Справа № 489/8472/24
Провадження № 1-кп/489/976/24
Ленінський районний суд міста Миколаєва
Вирок

іменем України

01 листопада 2024 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальне провадження №0002396 від 11.10.2024 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва Миколаївської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не працюючого, на час вчинення кримінального правопорушення перебував на посаді водія 4 державної пожежно-рятувальної частини НОМЕР_1 державного пожежно-рятувального загону ІНФОРМАЦІЯ_2 у спеціальному званні старший сержант служби цивільного захисту, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336-1 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 ,

встановив:

Відповідно до обвинувального акту наказом начальника Головного управління ДСНС України у Миколаївській області № 339 від 24.10.2016 ОСОБА_3 прийнято на службу, зараховано в кадри Державної служби з надзвичайних ситуацій, призначено на посаду пожежного-рятувальника 4-ї державної пожежно-рятувальної частини ІНФОРМАЦІЯ_2 та присвоєно спеціальне звання молодшого сержанта служби цивільного захисту.

15.10.2019 ОСОБА_3 укладений з Державною службою з надзвичайних ситуацій України в особі начальника Головного управління ДСНС України у Миколаївській області генерал-майора служби цивільного захисту ОСОБА_6 контракт №271/19 про проходження служби цивільного захисту на строк три роки.

Наказом Головного управління ДСНС України у Миколаївській області (по особовому складу) від 01.02.2021 № 20 ОСОБА_3 присвоєно чергове спеціальне звання старший сержант служби цивільного захисту.

Надалі, наказом начальника Головного управління ДСНС України у Миколаївській області № 166о/с від 01.07.2021 ОСОБА_3 призначено на посаду водія 4 державної пожежно-рятувальної частини НОМЕР_1 державного пожежно-рятувального загону ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до наказу 4 ДПРЧ 2 ДПРПЗ ГУ ДСНС України у Миколаївській області (з основної діяльності) від 01.02.2022 № 7 «Про закріплення особового складу підрозділу за караулами» старшого сержанта служби цивільного захисту, ОСОБА_3 закріплено за 3 караулом.

Згідно з нарядом на службу 3 караулу з 08.00 год. 09.03.2022 до 08.00 год. 10.03.2022, затвердженого начальником 4 ДПРЧ 2 ДПРЗ ГУ ДСНС України у Миколаївській області, ОСОБА_3 повинен був заступити на добове чергування.

Однак, 09.03.2022 о 08.00 год. ОСОБА_3 , який перебував на посаді водія 4 державної пожежно-рятувальної частини НОМЕР_1 державного пожежно-рятувального загону ІНФОРМАЦІЯ_2 , всупереч вимогам вищевказаних нормативно-правових актів, діючи умисно, без відповідних дозволів керівництва, за відсутності законних підстав та поважних причин, достовірно знаючи про те, що в Україні діє особливий період, з метою ухилитися від проходження служби цивільного захисту з мотивів небажання переносити труднощі такої служби через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, достеменно знаючи про необхідність заступити на добове чергування та необхідність виконання обов`язків служби з цивільного захисту згідно із займаною посадою, не з`явився на добове чергування до відділу 4 Державної пожежно-рятувальної частини ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_2 .

При цьому, при з`ясуванні керівництвом причин його не виходу, ОСОБА_3 повідомив про небажання подальшого проходження служби цивільного захисту та виконання обов`язків покладених на нього за посадою.

Таким чином, ОСОБА_3 ухилився від проходження служби цивільного захисту в особливий період та своїми діями поставив під загрозу можливість виконання підрозділом дій за призначенням, пов`язаних із рятуванням життя та здоров`я громадян, майна України, її навколишнього природного середовища, під час введеного воєнного стану на території держави та збройної агресії рф.

У подальшому, наказом начальника ГУ ДСНС України у Миколаївській області (по особовому складу) від 09.03.2022 № 70 «Про кадрові питання», ОСОБА_3 звільнено у запас Збройних Сил України (з постановкою на військовий облік) у зв`язку із невиконанням умов контракту особою рядового і начальницького складу,за неприбуття до місця служби під час введеного воєнного стану та виключено з кадрів ДСНС України.

Таким чином, судом в межах судового розгляду, визначених ст. 337 КПК України, встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив ухилення від проходження служби цивільного захисту в особливий період, тобто скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ст. 336-1 КК України.

23.10.2024 між прокурором та обвинуваченим за участю його захисника укладена угода про визнання винуватості відповідно до ст. 472 КПК України.

Згідно з даною угодою сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ст. 336-1 КК України та щодо істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному діянні. Також вказаною угодою визначено із застосуванням ст. 69 КК України покарання, яке повинен понести обвинувачений, у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 грн.

Вказані вид та міра покарання визначені сторонами угоди з урахуванням особи обвинуваченого, який беззастережно визнав свою вину, щиро розкаявся, характеризується позитивно, добровільно перерахував на користь ЗСУ 70000 грн, має на утриманні малолітню дитину та проживає разом з батьком, який має інвалідність та потребує догляду, наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Прокурор, обвинувачений та його захисник в судовому засіданні підтримали угоду про визнання винуватості та вважають, що є всі підстави для її затвердження судом та визначення погодженого сторонами угоди покарання. При цьому, обвинувачений повністю та беззастережно визнав свою винуватість в інкримінованому кримінальному правопорушенні, зазначив про своє щире каяття у вчиненому.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Відповідно до ч. 5 ст. 469 КПК України, укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336-1 КК України, яке згідно зі ст. 12 КК України є нетяжким злочином. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом та беззаперечно погоджується на це. Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди від 23.10.2024 між прокурором та обвинуваченим за участю його захисника про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами виду та міри покарання.

Цивільний позов не заявлявся. У кримінальному провадженні відсутні речові докази та витрати на залучення експертів. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися. Оскільки суд дійшов висновку про можливість призначення обвинуваченому покарання у виді штрафу, тому відсутні підстави для застосування відносно нього запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Керуючись статтями 373, 374, 475 КПК України, суд

ухвалив:

Затвердити угоду від 23.10.2024 між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 про визнання винуватості.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336-1 КК України, і призначити йому із застосуванням ст. 69 КК України узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) грн.

Роз`яснити ОСОБА_3 , що він зобов`язаний сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і повідомити про це уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату штрафу.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не застосовувати.

На вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Ленінський районний суд міста Миколаєва з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1