Дата документу 23.09.2024 Справа № 331/5307/24
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 331/5307/24 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/637/24 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 183 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2024 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

захисника - адвоката ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою з доповненнями захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 4 вересня 2024 року, якою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, одруженого, працюючого системним адміністратором у ТОВ «УКРНОР», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 2 листопада 2024 року включно, -

В С Т А Н О В И Л А:

Старший слідчий 2-го відділення слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Запорізькій області ОСОБА_9 за погодженням з прокурором Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 дів, без визначення застави.

За матеріалами провадження ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України, за наступних обставин.

Громадянин України ОСОБА_7 , будучи проросійськи налаштованою особою, о 14 год. 01 хв. 19 лютого 2024 року, діючи умисно, передбачаючи суспільно - небезпечний характер свого діяння та бажаючи настання негативних наслідків, будучи достовірно обізнаним про введення Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 на території України воєнного стану, використовуючи власний обліковий запис у мобільному додатку - системи миттєвого обміну повідомленнями «Telegram», зареєстрований на ім`я « ОСОБА_10 » здійснив поширення, тобто довів до відома хоча б одній особі, інформацію яка не розміщувалась у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних сил України, ІНФОРМАЦІЯ_2 або іншими уповноваженими державними органами з можливістю їх ідентифікації на місцевості, а саме розмістив в Telegram-chat під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3 » за посиланням: « ІНФОРМАЦІЯ_4 » у системі миттєвого обміну повідомленнями «Telegram», на якому публікується інформація для необмеженого кола осіб, здійснив поширення інформації про розташування Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, за можливості їх ідентифікації на місцевості, а саме опублікував повідомлення, мовою оригіналу: «на недостроенной половине балочного моста через Хортицу Хаммер с двумя пусковыми контейнерами по 4 ракеты занял позицию», на території м. Запоріжжя, яка не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами.

Згідно з відповіддю на запит, що надійшов з ІНФОРМАЦІЯ_5 від 16 серпня 2024 року підтверджено відповідність та актуальність інформації станом на 19 лютого 2024 року, яка не розміщувалась у відкритому доступі, оскільки є інформацією з обмеженим доступом.

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у несанкціонованому поширенню інформації про переміщення, рух або розташування Збройних Сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань, за можливості їх ідентифікації на місцевості, якщо така інформація не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами, вчинене в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України.

20 лютого 2024 року відомості про кримінальне правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000112 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України (а.с. 5).

4 вересня 2024 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України (а.с. 60-63).

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя зазначив про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливість застосування до підозрюваного більш м якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою для запобігання вказаних ризиків.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 вважає оскаржувану ухвалу незаконною та необґрунтованою.

В обґрунтування своєї скарги вказує, що застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необґрунтованим.

Просить скасувати оскаржувану ухвалу та частково задовольнити клопотання слідчого та обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладанням на нього процесуальних обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

23 вересня 2024 року від захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 надійшли доповнення, в яких вона вказує, що ОСОБА_7 не має наміру переховуватися від органу досудового розслідування та суду, за першим викликом буде з`являтися до слідчого, має постійне місце проживання, проживає разом з дружиною, офіційно був працевлаштований та ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України належним чином не підтверджені.

Зауважує, що щодо ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, то в контексті ст. 62 Конституції України та відсутності обвинувальних вироків відносно ОСОБА_7 , то він є формальним.

Просить скасувати оскаржувану ухвалу та обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням на останнього процесуальних обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_7 та його захисник підтримали апеляційну скаргу, без надання доповнень.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, рішення слідчого судді вважав законним, обґрунтованим та просив залишити його без змін. Зазначив, що підозрюваний у суді першої інстанції не заперечував обґрунтованості пред`явленої йому підозри.

Заслухавши доповідь судді, підозрюваного, захисника та прокурора, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі та провівши судові дебати, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до положень ст. ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що при розгляді клопотання слідчим суддею належним чином досліджені клопотання слідчого та матеріали провадження, встановлена наявність передбачених законом обставин, які пов`язують можливість застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, наявна обґрунтована підозра, існують передбачені п.п. 1, 2, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики, а також встановлена недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам, і прийнято обґрунтоване рішення про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З наданих суду матеріалів убачається, що органом досудового розслідування ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України.

Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, зроблено з посиланням на матеріали провадження, що їх підтверджують та в апеляційній скарзі не оспорюються.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя правильно встановив, що доводи слідчого в частині наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України є обґрунтованими, з чим погоджується і колегія суддів виходячи з наступного.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Отже, ризик полягає не в настанні певних негативних для кримінального провадження обставин, а в можливості підозрюваного чи обвинуваченого вчинити спроби на досягнення такого результату. Тому суд має оцінювати існування такої можливості саме на теоретичному рівні відповідно до наявних в провадженні відомостей, передбачених в статті 178 КПК України.

Так, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України, яке є тяжким злочином, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років, у зв`язку із чим, враховуючи суворість можливого покарання, що загрожує підозрюваному в разі визнання його винним, існує ризик переховування від органів досудового розслідування та суду.

При цьому, тяжкість можливого покарання не є єдиною підставою для висновку про наявність ризику переховування, оскільки як випливає із матеріалів клопотання, під час обшуку у підозрюваного ОСОБА_7 був вилучений паспорт громадянина Ізраїлю на його ім`я (а.с. 82), що додатково може свідчити про загрозу втечі останнього під час досудового розслідування, в тому числі за межі України.

Ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України обумовлюється тим, що злочин, який інкримінується підозрюваному, був вчинений за допомогою месенджеру «Telegram», а тому перебування ОСОБА_7 на волі, не виключає можливості останнього користуватись електронними пристроями із доступом до соціальних мереж та месенджерів задля знищення, приховання або спотворення доказів, які мають суттєве значення до кримінального провадження.

На переконання колегії суддів, і ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України також існує, оскільки ґрунтується на тому, що підозрюваний може і надалі вчиняти дії, які направлені на підрив основ національної безпеки України та завдання істотної шкоди суверенітетові, територіальній цілісності, недоторканості, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України.

Отже, встановлені слідчим суддею ризики, передбачені п.п. 1, 2, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України обґрунтовані та підтверджені.

Посилання захисника на необґрунтованість ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, апеляційний суд не враховує, оскільки слідчим суддею такий ризик не був встановлений, з чим погоджується і колегія суддів.

З урахуванням вказаного, на переконання колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 , оскільки встановлені судом обставини достатньо переконливо підтверджують, що менш суворі запобіжні заходи не можуть забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків в даному кримінальному провадженні.

Колегія суддів вважає, що слідчим суддею обґрунтовано застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, врахувавши обґрунтованість пред`явленої останньому підозри, наявність вказаних ризиків, а тому законних підстав для скасування ухвали і прийняття нової, відповідно до викладених в апеляційній скарзі доводів захисника, апеляційний суд не вбачає.

Крім того, застосування до підозрюваного ОСОБА_7 такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою кореспондується з положеннями ч. 6 ст. 176 КПК України, які передбачають застосування під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються у вчиненні в тому числі злочину, передбаченого ст. 114-2 КК України тільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Доводи сторони захисту про те, що підозрюваний ОСОБА_7 має постійне місце проживання, проживає разом з дружиною, офіційно був працевлаштований, не можливо віднести до тих стримуючих чинників, які могли у повному обсязі мінімізувати ймовірність вчинення підозрюваним дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання, гарантували б запобігання встановленим ризикам без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

З урахуванням викладеного, колегії суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 407, 422 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу з доповненнями захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 4 вересня 2024 року, якою у відношенні ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 2 листопада 2024 року включно, залишити без змін.

Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4