ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

власника майна ОСОБА_7 ,

представника власника майна адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою представника власника майна - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 листопада 2024 року про накладення арешту на майно (ЄРДР № 0000022),

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 листопада 2024 року частково задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 та накладено арешт на майно, яке було вилучене в ході обшуку 01 листопада 2024 року у будинку та підсобних приміщеннях, які знаходяться (розміщені) за адресою: АДРЕСА_1 , а саме службовий чек «Укрпошта» №0059 про видачу коштів; службовий чек «Укрпошта» №0061 про видачу коштів; аркуш паперу на якому міститься список комп`ютерної техніки, із зазначенням кількості, вартості; масляний радіатор марки «Ariete» в загальній кількості 50 шт.; павербанк марки «Baseus» з маркуванням в загальній кількості 10 шт.; акумуляторну батарею марки «Volt Polska» в загальній кількості 147 шт.; плиту індукційну в загальній кількості 7 шт., в рамках досудового розслідування кримінального провадження внесеного до ЄРДР № 0000022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.201-3 КК України.

В поданій апеляційній скарзі представник власника майна вважає ухвалу слідчого судді в частині накладення арешту на майно незаконною. Посилається на те, що до матеріалів клопотання про накладення арешту на майно, органом досудового розслідування не були надані докази того, що до незаконної діяльності причетна ОСОБА_7 .. Вказує на те, що вилучене майно в ОСОБА_7 , купувалось останньою, в тому числі і для власного використання, а також для потреб її сім`ї та знайомих у зв`язку із анонсованими керівництвом країни про проблеми з електропостачанням, опаленням, перебої з газопостачанням. Просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на майно ОСОБА_7 відмовити.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та доводи апеляційної скарги, власника майна та його представника, які подану апеляційну скаргу підтримували та просили скасувати арешт майна, думку прокурора, яка апеляційну скаргу заперечувала і просила ухвалу слідчого судді залишити без змін, пояснення детектива, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Арештом майна відповідно до ч.1 ст.170 КПК України є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до вимог ч.ч.2-6 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів . У цьому випадку, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу; 2) спеціальної конфіскації . У цьому випадку, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених КК України; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи . У цьому випадку, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених КК України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У цьому випадку, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

З аналізу положень вищевказаних процесуальних норм закону випливає, що слідчий та/або прокурор повинні довести, що майно, яке на їх думку підлягає арешту повинно відповідати критеріям, визначеним у ст.98 КПК України.

Доведеними повинні бути і ризики щодо такого майна, передбачені ст.170 КПК України, зокрема, - щодо збереження речових доказів.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

На думку апеляційного суду, зазначені вимоги закону при розгляді клопотання прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 про накладення арешту на майно, слідчим суддею в повній мірі дотримані.

З матеріалів клопотання вбачається, що підрозділом детективів Територіального управління БЕБ у Волинській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000022 від 19 серпня 2024 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.201-3 КК України.

Так, згідно матеріалів клопотання, 01 листопада 2024 року під час проведення обшуку у будинку, підсобних приміщеннях, які знаходяться (розміщені) на земельній ділянці кадастровий номер :01:011:0021 за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено: Накладну на поштове відправлення «Укрпошта» №845 від 22.03.2024 на 1-му арк.; Накладну на поштове відправлення «Укрпошта» №783 від 19.04.2024 на 1-му арк.; Накладну на поштове відправлення «Укрпошта» №805 від 19.04.2024 на 1-му арк.; Накладну на поштове відправлення «Укрпошта» №853 від 22.03.2024 на 1-му арк.; Накладну на поштове відправлення «Укрпошта» №775 від 19.04.2024 на 1-му арк.; Накладну на поштове відправлення «Укрпошта» №791 від 19.04.2024 на 1-му арк.; Накладну на поштове відправлення «Укрпошта» №813 від 19.04.2024 на 1-му арк.; Накладну на поштове відправлення «Укрпошта» №679 від 11.04.2024 на 1-му арк.; Накладну на поштове відправлення «Укрпошта» №687 від 11.04.2024 на 1-му арк.; Службовий чек «Укрпошта» №0059 про видачу коштів на 1-му арк.; Платіжну інструкцію на видачу готівки №0285 від 26.03.2024 на 1-му арк.; Службовий чек «Укрпошта» №0061 про видачу коштів на 1-му арк.; Платіжну інструкцію на видачу готівки №0282 від 26.03.2024 на 1-му арк.; Накладну на поштове відправлення «Нова пошта» №8632 від 30.04.2024 на 1-му арк.; Накладну на поштове відправлення «Нова пошта» №2878 від 30.04.2024 на 1-му арк.; Аркуш паперу на якому міститься список комп`ютерної техніки, із зазначенням кількості, вартості на 1-му арк.; Масляний радіатор марки «Ariete», з маркуванням: НОМЕР_1 , Mod: НОМЕР_2 , в загальній кількості 50 шт.; Павербанк марки «Baseus» з маркуванням «Power bank 65w 30000 mAm», в загальній кількості 10 шт.; Акумуляторну батарею марки «Volt Polska» з маркуванням НОМЕР_3 , в загальній кількості 147 шт.; Плиту індукційну, модель «MPM-60-IM-07», в загальній кількості 7 шт.

Доводячи підставність поданого клопотання, вказував про те, що вилучене майно відповідає критеріям, визначеним у ст.98 КПК України у зв`язку з чим і було визнано речовими доказами. А тому, саме з метою збереження речових доказів, проведення відповідних експертиз, просив накласти арешт на це майно.

Проаналізувавши вищевикладене та дослідивши матеріали провадження апеляційний суд вважає, що майно, на яке накладено арешт, дійсно може бути доказом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.201-3 КК України, оскільки відповідає критеріям, визначеним у ст.98 та ч.2 ст.167 КПК України, а тому відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України підлягають арешту - з метою збереження речових доказів.

На підставі викладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала слідчого судді в частині накладення арешту на майно, прийнята з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства, є законною та обґрунтованою, і підстав для її скасування та постановлення нової про відмову в задоволенні клопотання прокурора, як того просить апелянт немає.

Таким чином, посилання представника власника майна на доводи, які викладені в апеляційній скарзі та наведені в ході апеляційного розгляду, на увагу суду не заслуговують, оскільки фактично зводяться до довільної та суперечливої інтерпретації дійсних обставин провадження та відповідних норм чинного законодавства і жодним чином не спростовують наведених вище висновків слідчого судді.

Підстав для скасування оскаржуваної ухвали з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст.376, 405, 407, 422 КПК України, Волинський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 листопада 2024 року про накладення арешту на майно без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: