Справа № 446/1588/21
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.10.2024 року Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області

в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кам`янка-Бузька Львівської області кримінальне провадження № 0000083 внесеному до Єдиного реєстр ру досудових розслідувань 09 липня 2021 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,громадянина України, українця, уродженця м.Нахічевань, республіки Азербайджан, з середньою освітою, не працюючий, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України, раніше не судимому, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він 8 липня 2021року приблизно о 10:00 год., перебуваючи неподалік будинку АДРЕСА_2 , під час сварки з ОСОБА_5 , на грунті тривалих особистих неприязних відносин, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та їх наслідки, бажаючи їх настання, умисно вхопив та стиснув своїми руками праву верхню кінцівку ОСОБА_5 , чим спичинив останній тілесні ушкодження у виді п`яти синців на правій верхній кінцівці, що виникли по механізму удару-стискання, які згідно висновку експерта №45/2021 від 15.07.2021 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

За вказане кримінальне правопорушення кримінальна відповідальність передбачена ч. 1 ст. 125 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України не визнав. Суду пояснив, що в той день, зустрівши ОСОБА_5 він запитав її, чому вона постійно викликає його в поліцію, що вона від нього хоче, а вона почала махати руками, і він захищався, можливо вхопив ОСОБА_5 за руку, коли захищався.

Заслухавши покази обвинуваченого, потерпілого, свідків та дослідивши письмові докази по справі, суд констатує, що вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена повністю показами потерпілої, свідків, а також дослідженими письмовими доказами.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 суду ствердила, що між ним та обвинуваченим вже давно існують неприязні відносини. Того дня між ними виник конфлікт, а саме в той день вона йшла до доньки, машиною їхав ОСОБА_6 , зупинився,вийшов з машини підійшов до неї, почав кричати, брав мене за плече та руку, нею тріпав, а другою рукою її хотів задушити, при цьому казав, що він її задуше. Причину нападу вона пояснити не може. Зазначила, що Він її хапав і стискав її руку, казав вб`є. На ці крики вийшла донька ОСОБА_7 та продавець ОСОБА_8 .. Донька почала кричати, тоді він відпустив її, при цьому сказав, що він її знайде ще і без свідка задуше. Після цього вона пішла на роботу, він зайшов до неї в магазин і продовжував погрожувати їй. В руках у неї була сумка, вона виривалася, сумкою відпихала його. В той день вона звернулась до швидкої допомоги у зв`язку з тим, що в неї піднявся тиск, а на другий день вона звернулась до експерта.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7 суду пояснила, що потерпіла є її мамою. Того дня вона зустрічала маму з маршрутки, вона вийшла на вулицю, побачила маму і поряд машину і обвинувачений шарпає маму і плює на неї. Вказала, що бачила, що обвинувачений тримав маму за руку, хотів наносити удар, бачила як душив, погрожував. Мама не билась. Потім обвинувачений сів в машину і поїхав. Поряд з обвинуваченим свідка ОСОБА_9 не було.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка експерт ОСОБА_10 суду пояснив, що при проведенні експертизи обвинуваченої було виявлено п`ять синців від стискання; обвинувачений схопив її за зап`ястя, в лікарні є виписка з амбулаторії, де в діагнозі зазначено, тілесні ушкодження правого плеча, на зап`ясті не було пошкоджень, було декілька точок прикладання сили, тому виникли різні розміри та забарвлення синців, що свідчить не про удар, а про стискання.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 суду пояснила, що потерпілу знає, обвинуваченого ні. В той день вона розмовляла з донькою, краєм ока бачила, що зупинився бус, вийшов чоловік, між потерпілою і обвинуваченим виникла сварка, після цього бачила, що вони шарпалися, потерпіла відбивалася сумкою, це було по вул.Львівська. Бачила, що обвинувачений схопив потерпілу за плече.

Висковком експерта № 45/2021 від 15.07.2021 року встановлено, що при судово-медичній експертизі потерпілої ОСОБА_5 було виявлено п`ять синців на правій верхній кінцівці, що виникли по механізму удару-стискання від дії тупого предмету, індивідуальні та конструктивні особливості контактуючої поверхні якого не відобразилися, яким, зокрема, могли бути руки та інші сторонні предмети та утворились за 3-5 діб до моменту огляду, тобто можуть відповідати вказаному часу та обставинам виникнення 08.07.2021 року та відносяться до легких тілесних ушкоджень. Встановлено не менше двох точок прикладання травмуючої сили.

Випискою із медичної карти амбулаторного хворого при обстеженні ОСОБА_5 08.07.2021 року встановлено діагноз: забій, садна правого плеча, гіпертонічний криз.

Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України доведена повністю, а його дії необхідно кваліфікувати, як умисне легке тілесне ушкодження.

Відтак, під час судового розгляду є повністю доведеним факт нанесення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_5 і такі тілесні ушкодження, згідно експерта відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Також, оцінюючи покази обвинуваченого ОСОБА_4 щодо відсутності факту завдання ним тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_5 , суд вважає їх такими, що спрямовані на уникнення від відповідальності. Такі покази обвинуваченого ніяким чином не спростовують показів свідків, які були на місці події та не є зацікавленими у вирішенні справи, а також висновком та показами експерта у судовому засіданні, який виявив тілесні ушкодження у потерпілої та підтвердив механізм їх походження,випискою із медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_5 від 08.07.2021 року у якої було виявлено забій, садна правого плеча, гіпертонічний криз.

Посилання захисника на те, що в матеріалах кримінального провадження відсутні прямі, достатні та належні докази, які би окремо або у своїй сукупності підтверджували факт скоєння ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, тобто в умисному нанесенні легких тілесних ушкоджень ОСОБА_5 й те, що кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 за ч.1 ст.125 КК України необхідно закрити на підставі п.1 ч.1 ст.284 КК України за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення, суд констатує таке, що допитані на судовому розгляді свідки, покази яких суд оцінює безпосередньо, а також досліджений висновок експерта та покази експерта дають достатні підстави вважати про те, що інкриміноване кримінальне правопорушення було вчинене і обвинувачений є винним у вчиненні цього кримінального правопорушення.

При призначенні покарання суд враховує положення ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якого покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Також суд враховує загальні засади призначення покарання, визначені ст.65 КК України, а саме призначення покарання в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно положень Загальної частини цього Кодексу та з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

За місцем проживання обвинувачений ОСОБА_4 характеризується позитивно, раніше не судимий, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд не знайшов обставин, які б в силу ст.ст. 66, 67 КК України пом`якшували або обтяжували покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке віднесене до категорії кримінальних проступків, конкретні його обставини, особу винного, який раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не одруженого, згідно з характеристики з місця проживання обвинувачений позитивно характеризується, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин та обирає йому покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1ст. 125 КК Україниу виді громадських робіт, оскільки саме таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

При цьому, відповідно до положень ч.1ст. 49 КК України- особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;

Відповідно до ч.5ст. 74 КК України - особа може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.

Ураховуючи, що з дня вчинення ОСОБА_4 кримінального проступку минуло більше двох років, а також з огляду на відсутність в ході судового розгляду клопотань від учасників судового провадження про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд вважає за необхідне звільнити ОСОБА_4 від покарання за ч.1 ст.125 КК України на підставі положень ст.49, ч.5 ст.74 КК України.

Під час розгляду кримінального провадження потерпілою ОСОБА_5 було подано до суду цивільний позов про відшкодування моральної шкоди у розмірі 100 000 грн.

Потерпіла просила задоволити позовні вимоги у повному обсязі.

Сторона захисту просила відмовити у задоволенні цивільного позову за безпідставністю вимог.

Прокурор в судовому засіданні просила позов задовольнити.

Дослідивши матеріали цивільного позову, заслухавши доводи сторін, суд прийшов до наступного висновку.

Стаття 3 Конституції України проголошує, що людина, її життя та здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Виходячи з цього особливої уваги потребує аналіз злочинів проти найцінніших людських благ життя та здоров`я, оскільки в кримінально-правовому аспекті ці посягання визнаються одними з найнебезпечніших.

Статтею 1177 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

За нормами ч.2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

У п.7 ч.1 ст.368 КПК України зазначено, що, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, чи підлягає задоволенню пред`явлений цивільний позов і, якщо так, на чию користь, в якому розмірі та в якому порядку.

Судовим розглядом встановлено факт заподіяння дійсної, реальної шкоди потерпілій ОСОБА_5 протиправними діями обвинуваченого, а саме, їй були спричинені легкі тілесні ушкодження, що підтверджується вищевказаними у вироку письмовими доказами. Тобто між подією кримінального правопорушення та заподіяною потерпілій шкодою встановлений безпосередній причинно-наслідковий зв`язок.

Частинами першою та другою статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно із частинами третьою-п`ятою статті 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом, залежно від характеру заподіяних фізичних та душевних страждань, їх глибини та погіршення здібностей потерпілого або позбавлення можливості їх реалізації, а також інших негативних наслідків, з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення, при визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, останній був спричинений фізичний біль та страждання у момент заподіяння тілесних ушкоджень. Внаслідок протиправних дій обвинуваченого істотно змінився звичний уклад життя потерпілої, оскільки остання протягом тривалого часу намагалася поновити її порушенні права, її життя у вказаний період було переповненим негативними емоціями, психічними переживанням.

Враховуючи глибину фізичних та душевних страждань, істотність вимушених змін в організації життя, основоположних засад виваженості і справедливості, суд доходить висновку про необхідність часткаово задоволення цивільного позову в частині відшкодування моральної шкоди, стягнувши з ОСОБА_4 на користь потерпілої 50 000 грн. Саме така сума відшкодування, на думку суду, буде еквівалентна завданим їй моральним стражданням внаслідок фізичного болю та вимушених змін у зв`язку з тривалим лікуванням.

Речові докази та процесуальні витрати в даному кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід в рамках даного кримінального провадження щодо обвинуваченого не обирався.

Керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити покарання у виді 200 (двісті) годин громадських робіт.

Відповідно до положень ч.5ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_4 від покарання за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.1ст. 125 КК України на підставі п.1 ч.1ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди - задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 моральну шкоду у розмірі 50 000,00 грн. (п`ятдесят тисяч гривень).

В решті вимог цивільного позову відмовити.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1