Справа 303/3905/24
Провадження 1-кс/303/885/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2024 року місто Мукачево

Слідчий суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

представників особи щодо майна якої вирішувалося

питання про арешт ОСОБА_3

адвоката ОСОБА_4

слідчого ОСОБА_5

розглянувши клопотання ТОВ «МІРОМІР ГРУП», про скасування арешту майна,

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшло клопотання ТОВ «МІРОМІР ГРУП», про скасування арешту майна, яке мотивоване наступним.

21 травня 20224 року слідчим суддею Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області постановлено ухвалу про арешт майна ТОВ «МІРОМІР ГРУП» в кримінальному провадженні № 0000536.

Зі змісту зазначеної ухвали ТОВ «МІРОМІР ГРУП» дізналось про те, що слідчим відділом Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000536, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.04.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 358 КК України.

Подія ймовірного кримінального правопорушення, на думку сторони обвинувачення, обґрунтовувалась тим, що невстановлені особи кредитної установи з використанням підроблених документів незаконно відчужили заставне майно ОСОБА_6 , яке було передане як забезпечення кредиту на підставі договору іпотеки 2006 року, в результаті чого ОСОБА_6 втратив право володіння майном за адресою: АДРЕСА_1 .

ТОВ «МІРОМІР ГРУП» зазначає, що всі обставини на які посилається заявник ОСОБА_6 носять виключно цивільно-правовий характер, належну правову оцінку яким було надано Верховним Судом у справі 303/5688/21, після рішення якого ОСОБА_6 подає завідомо неправдиву інформацію до органів досудового розслідування з метою порушення кримінального провадження.

ТОВ «МІРОМІР ГРУП» наголошує, що відповідно до договору купівлі-продажу нерухомого майна від 07 липня 2021 року, посвідченого приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_7 за реєстровим № 966, законність та чинність якого підтверджена Постановою Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 20.03.2024 у справі № 303/5688/21, товариство є єдиним повноправним власником зазначеного нерухомого майна.

Заявник зазначає, що арешт нерухомого майна, як захід забезпечення кримінального провадження, було застосовано необґрунтовано та незаконно, на теперішній час в арешті відпала потреба з огляду на наступне.

ОСОБА_6 було укладено: іпотечний договір № 0602/0906/88-023-Z-1 від 27.09.2006 за реєстровим № 3109; додаткову угоду № 1 від 11.01.2008 за реєстровим 69 до іпотечного договору № 0602/0906/88-023-Z-1 від 27.09.2006; договір № 2 від 04.02.2009 за реєстровим 303 про внесення змін і доповнень до іпотечного договору № 0602/0906/88-023-Z-1 від 27.09.2006; договір № 3 від 31.05.2011 за реєстровим 1967 про внесення змін і доповнень до іпотечного договору № 0602/0906/88-023-Z-1 від 27.09.2006.

Факт укладання зазначеного іпотечного договору та додаткових угод до нього ОСОБА_6 не оспорювався та не спростовувався у передбачений законодавством спосіб, починаючи з моменту їх укладання та підписання безпосередньо ОСОБА_8 .

Крім того, під час тривалого розгляду судових справ, безпосереднім учасником яких був ОСОБА_6 , зазначеною особою особисто визнавався факт укладання та підписання зазначених документів. Більш того, дані обставини встановлені рішеннями судів під час розгляду справи № 303/5688/21, які набрали законної сили.

В подальшому між ТОВ «Діджи Фінанс» (як законним кредитором ОСОБА_6 та іпотекодержателем) та ТОВ «МІРОМІР ГРУП» 07.07.2021 в порядку ст. 38 Закону України «Про іпотеку» укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме, вбудованих приміщень, що розташовані на 2-му поверсі літ. «А», за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 268,2 кв.м. з метою задоволення кредиторських вимог ТОВ «Діджи Фінанс» до ОСОБА_6 , оскільки останній мав борг за несвоєчасно погашений кредит.

З огляду на викладене, заявник вказує, що однією з підстав скасування арешту майна є факт офіційного придбання ТОВ «МІРОМІР ГРУП» нерухомого майна, на яке було накладено арешт, та підтвердження законності такого придбання рішенням Верховного Суду від 20.03.2024 у справі 303/5688/21, що спростовує доводи сторони обвинувачення про гіпотетичну причетність товариства до вчинена протиправних дій, що можуть охоплюватися складом злочину, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України.

Більш того, факт укладання договору купівлі-продажу нерухомого майна від 07 липня 2021 року, на яке в подальшому було накладено арешт, не є предметом досудового розслідування, оскільки сторона обвинувачення перевіряє діяльність невстановленої групи осіб, яка начебто здійснила незаконне відчуження майна з використанням підроблених документів.

Також заявник зазначив, що підставою арешту нерухомого майна стало визнання його речовим доказом у справі а також можливість його знищення, пошкодження або відчуження.

Разом із тим, на даний час ОСОБА_6 фактично володіє та користується зазначеним майном, надаючи його в оренду суб`єктам підприємницької діяльності, а тому слідчий суддя в обґрунтування таких своїх доводів не поклав жодний доказ або будь-яку сукупність відомостей які так чи інакше можуть свідчити про незаконні дії ТОВ «МІРОМІР ГРУП» щодо даного майна.

Крім того, в ухвалі відсутні ті встановлені стороною обвинувачення особи, які незаконним шляхом здійснили відчуження зазначеного нерухомого майна з використання підроблених документів і яке місце у цьому всьому ланцюгу, на думку сторони обвинувачення, займає ТОВ «МІРОМІР ГРУП», що хоча б якось виправдовувало застосування до останнього заходу забезпечення кримінального провадження, що додатково свідчить про необґрунтованість накладеного арешту.

Скаржник наголосив, що невиправдне застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна призвело до безмірного та неконтрольованого втручання в права ТОВ «МІРОМІР ГРУП», але, в той же час, та мета, заради якої накладався арешт, досягнута не була, оскільки майно як належало заявнику, так і продовжує йому належати, що в чергове свідчить про те, що арешт накладено необґрунтовано виключно в інтересах заявника, оскільки це дозволяє ОСОБА_6 унеможливлювати зареєструвати ТОВ «МІРОМІР ГРУП» своє право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно після прийняття законного та обґрунтованого рішення Верховного Суду від 20.03.2024.

При вирішенні питання про арешт не дотримано вимог ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, оскільки в матеріалах клопотання, в контексті так званої «протиправної діяльності» відсутня навіть мінімальна інформація про незаконні дії з майном, сукупність яких хоч якось виправдовувало такий ступінь втручання держави в права ТОВ «МІРОМІР ГРУП»; відсутня будь-яка інформація, про факт будь якої протиправної діяльності ТОВ «МІРОМІР ГРУП», оскільки мова йде про законну реалізацію особою своїх прав шляхом набуття у власність майна на підставі раніше укладеного правочину відповідно до діючого законодавства та відсутність будь-яких обставин, які можуть поставити під сумнів легітимність укладених правочинів; розмір шкоди за так званим «епізодом протиправної діяльності» не визначений, у зв`язку із відсутністю судової експертизи, що свідчить про необґрунтованість арешту через те що обираючи захід забезпечення кримінального провадження суддя не зазначив жодної співмірної обставини для накладення арешту на майно та водночас позбавив можливості ТОВ «МІРОМІР ГРУП» права вільно розпоряджатися та користуватися своїм майном, яке він набув на законний підставах.

З огляду на викладене, ТОВ «МІРОМІР ГРУП» просило скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області 21 травня 2024 року на вбудовані нежитлові приміщення, об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 268.2 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 000, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні представники заявника підтримали заяву з підстав, викладених у ній.

В судовому засіданні слідчий просив відмовити в задоволенні клопотання з підстав його необґрунтованості.

Дослідивши матеріали клопотання, вислухавши надані пояснення, всебічно, повно, оцінивши усі наявні докази, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000536, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.04.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 358 КК України.

21 травня 20224 року слідчим суддею Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області в ході досудового розслідування кримінального провадження винесено ухвалу про арешт майна - на вбудовані нежитлові приміщення, об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 268.2 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 000, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала мотивована тим, що майно, на яке накладено арешт, визнане речовим доказом, може бути предметом експертних досліджень та здійснення слідчих дій в ході досудового розслідування. Крім того, слідчим суддею зазначено, що арешт накладається з метою усунення будь-яких ризиків, передбачених абз. 2 ч.1 ст. 170 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Завданням арешту майна у розумінні ч.11 ст. 170 КПК України є заборона або обмеження користування, розпорядження майном, і вони можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

При вирішенні питання суд враховує наступне.

З наданих ТОВ «МІРОМІР ГРУП» документів, зокрема, рішень судів, встановлено, що постановою Верховного Суду від 20 березня 2024 року у справі № 303/5686/21, залишено буз змін рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 грудня 2021 року, яким відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_6 до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», ТОВ «МІРОМІР ГРУП». Зокрема, вказаними судовими рішеннями, серед іншого, встановлено нижченаведене.

ПАТ «Дельта Банк» набув на підставі укладеного 25 травня 2012 року з АТ «Сведбанк» договору купівлі-продажу прав вимоги, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9 за реєстровим № 1306, право вимоги до ОСОБА_6 (прав нового кредитора та нового іпотекодержателя) за кредитним договором від 27 вересня 2006 року і забезпечувальним договором.

За результатами проведеного 28 липня 2020 року електронного аукціону ПАТ «Дельта Банк» уклало 02 вересня 2020 року з ТОВ «Діджи Фінанс» договір № 2303/К1/1 про відступлення прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_10 за реєстровим № 1609.

Отже, ТОВ «Діджи Фінанс» набуло прав вимоги до ОСОБА_6 (прав нового кредитора та нового іпотекодержателя) за кредитним договором від 27 вересня 2006 року і за іпотечним договором від 27 вересня 2006 року. Фактичний розмір заборгованості за кредитним договором, право вимоги якої отримало ТОВ «Діджи Фінанс», становив 118 750,59 доларів США (сума кредиту, еквівалент 3 278 098,25 грн), 91 907,05 доларів США (проценти, еквівалент 2 537 085,04 грн), а разом 210 657,64 доларів США (еквівалент 5 815 183,29 грн).

Такий розмір боргового зобов`язання ОСОБА_6 , яке існувало та продовжує існувати, був установлений договором від 02 вересня 2020 року № 2303/К1/1 про відступлення прав вимоги.

25 листопада 2020 року державний реєстратор приватний нотаріус ОСОБА_10 у зв`язку з укладенням договору від 02 вересня 2020 року № 2303/К1/1 про відступлення прав вимоги ТОВ «Діджи Фінанс» зареєстрував зміни в реєстраційному записі Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про іпотеку 3795631, первісна реєстрація якої існувала з 27 вересня 2006 року, щодо зміни іпотекодержателя з ПАТ «Дельта Банк» на ТОВ «Діджи Фінанс» на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 55337471, номер запису про іпотеку 39368080 (спеціальний розділ).

Ані договором купівлі-продажу прав вимоги, укладеним 25 травня 2012 року між АТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк», ані договором про відступлення прав вимоги, укладеним 02 вересня 2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Діджи Фінанс», не вирішувалися питання щодо обтяження належного ОСОБА_6 нерухомого майна іпотекою та забороною відчуження, не встановлювалися такі обтяження, оскільки обтяження предмета іпотеки, що були встановлені іпотечним договором від 27 вересня 2006 року, існували та не припинялися з моменту їх первісної реєстрації і весь цей час іпотечний договір залишався чинним.

Обтяження предмета іпотеки не регулювалися договорами щодо переходу прав за кредитним та іпотечним договорами, натомість договори щодо переходу цих майнових прав слугували підставами для державної реєстрації переходу прав і змін щодо кожного наступного іпотекодержателя, який на підставі нотаріально посвідченого договору набував відповідних прав, що і здійснювалося послідовно приватними нотаріусами як державними реєстраторами відповідно до положень статті 182, статей 208, 209, 639 ЦК України, статей 4, 24 Закону України «Про іпотеку», статей 4, 5, 10, 12, 18, 26, 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Таким чином, ТОВ «Діджи Фінанс» набуло прав іпотекодержателя за іпотечним договором від 27 вересня 2006 року, обтяження спірного нерухомого майна приватними нотаріусами не вносилися як нове, а переносилося вже існуюче обтяження, яке зареєстроване на підставі іпотечного договору від 27 вересня 2006 року.

З огляду на викладене, суду дійшли висновку про відсутність підстав для визнання частково недійсним договору від 02 вересня 2020 року про відступлення прав вимоги, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Діджи Фінанс».

Крім того, суди наголосили на тому, що повідомленням-вимогою від 07 вересня 2020 року вих. № 4/з/лід ТОВ «Діджи Фінанс» повідомило ОСОБА_6 про набуття прав вимоги за кредитним та іпотечним договорами, зажадало від нього у 30-денний строк з моменту направлення повідомлення-вимоги усунути порушення умов кредитного договору шляхом сплати заборгованості у сумі 5 815 183,29 грн, визначеної станом на 02 вересня 2020 року. Попередило, що у разі невиконання вимоги ТОВ «Діджи Фінанс» зверне стягнення на предмет іпотеки: нежиле приміщення під номером 1, яке знаходиться за адресою: вул. Миру, 8, місто Мукачево Закарпатська область, шляхом продажу предмета іпотеки від свого імені або шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.

Оскільки борг за кредитним договором ОСОБА_6 не був сплачений, 07 липня 2021 року ТОВ «Діджи Фінанс» уклало з ТОВ «Міромір Груп» договір купівлі-продажу нерухомого майна, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 за реєстровим № 966, на підставі якого у порядку реалізації прав іпотекодержателя за іпотечним договором від 27 вересня 2006 року, посвідченим приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу ОСОБА_11 за реєстровим № 3108 (з наступними змінами і доповненнями), ТОВ «Діджи Фінанс» продало належний ОСОБА_6 предмет іпотеки вбудоване нежитлове приміщення № 1, площею 268,20 кв. м, у будинку АДРЕСА_2 .

Право власності ТОВ «Міромір Груп» на набуте за вказаним договором нерухоме майно (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000) було 07 липня 2021 року зареєстровано державним реєстратором приватним нотаріусом ОСОБА_7 : рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 59169620 від 08 липня 2021 року, номер запису про право власності 42882015, іпотека (номер запису про іпотеку 39368080 (спеціальний розділ) була 07 липня 2021 року погашена, що зафіксовано в інформаційних довідках із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 08 липня 2021 року № 264968068, № 264998112, від 02 лютого 2022 року № 297617069.

Також суд касаційної інстанції зазначив, що ТОВ «Міромір Груп» придбало майно за ціною, яка визначена суб`єктом оціночної діяльності з дотриманням умов договору іпотеки та вимог статті 38 Закону України «Про іпотеку», тому в його діях не було недоброчесності і товариство є добросовісним набувачем майна. З огляду на викладене, правові підстави для визнання договору купівлі-продажу від 07 липня 2021 року нерухомого майна, укладеного між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «Міромір Груп», недійсним та витребування цього майна від ТОВ «Міромір Груп» відсутні.

Таким чином, слідчий суддя зазначає, що вказаними судовими рішеннями доведено, серед іншого, законність та правомірність набуття ТОВ «МІРОМІР ГРУП» спірного нерухомого майна.

Слідчий суддя наголошує, що органом досудового розслідування не надано доказів на проведення з арештованим майном жодної слідчої дії, щоб виправдовувало необхідність подальшого арешту майна з урахуванням обставин, встановлених судом, що свідчить про те, що з моменту накладення арешту на нерухоме майно, органи досудового розслідування не вживали належних заходів для забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування кримінального провадження, останнє здійснювалося формально та майже без проведення слідчих дій.

Статтею 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини та основних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі "Іатрідіс проти Греції", заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-П).

Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява № 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series А № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", п.50, Series AN 98).

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини, найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Враховуючи, що арештом нерухомого майна здійснюється невиправдне надмірне та неконтрольоване втручання в права ТОВ «МІРОМІР ГРУП», спірні правові відносини пов`язані з нерухомим майном носять характер цивільно-правових, після накладення арешту на майно ефективні заходи для забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування кримінального провадження не вживалися, органом досудового розслідування не надано доказів на необхідність подальшого арешту на майно в розрізі пов`язаності вказаного майна з правовою кваліфікацію, за якою здійснюється досудове розслідування кримінального правопорушення, суд дійшов висновку, що накладений арешт на майно підлягає скасуванню, як такий, в існуванні якого відпала потреба.

Керуючись ст. ст. 174, 309, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області 21 травня 2024 року на вбудовані нежитлові приміщення, об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 268.2 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 000,розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошено 29 липня 2024 року.

Слідчий суддя Мукачівського міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_1