «старший солдат», не одруженого, утриманців не маючого, зареєстрованого і проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України,

ВСТАНОВИВ:
До слідчого судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 надійшло у провадження вищевказане клопотання, яке вмотивоване наступним.

Так, у провадженні Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Краматорську) Територіального управління Державного бюро розслідувань перебувають матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0004126 від 06 листопада 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що старший солдат ОСОБА_4 підозрюється у тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та проходячи її на посаді водія-електрика радіорелейної станції 1 взводу зв?язку роти зв?язку командного пункту польового вузла зв?язку військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу», ст. ст. 6, 11, 16, 28, 29, 30, 31, 32, 35, 36, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, в умовах воєнного стану, з мотивів небажання виконувати свій конституційний обов?язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України у безпосередньому зіткненні з противником, 06 листопада 2023 року приблизно о 10 годині 50 хвилин, перебуваючи на території подвір?я приватного домоволодіння, в якому тимчасово дислокується підрозділ військової частини НОМЕР_1 та розташованого у

АДРЕСА_2 , відкрито відмовився виконати бойове розпорядження командира 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_8 № НОМЕР_2 від 05.11.2023р., доведене заступником командира 3 механізованого батальйону з морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 капітаном ОСОБА_9 , згідно якого п?ятеро військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , а саме: старший солдат ОСОБА_10 , старший солдат ОСОБА_4 , солдат ОСОБА_11 , старший солдат ОСОБА_12 , солдат ОСОБА_13 повинні були 06.11.2023 до 13:00 годин перейти в підпорядкування командира 9 механізованої роти та до вказаного часу зосередитись в районі ксп 9 мр 3 мб у АДРЕСА_3 та бути в готовності виконувати завдання у складі підрозділу, діяти за вказівками командира 9 мр на РОП « ОСОБА_14 », у складі ВП «Модний», ВП « ІНФОРМАЦІЯ_2 », ВП «Вірус» та не допустити прориву противника в напрямку Берхівське водосховище - Богданівка з метою виконання бойового завдання за призначенням, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України - непокорі, тобто відкритій відмові виконати наказ начальника, вчиненої в умовах воєнного стану.

13 вересня 2024 року старшому солдату ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_4 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України підтверджується зібраними під час досудового розслідування належними та допустимими доказами у їх сукупності, зокрема: допитами свідків, протоколами слідчих експериментів зі свідками та іншими зібраними під час досудового розслідування доказами в їх сукупності.

Необхідність застосування саме виняткового запобіжного заходу слідчий обґрунтовує наявністю, на його думку, ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів обґрунтоване тим, що вказані заходи не будуть достатніми для запобігання вищевказаним ризикам та не забезпечать виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

В судовому засіданні прокурор підтримала клопотання, надала пояснення. Просила застосувати до ОСОБА_4 винятковий запобіжний захід, без визначення розміру застави.

Підозрюваний в судовому засіданні визнав підозру, та пояснив, що він не відмовлявся виконувати бойове завдання, а у нього почався гіпертонічний криз та психічний розлад, в результаті чого він не міг орієнтуватись у просторі та часі. В подальшому його було переведено в інший підрозділ, де він продовжує службу до цього часу. Мобілізований у 2022-му році, скаржиться на стан здоров`я, а саме відмову нирок та порушення дихання. Просить застосувати будь-який запобіжний захід, однак вказує, що переховуватись не буде від слідства, свідків не знає, інше кримінальне порушення вчиняти не буде.

Захисник заперечував проти задоволення клопотання та повністю підтримав позицію свого підзахисного.

Вислухавши пояснення прокурора та сторони захисту, дослідивши матеріали клопотання, приходжу до наступного висновку.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей і документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідків; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до вимог, викладених у ч. 2 ст. 177 КПК України, підставами для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до рішення ЄСПЛ за скаргою № 25629/94 від «27» листопада 1997 року по справі «К.Ф. проти Німеччини», п. 57, обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин.

Згідно з рішенням ЄСПЛ за скаргою № 35615/06 від 13.11.2007 року по справі «Чеботарі проти Молдови», п. 48, «…вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою. Більше того, за відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри.

Встановлено, що у провадженні Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Краматорську) Територіального управління Державного бюро розслідувань перебувають матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0004126 від 06 листопада 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.

Так, старший солдат ОСОБА_4 підозрюється у тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та проходячи її на посаді водія-електрика радіорелейної станції 1 взводу зв?язку роти зв?язку командного пункту польового вузла зв?язку військової частини НОМЕР_1 , перебуваючи на території подвір?я приватного домоволодіння, в якому тимчасово дислокується підрозділ військової частини НОМЕР_1 та розташованого у АДРЕСА_2 , відкрито відмовився виконати бойове розпорядження командира 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_8 № НОМЕР_2 від 05.11.2023р., доведене заступником командира 3 механізованого батальйону з морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 капітаном ОСОБА_9 , згідно якого п?ятеро військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , а саме: старший солдат ОСОБА_10 , старший солдат ОСОБА_4 , солдат ОСОБА_11 , старший солдат ОСОБА_12 , солдат ОСОБА_13 повинні були 06.11.2023 до 13:00 годин перейти в підпорядкування командира 9 механізованої роти та до вказаного часу зосередитись в районі ксп 9 мр 3 мб у АДРЕСА_3 та бути в готовності виконувати завдання у складі підрозділу, діяти за вказівками командира 9 мр на РОП «Алмаз», у складі ВП «Модний», ВП «Хоробрий», ВП «Вірус» та не допустити прориву противника в напрямку Берхівське водосховище Богданівка.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 4 ст. 402 КК України, тобто відкритій відмові виконати наказ начальника, вчиненої в умовах воєнного стану.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 підтверджується зібраними матеріалами кримінального провадження, а саме: протоколами допиту свідків, протоколами слідчих експериментів та іншими доказами у сукупності.

З урахуванням того, що зібраних доказів достатньо для висновку про причетність ОСОБА_4 , приходжу до висновку про обґрунтованість підозри останнього у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.

Щодо ризиків, на які посилається прокурор, то вони не доведені жодним доказом, та ґрунтуються на припущеннях.

При цьому тяжкість покарання не є визначальною обставиною для обрання особі найсуворішого запобіжного заходу.

Так, стосовно ризику переховування, то кримінальне провадження розпочато у листопаді 2023 року, і з цього часу підозрюваний продовжує службу та виконує свої посадові обов`язки, тож його доцільно задіяти у виконанні бойових завдань, а не обмежувати його свободу. Ризик переховування не підтверджується, оскільки з 2023 року таких спроб у ОСОБА_4 не було. Він своєчасно з`являється до слідчого на виклик, прибув до слідчого судді для розгляду відповідного клопотання.

При цьому підозрюваний визнає підозру, співпрацює зі слідством, раніше не судимий. За ч. 4 ст. 402 КК України є можливим призначення 5 років покарання із застосуванням ст. 75 КК України, тобто тяжкість покарання не є такою, щоб стимулювати ОСОБА_4 до переховування.

Отже, ризик переховування не знайшов свого підтвердження.

Щодо ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, то в судовому засіданні ОСОБА_4 пояснив, що він не знає особу свідків, і вливати на них не має наміру. Вплив на свідків є можливим з метою зміни ними своїх показань, однак ОСОБА_4 повністю визнає підозру, тому вливати на свідків є недоцільним.

Таким чином, даний ризик не доведений прокурором.

Щодо ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, то стороною обвинувачення не розкрито, яким саме чином ОСОБА_4 може зашкодити кримінальному провадженню, з урахуванням також визнання ним підозри та надання показань, співпраці зі слідством. Твердження слідчого про те, що підозрюваний може вчинити самокалічення, є припущенням, оскільки ОСОБА_4 має гіпертонічну хворобу 1 ст. та інші супутні хвороби, які не можуть утворитись від самокалічення. Тобто, даний ризик не підтверджується.

Щодо ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, то ОСОБА_4 раніше не судимий, з листопада 2023 року перебуває на службі та не вчиняє будь-яких інших порушень дисципліни. Відтак, існування такого ризику ґрунтується на припущеннях та не доведено жодним доказом.

Таким чином, слідчим суддею констатовано, що жоден з ризиків, на які посилався прокурор, не доведені та їх існування не підтверджується матеріалами кримінального провадження.

Оскільки за приписами ч. 8 ст. 176 КПК України, до військовослужбовців, які підозрюються у вчиненні злочину, передбаченому ст. 402 КК України, застосовується виключно такий запобіжний захід, як тримання під вартою, слідчий суддя не може застосовувати альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, а також більш м`які запобіжні заходи.

Згідно ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Враховуючи, що прокурором не доведено жодний з ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а застосування більш м`якого запобіжного заходу суперечить положенням ч. 8 ст. 176 КПК України, приходжу до висновку про відмову у задоволенні клопотання.

При цьому враховую те, що підстав для застосування будь-якого запобіжного заходу до ОСОБА_4 , не вбачається, з огляду на його особу, відсутність судимості, незадовільний стан здоров`я, який тільки погіршиться в умовах гауптвахти, визнання підозри та співпраці зі слідством, продовження проходження військової служби.

Відповідно до п. «с» ст. 5 Конвенції законними є арешт або затримання, здійснені з метою допровадження особи до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

У той же час, Європейський суд зазначає, що національний суд, який вирішує питання про взяття особи під варту, повинен визначити, чи виправдовують інші підстави, наведені органом досудового розслідування, позбавлення особи свободи.

Суд у рішенні по справі «Белчев проти Болгарії» наголосив, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами. Кримінальний процесуальний закон покладає аналогічний обов`язок на сторону обвинувачення, зазначаючи, що остання має довести суду, крім обґрунтованості обвинувачення та наявності ризиків не процесуальної поведінки особи, ще й неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Отже, підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу, немає, оскільки остання слідча дія по кримінальному провадженню, а саме допит свідків, проведена наприкінці 2013-го року, після чого жодних слідчих дій не здійснювалось. При цьому ОСОБА_4 виконує покладені на нього процесуальні обов`язки, з`являється на допит до слідчого, надає показання, згідно яких визнає підозру та щиро кається, має незадовільний стан здоров`я, що виключає можливість перебування на гауптвахті, продовжує виконувати обов`язки військової служби.

Слідчий суддя не може застосувати запобіжний захід формально, за відсутності ризиків втечі, переховування підозрюваного, впливу на свідків та ризику вчинення нового злочину.

Таким чином, слід дійти до висновку про відсутність підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу не передбачено ч. 8 ст. 176 КПК України за вчинення кримінального правопорушення за ст. 402 КК України, тому у задоволенні клопотання слідчого належить відмовити.

Керуючись ст. ст. 183, 193, 194, 196, 372, 376, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Краматорську) Територіального управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 , погодженого прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_15