№ провадження 1-кп/646/1524/2024
УХВАЛА

06 грудня 2024 року м. Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

з боку обвинувачення: прокурора ОСОБА_3

з боку захисту: обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0001650 від 10.07.2024 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

встановив:

Прокурор ОСОБА_3 вважав за можливе призначити кримінальне провадження до судового розгляду, так як обвинувальний акт складено у відповідності до вимог ст. 291 КПК України. Підстав для закриття відповідно до п. п. 4-8 частини першої або частиною другою статті 284 КПК України немає. Підстав для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 частини третьої ст. 314 КПК України, не встановлено.

Крім того, у судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 на 60 днів з метою забезпечення кримінального провадження, мотивуючи тим, що судове провадження не може бути закінчене в межах строку тримання обвинуваченого під вартою, а ризики, передбачені ст. 177 КПК України, що полягають у можливості переховуватися від суду, впливати на потерпілих, свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення та у такий спосіб перешкоджати кримінальному провадженню, продовжують існувати.

Обвинувачений ОСОБА_4 , захисник ОСОБА_5 заперечували проти призначення справи до судового розгляду.

Захисник просив повернути обвинувальний акт прокурору з підстав незазначення мотиву скоєння злочину обвинуваченим при формульванні обвинувачення, додаток до обвинувального акта не відповідає вимогам процесуального закону, обвинувальний акт він як захисник не отримував.

При затвердженні обвинувального акту прокурором йому невідомо до цього часу де знаходився прокурор.

Окрім зазначеного послався на порушення процедури подання клопотання про продовження заходу забезпечення кримінального провадження.

Крім того, просив застосувати до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід, а саме - домашній арешт.

Застосування саме такого запобіжного заходу обумовлено такими фактами, як відсутність судимості обвинуваченого ОСОБА_4 , проходження ним військової служби, участь у бойових діях по захисту суверенітету України та отримання нагород і відзнак за це, наявність міцних соціальних зв`язків у виді шлюбу, постійного місця роботи, постійного місця проживання, утримання повнолітньої доньки.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав клопотання захисника.

Вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивни обвинувальний акт, суд дійшов наступного висновку.

Суд вважає, що кримінальне провадження підлягає призначенню до судового розгляду з наступних підстав: кримінальне провадження підсудне Червонозаводському районному суду м. Харкова, угод про визнання винуватості чи про примирення у порядку ст. ст. 468-475 КПК України до суду не надійшло; підстав для закриття кримінального провадження не вбачається. Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог кримінально-процесуального законодавства, при його затвердженні прокурором дотримані вимоги закону.

Таким чином, достатні підстави для призначення даного кримінального провадження до судового розгляду.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. Строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 спливає 09.12.2024, судовий розгляд не завершено, учасники процесу не допитані, ризики, які було встановлені ухвалою про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою продовжують існувати. Визначальним є те, що ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні тяжкого умисного злочину проти життя людини у стані алкогольного сп`яніння.

Суд враховує при продовженні запобіжного заходу у виді тримання під вартою міцні соціальні з`язки обвинуваченого у виді наявності постійного місця проживання, зареєстрованого шлюбу, позитивну характеристику за місцем роботи. Участь обвинуваченого у захисті суверенітету та територіальної цілісності Укераїни та наявність у нього відзнак за участь у бойових діях.

Також враховує спеціальну військову підготовку обвинуваченого та зняряддя і спосіб скоєння кримінального правопорушення та стан алкогольного сп`яніння обвинуваченого на час скоєння інкримінованого йому злочину. Тобто існує реальний ризик скоєння правопорушення при застосуванні більш м`якого запобіжного заходу та ухилитись від суду.

Запобіжні заходи (домашній арешт та тримання під вартою), які обмежують гарантоване частиною 1 статті 29 Конституції України право людини на свободу та особисту недоторканність, можуть бути застосовані судом на новій процесуальній стадії - стадії судового провадження, зокрема під час підготовчого судового засідання, лише за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставі та в порядку, встановлених законом.

Такий підхід відповідає практиці ЄСПЛ, який у рішенні від 15 грудня 2016 року у справі «Ігнатов проти України» (Ignatovv. Ukraine) вказав, що судовий контроль на новій процесуальній стадії при продовженні дії запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням права особи на свободу та особисту недоторканність, має відбуватися з обґрунтуванням підстав такого продовження (пункт 36).

Враховуючи усталену практику Європейського суду з прав людини у справі (зокрема, рішення «Едуард Шабалін проти Росії» від 16 жовтня 2014 року) про неприпустимість тримання особи під вартою без судового рішення та у контексті даного кримінального провадження, не вирішуючи наперед питання про винуватість чи невинуватість ОСОБА_4 , з метою попередження ризику переховування його від суду, зважаючи на те, що він обвинувачується у вчиненні тяжкого умисного кримінального правопорушення, скоєного в стані алкогольного сп`яніння, що свідчить про підвищений рівень суспільної небезпеки вказаного діяння та ризик повторення немотивованих дій обвинуваченго. Суд також враховує тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі доведення його винуватості, як суттєвий та непереборний ризик ухилення його від суду.

У зв`язку з чим, суд вважає за необхідне залишити ОСОБА_4 під вартою на строк, який у будь-якому разі не може перевищувати 60 днів.

Більш м`які запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть не забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків і його належну поведінку.

З огляду на наведені обставини, суд вважає, що продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 є виправданим заходом, оскільки цього вимагає справжній інтерес суспільства, який незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважає інтереси забезпечення права на свободу.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України розмір застави не визначається.

Щодо доводів сторони захисту.

Щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Посилання захисника на недотримання прокурором строку вручення клопотання про продовження запобіжного заходу стороні захисту не може слугувати самостійною підставою для відмови у задоволенні клопотання.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 315 КПК України під час підготовчого засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право продовжити запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Відповідно до ст. 350 КПК України клопотання учасників судового провадження розглядаються судом після того, як буде заслухана думка щодо них інших учасників судового провадження, про що постановлюється ухвала.

Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Оскільки, прокурором заявлено клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , де строк дії попередньої ухвали закінчується 09.12.2024, то суд з урахуванням основних засад кримінального судочинства повинен розглянути вказане клопотання у найкоротший строк.

Згідно із частиною другою статті 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до Конвенції та практики ЄСПЛ, зокрема, у справах «Нечипорук і Йонкало проти України», «Харченко проти України» та «Лабіта проти Італії», обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених закономвипадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може бути підставою для запобіжного заходу у вигляді ув`язнення. Питання про те, чи є тримання під вартою обґрунтованим, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин. Тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають правило поваги до особистої свободи.

На доводи захисника щодо повернення обвинувального акту прокурору з підстав невірного встановлення органом досудового розслідування об`єкта, не зазначення мотиву інкримінованого ОСОБА_4 злочину, суд керується наступним.

Повернення обвинувального акту не може використовуватися стороною обвинувачення для проведення будь-яких процесуальних дій, крім приведення його у відповідність до вимог ст. 291 КПК, і, відповідно, немає підстав вважати, що після повернення обвинувального акта прокурору може йти мова про будь-яке досудове розслідування, оскільки воно завершене до першого звернення до суду з обвинувальним актом.

Такі висновки сформульовані у постанові ККС ВС від 08 листопада 2022 року у справі № 636/336/21.

Повернення обвинувального акта для усунення недоліків можливе за єдиною передбаченою законом підставою для повернення обвинувального акта прокурору є його невідповідність вимогам ст. 291 КПК, яка встановлює лише вимоги щодо форми і змісту обвинувального акта.

Такої невідповідності захисником у своєму клопотанні про повернення обвинувального акту не довів.

Отже, відповідність правової кваліфікації фактичним обставинам скоєного злочину може бути встановлена під час судового розгляду у рамках предмета доказування.

Що стосується доводів захисника про невідповідність реєстру матеріалів досудового розслідування вимогам КПК України.

То суд звертає увагу на наступне вимоги до обвинувального акту зазначені у ч.ч.2, 3 ст. 291 КПК України. Вказані норми мають імперативний характер і їх вимоги дотримані прокурором при складанні та затвердженні обвинувального акту стосовно ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0001650. То ж додаток до обвинувального акту про вчинені процесуальні дії та належного суб`єкта їх вчинення, зазначені обставини не впливають на імперативні вимоги до обвинувального акту, а стосуються якості наданих доказів, та вирішуються на стадії судового розгляду.

Продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 є одночасною відмовою у застосуванні більш м`якого запобіжного заходу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 22, 27, 314-317, 177-178, 334, 336 КПК України, суд,

ухвалив:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про повернення обвинувального акта прокурору - відмовити.

Закрити підготовчий розгляд та призначити кримінальне провадження № 0001650 від 10.07.2024 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України до судового розгляду у відкритому судовому засіданні одноособовим складом суду на 09 год 30 хв 17 грудня 2024 року.

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу - задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 . у виді тримання під вартою в Державній установі "Харківській слідчий ізолятор" на шістдесят днів, до 03 лютого 2025 року включно, без визначення застави.

Копію ухвали направити до ДУ "Харківський слідчий ізолятор" для виконання.

Викликати у судове засідання учасників судового провадження.

Ухвала в частині продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути оскаржена протягом семи діб до Харківського апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено о 15.00 06.12.2024 р.

Суддя ОСОБА_1