Справа № 761/7950/18 Головуючий в 1 інстанції - ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/5736/2024 Доповідач в 2 інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

25 листопада 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

суддів: ОСОБА_2 (головуюча), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар - ОСОБА_5

за участю:

прокурора - ОСОБА_6

обвинувачених - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисників - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження № 0000034 від 05 квітня 2017 року за апеляційною скаргою з доповненнями прокурора відділу Київської міської прокуратури на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 30 вересня 2024 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 30 вересня 2024 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України, ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 191 КК Україниповернуто прокурору Київської міської прокуратури для усунення виявлених порушень.

Вказане рішення суд першої інстанції мотивував тим, що зазначені в обвинувальному акті адреси місць проживання потерпілих не відповідають дійсності, що не спростовано прокурором, а тому з метою дотримання їх процесуальних прав вважає, що обвинувальний акт слід повернути прокурору для усунення виявлених недоліків, у тому числі, шляхом встановлення персоніфікованих даних потерпілих через дипломатичні установи щодо фактичного часу їх перебування в Україні та реальної можливості комунікації з ними для забезпечення подальшої участі у кримінальному провадженні.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, прокурор подав апеляційну скаргу з доповненнями, в якій указав про незаконність оскаржуваної ухвали у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор зазначив про те, що обвинувальний акт складено з дотриманням вимог закону, а саме зазначено всі вимоги, передбачені ч. 2 ст. 291 КПК України, в тому числі вказано анкетні відомості щодо кожного потерпілого, які були відомі слідчому на момент складання обвинувального акта. Також вказав, що неможливість забезпечення явки потерпілих в судові засідання не є підставою для повернення обвинувального акта прокурору, при тому, що явку потерпілих можливо забезпечити в ході судового розгляду шляхом судових викликів або надання відповідних судових доручень. Крім цього зазначив, що після повернення обвинувального акта прокурор позбавлений можливості вчиняти будь-які дії, спрямовані на встановлення місцезнаходження потерпілих, оскільки такі дії не передбачені КПК України, а вправі лише усунути недоліки обвинувального акта, відтак вказане процесуальне рішення суду призводить до затягування розгляду кримінального провадження. Просив оскаржувану ухвалу скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора, захисник ОСОБА_10 вказав, що не погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора та просить суд відмовити в її задоволенні. На обґрунтування своєї позиції вказав, що згідно з п. 3 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити анкетні відомості кожного потерпілого, в тому числі адресу проживання, однак в судових засіданнях в суді першої інстанції встановлено, що жоден з вказаних в обвинувальному акті адресів потерпілих не відповідає дійсності, а відомості щодо їх місця проживання вказані неправильно ще під час складання обвинувального акту, відповідно потерпілі безрезультатно з 2018 року викликались до суду, що в своєю чергу унеможливлює проведення їх допиту та взагалі судового розгляду.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги з доповненнями та просив їх задовольнити; пояснення обвинувачених та їх захисників, які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги прокурора з доповненнями, просили ухвалу суду залишити без змін; вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги прокурора з доповненнями, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України суд у підготовчому судовому засіданні має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.

Повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд указав на невідповідність його вимогам п. 3ч. 2 ст. 291 КПК України.

Однак, з вказаним висновком суду колегія суддів погодитися не може з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство).

Так, обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 містить всі необхідні відомості, передбачені кримінальним процесуальним законом, зокрема і анкетні відомості щодо кожного потерпілого, а саме дату і місце їх народження, громадянство, місце проживання.

За таких обставин органом досудового розслідування при складанні обвинувального акта порушень вимог кримінального процесуального закону допущено не було і обвинувальний акт містив відомості щодо місця проживання кожного потерпілого.

Посилання суду першої інстанції про те, що в обвинувальному акті адреси місць проживання потерпілих не відповідають дійсності, а за відсутності потерпілих суд не в змозі з`ясувати всі обставини, які необхідні для вирішення питання про можливість призначення справи до судового розгляду та в подальшому проводити судового розгляд, колегія суддів вважає безпідставними, адже встановлення місця проживання потерпілих та забезпечення їх явки в судові засіданні можливі в ході судового розгляду вказаного кримінального провадження, зокрема шляхом надання судом за клопотанням сторони кримінального провадження доручення слідчому/прокурору на встановлення місця знаходження потерпілих (ст. 333 КПК України), або шляхом надання судового доручення в рамках міжнародного співробітництва, в тому числі щодо надання іноземному суду доручення на вручення судових повісток та викликів.

Крім того, як вбачається з наданого прокурором в судовому засіданні листа Управління стратегічних розслідувань в місті Києві Національної поліції України від 20.10.2022 року, про виконання доручення прокуратури міста Києва у кримінальному провадженні № 0000034 щодо встановлення фактичного місця перебування потерпілих у вказаному кримінальному провадженні, встановлено, що станом на жовтень 2022 року 6 потерпілих не проживають за адресами, вказаними в обвинувальному акті, а 4 потерпілих з 2022 року не проживають на території України, а тому суд не позбавлений можливості, у разі заявлення відповідного клопотання, подати запит до дипломатичних установ щодо часу перебування на території України потерпілих, які є громадянами інших держав, та встановити можливі зв`язки комунікації з ними задля забезпечення їх подальшої участі у розгляді вказаного кримінального провадження.

За наведених обставин, колегія суддів приходить до переконання, що судом першої інстанції не було вжито всіх передбачених законом заходів для забезпечення участі потерпілих у розгляді кримінального провадження.

Поряд з цим, колегія суддів звертає увагу, що невідповідність обвинувального акта вимогам п. 3 ч. 2 ст. 291 КПК України може мати місце у випадку відсутності зазначення у ньому анкетних даних потерпілих.

Таким чином, під час апеляційного розгляду колегією суддів не було встановлено порушень, допущених при складанні обвинувального акта щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 які б перешкоджали суду першої інстанції призначити кримінальне провадження до судового розгляду, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги прокурора про необґрунтованість повернення обвинувального акта є слушними, а тому апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення, а ухвала суду - скасуванню з поверненням матеріалів провадження до суду першої інстанції для виконання вимог ст.ст. 314-317 КПК України.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу з доповненнями прокурора відділу Київської міської прокуратури задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 30 вересня 2024 року про повернення обвинувального акта прокурорускасувати.

Матеріали кримінального провадження повернути до суду першої інстанції для виконання вимог ст.ст. 314 - 317 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4