Справа № 741/1447/23 1-кп/729/121/24 р.
В И Р О К

і м е н е м У к р а ї н и

04.11.2024 Бобровицький районний суд Чернігівської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

захисника - адвоката ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Бобровиця кримінальне провадження внесене в ЄРДР за № 0000569 від 05.05.2023 року по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Сквира Сквирського району Київської області, маючого середню освіту, одруженого, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 , солдата, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 05.05.2023 у період часу з 16:00 по 20:00 години, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився в кімнаті житлового будинку за адресою АДРЕСА_2 , де на той час також перебував громадянин ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В цей час, ОСОБА_5 , з мотивів раніше виниклих неприязних відносин під час сварки, з метою заподіяння смерті останньому, діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, нехтуючи загальнолюдськими правилами співжиття і нормами моралі, використовуючи малозначний привід, особисто повалив громадянина ОСОБА_6 на підлогу та завдав йому не менше 4-5 ударів кулаками в область голови, чим спричинив ОСОБА_6 тілесні ушкодження у виді відкритого перелому кісток носа зі зміщенням уламків, закритого перелому верхньої щелепи справа, забійної рани проекції правої брови, синців лівої та правої орбітальних ділянок, синця та масивного набряку правого вуха, що у комплексі призвели до смерті ОСОБА_6 на місці події 05.05.2023 близько 20:00 години. Відповідно до висновку експерта № 71, смерть ОСОБА_6 настала внаслідок аспірації кров`ю, котра у свою чергу є наслідком множинних переломів кісток лицевого черепа.

Свою вину ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.115 КК України не визнав. Покази надавати відмовився.

Хоча ОСОБА_5 не визнав своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, і таку його позицію суд розцінює, як спосіб захисту, обраний для себе обвинуваченим, його вина у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується сукупністю зібраних, перевірених і послідовно досліджених судом доказів, які є належними, допустимими, достовірними, достатніми та взаємопов`язаними для прийняття відповідного процесуального рішення.

Так, винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується показаннями свідків, висновками проведених по справі судово-медичних експертиз та іншими доказами, зазначеними далі у вироку.

Свідок ОСОБА_7 пояснила, що вона проживає в АДРЕСА_2 . Обвинувачений є її чоловіком, вони мають двох спільних дітей. Вона (свідок) знає обвинуваченого з січня 2017 року. 5 травня 2023 року вона (свідок) разом із обвинуваченим перебували у спальній кімнаті, де розпивали алкогольні напої, вжили трішки більше 0,5 л горілки. Потім з роботи додому приїхав її (свідка) батько ОСОБА_6 , який також перебував у стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_6 в своїй кімнаті, а саме залі, включив телевізор та ліг на диван його дивитися. Потім ОСОБА_6 почав сваритися на неї (свідка), а тому вона вийшла до нього в кімнату, словесна сварка продовжувалася. Свідок намагалася припинити сварку. Потім обвинувачений вибіг зі своєї кімнати, схопив ОСОБА_8 , який перебував на дивані, та один раз вдарив. Від отриманого удару ОСОБА_6 спиною впав на підлогу. Вона (свідок) почала розбороняти обвинуваченого та ОСОБА_8 , руками намагалася зупинити їх, штовхала, але вони не реагували. Обвинувачений продовжував бити ОСОБА_8 вже на підлозі, останній в цей момент намагався ногами відбиватися від обвинуваченого. Після падіння на підлогу ОСОБА_8 , ОСОБА_5 завдав йому близько 4-х ударів в голову і батько вже не вставав з підлоги. Потім зайшла бабуся, ОСОБА_9 , і побачивши, що трапилося, вийшла з будинку, а обвинувачений побіг за нею. Свідок підійшла до батька та намагалася підняти його голову, яка була вся в крові. ОСОБА_6 почав харчати. Свідок пояснила, що у голові батька була вмонтована пластина і ОСОБА_5 про це достеменно знав. Така пластина була в батька в голові давно і лікарі говорили, щоб він був обережний та не травмував голову. ОСОБА_7 злякалася і разом із малолітнім сином втекла з будинку, через городи побігла до ОСОБА_10 , щоб викликати швидку допомогу. Свідок зазначає, що у неї з обвинуваченим були нормальні сімейні стосунки, вони могли разом вживати алкогольні напої. Між нею та обвинуваченим виникали сварки. Коли ОСОБА_6 перебував у стані сп`яніння, то постійно чіплявся до обвинуваченого, у результаті чого останній міг бити його. У обвинуваченого та ОСОБА_8 були нормальні відносини до тих пір, поки вони не вживали разом алкогольні напої. Коли обвинувачений та ОСОБА_6 разом вживали спиртне, то між ними неодноразово виникали конфлікти та бійки, в результаті яких ОСОБА_6 потрапляв до лікарні. Були також випадки, що у зв`язку із сварками та бійками між обвинуваченим та ОСОБА_11 на місце викликалися працівники поліції, але ніяких заяв не писали. Обвинувачений в стані алкогольного сп`яніння неодноразово безпідставно здійснював виклик працівників поліції, повідомляв про факти, які насправді не існували (вбив тестя, має вибухові пристрої та зброю тощо). Під час сварок з обвинуваченим, а також коли останній піднімав на неї (свідка) руку, вона також викликала працівників поліції, оскільки боялася за своє життя та здоров`я через його агресивну поведінку. 5 травня 2023 року обвинувачений наніс ОСОБА_11 мінімум 4 удари. Він наносив удари хаотично по всій голові, коли батько вже лежав на підлозі. Швидку медичну допомогу викликала і сусід, і тітка ОСОБА_10 на її (свідка) прохання, оскільки в неї не було телефону. ОСОБА_9 також ходила до ОСОБА_12 та просила викликати швидку медичну допомогу. У момент побиття в будинку були присутні вона (свідок), обвинувачений, їх малолітній син ОСОБА_13 , ОСОБА_6 та ОСОБА_9 .

Свідок ОСОБА_9 пояснила, що вона є матір`ю покійного ОСОБА_6 , постійно проживає в АДРЕСА_2 . Обвинувачений є чоловіком її онуки ОСОБА_14 . 5 травня 2023 року обвинувачений перебував у будинку з дружиною ОСОБА_15 та був у стані алкогольного сп`яніння. Також вдома перебували вона (свідок) та малолітній син обвинуваченого та ОСОБА_14 . ОСОБА_6 був на роботі та увечері повернувся додому напідпитку. Він зайшов в зал, сів на диван і у нього з обвинуваченим, який знаходився в спальні, виникла якась сварка. В цей час свідок теж перебувала у залі разом із малолітнім ОСОБА_13 , який дивився мультфільми. ОСОБА_9 забрала дитину та вийшла з кімнати. Потім вона (свідок) почула в кімнаті шум, та вийшовши із спальні побачила як обвинувачений взяв ОСОБА_8 , який сидів на дивані, рукою за одяг, а іншою рукою почав наносити удари. ОСОБА_14 у цей момент також перебувала в залі. Вона (свідок) зверталася до обвинуваченого, просила припинити побиття, але останній не реагував. Свідок бачила, як обвинувачений завдав ОСОБА_16 , який вже лежав на підлозі, декілька ударів, після цього вона вийшла з будинку та пішла до племінниці ОСОБА_17 , щоб викликати швидку медичну допомогу, оскільки не має телефону. По дорозі її (свідка) наздогнав обвинувачений, штовхнув, вона впала. Обвинувачений сів поряд та запитав: « ОСОБА_18 ти йдеш? Викликати працівників поліції?». Вона (свідок) відповідала обвинуваченому, що йде до ОСОБА_17 по ліки. Після цього обвинувачений розвернувся та побіг назад додому. Далі ОСОБА_9 вирішила повернутися додому, щоб подивитися на стан ОСОБА_8 . Підійшовши до хвіртки, вона не змогла її відчинити, а тому пішла в домогосподарство через город. Коли свідок підійшла до сараю, обвинувачений перебував на вулиці і її не бачив. Двері в будинку були відчинені і вона зайшла в будинок та побачила, що ОСОБА_6 лежав на підлозі, його обличчя було повністю розбите і в крові. ОСОБА_14 з дитиною в будинку не було. У ОСОБА_8 в минулому була травма голови, під час операції йому було встановлено пластину і обвинувачений про це знав. Свідок не підходила близько до ОСОБА_6 , а зразу ж вийшла з будинку та пішла до брата чоловіка, який проживає через дорогу, щоб викликати швидку медичну допомогу і поліцію. Карета швидкої медичної допомоги приїхала швидко разом із працівниками поліції. Коли свідок повернулася додому, то в будинок її не впустили. До цієї події бувало, що між обвинуваченим та ОСОБА_11 виникали конфліктні ситуації та сварки, іноді обвинувачений піднімав на ОСОБА_8 руку.

Свідок ОСОБА_19 пояснив, що він проживає в АДРЕСА_3 . ОСОБА_6 був чоловіком його (свідка) тітки. Після 15 години свідок повернувся з роботи додому та зателефонував ОСОБА_16 , щоб той допоміг по господарству. ОСОБА_6 прийшов до свідка, зробив певну роботу , за що свідок заплатив йому гроші, після чого ОСОБА_6 пішов додому. ОСОБА_6 перебував в стані алкогольного сп`яніння. У нього (свідка) ОСОБА_6 не вживав алкогольних напоїв. Близько 19 години свідок пішов до перукаря. У проміжок часу з 19 години до 19 години 30 хвилин, до нього зателефонував старший син та повідомив, що до них додому приходив обвинувачений, який зайшов у веранду будинку, перебував в стані алкогольного сп`яніння та не зовсім коректно і агресивно поводив себе відносно його (свідка) дітей. Коли дочка ОСОБА_20 намагалася вигнати обвинуваченого, останній хотів її поцілувати, але дочка відштовхнула його, у результаті чого останній «випав» з приміщення веранди і діти замкнули вхідні двері. Свідок злякався та викликав працівників поліції, повідомивши, що обвинувачений приходив до його неповнолітніх дітей та чіплявся до них. Орієнтовно через 15 хвилин свідок повернувся додому. Дочекавшись працівників поліції він разом із поліцейськими, працівниками швидкої медичної допомоги, які приїхали майже одночасно, та дочкою ОСОБА_8 , ОСОБА_21 , яка вже стояла біля хвіртки будинковолодіння АДРЕСА_2 , зайшли в будинок, в якому на той час проживав обвинувачений. У будинку, в залі, на підлозі з закривавленим обличчям лежав ОСОБА_6 . ОСОБА_5 пребував у сусідній кімнаті. ОСОБА_9 та ОСОБА_14 в будинку не було. Медичний працівник перевірила наявність ОСОБА_22 та констатувала смерть ОСОБА_8 , після чого працівники поліції попросили вийти з будинку. Зі слів сина ОСОБА_23 йому (свідку) стало відомо про те, що в той момент, коли діти йшли ловити курчат, які були в кошарі навпроти двору, то бачили, як обвинувачений наздогнав ОСОБА_9 , яка йшла в сторону подвір`я ОСОБА_10 , двічі вдарив її, після чого остання впала. Потім обвинувачений пішов в інший бік. Свідку відомо, що до цієї події між обвинуваченим та ОСОБА_11 також виникали словесні сварки, але в них не вмішувався. Бійок між обвинуваченим та ОСОБА_11 він (свідок) раніше не бачив.

Свідок ОСОБА_24 пояснила, що вона проживає в АДРЕСА_4 . ОСОБА_6 доводився їй (свідку) двоюрідним братом та проживав по сусідству через два будинки. 5 травня 2023 року увечері, орієнтовно після 19 години, вона (свідок) перебувала вдома, та почула стукіт у вікно її кімнати. Вона побачила, що під вікном стояли ОСОБА_14 та її малолітній син ОСОБА_13 . ОСОБА_25 просила відчинити двері. Коли вони зайшли в будинок, то ОСОБА_14 поросила викликати швидку медичну допомогу, оскільки обвинувачений побив її батька ОСОБА_8 , який тепер «харчить». Свідок зателефонувала до ОСОБА_12 та попросила викликати швидку медичну допомогу, оскільки сама ніколи цього не робила. ОСОБА_12 сказав, що ОСОБА_9 уже прийшла до нього та також прохала викликати швидку допомогу. Потім ОСОБА_14 зателефонувала другій дочці ОСОБА_8 , ОСОБА_26 , та попросила її приїхати, пояснила, що обвинувачений побив їх батька. Після того, як свідок побачила здалеку, що до двору ОСОБА_8 приїхали працівники поліції, то сказала ОСОБА_14 , що вона може йти додому. Обвинуваченого свідок знає з того моменту, як він одружився із ОСОБА_14 . Свідок також показала, що між обвинуваченим та ОСОБА_11 раніше виникали сварки, у ході яких обвинувачений міг побити ОСОБА_11 . Внаслідок такого побиття ОСОБА_6 лікувався в лікарні, але заяву в правоохоронні органи відмовлявся подавати. Свідок раніше особисто бачила, як обвинувачений до крові бив ОСОБА_8 . ОСОБА_9 того вечора свідок не бачила. ОСОБА_14 розповідала, що сварка розпочалася після того, я ОСОБА_6 сказав їм (обвинуваченому та ОСОБА_14 ) до яких пір вони будуть пити.

Свідок ОСОБА_12 пояснив, що він проживає в АДРЕСА_5 . ОСОБА_6 доводився йому (свідку) племінником та хрещеником. У травні місяці 2023 року, точної дати не пам`ятає, у вечірній час до нього додому прийшла ОСОБА_9 , яка просила викликати швидку медичну допомогу, повідомила, що її син ОСОБА_6 лежить у кімнаті будинку побитий та увесь в крові, оскільки його побив ОСОБА_5 . Він (свідок) не ходив того дня в будинок, де проживав ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , особисто не бачив, що там відбувалося.

Свідок ОСОБА_27 пояснила, що вона проживає в АДРЕСА_5 разом з ОСОБА_12 5 травня 2023 року увечері до них додому прийшла ОСОБА_9 , яка була вся в сльозах, та повідомила, що її син ОСОБА_6 лежить у кімнаті будинку увесь у крові, не знає чи живий, чи мертвий, просила викликати швидку медичну допомогу. Її (свідка) чоловік ОСОБА_12 викликав швидку медичну допомогу, після чого вони пішли на подвір`я чекати приїзду медиків. Коли вони підійшли до двору, то зустріли старшу внучку ОСОБА_9 - ОСОБА_28 , яка свідку та ОСОБА_29 сказала, що ОСОБА_6 помер. Свідок та її чоловік ОСОБА_30 в будинок ОСОБА_9 не заходили, не бачили, що там відбулося. Вона (свідок) знала, що ОСОБА_16 раніше робили операцію на голові.

Свідок ОСОБА_21 пояснила, що вона проживає в АДРЕСА_6 . 5 травня 2023 року близько 20 години до неї (свідка) зателефонувала сестра ОСОБА_14 з номеру мобільного телефону ОСОБА_10 , повідомила, що між обвинуваченим та їх батьком ОСОБА_31 виникла сварка, у ході якого обвинувачений побив останнього. Десь через 2 хвилини вона (свідок) була вже біля подвір`я батька, телефонувала на його номер телефону, але слухавку ніхто не брав. Через хвилину до неї підійшов ОСОБА_19 і сказав, що він вже викликав працівників поліції. Вона (свідок) та ОСОБА_32 чекали приїзду працівників поліції та карети швидкої медичної допомоги на вулиці, на територію подвір`я, а також у будинок батька, не заходили, хвіртка була закрита зсередини, вони побоялися заходити на подвір`я. Після приїзду поліції та карети швидкої медичної допомоги, які приїхали майже одночасно, вона (свідок) перелізла через паркан, щоб відкрити хвіртку, та всі разом зайшли у будинок. У цей момент ОСОБА_14 на місці події не було, вона прийшла орієнтовно через 20-30 хвилин. У залі на підлозі на лівому боці лежав ОСОБА_6 , його голова була повністю в крові, і потилиця, і волосся, ніс був повністю розбитий, губи також. У іншій кімнаті будинку був присутній також обвинувачений, який, лежав на ліжку та як їй здалося, перебував у стані алкогольного сп`яніння. Коли працівники поліції вивели обвинуваченого у зал, то останній був здивований та незадоволений присутністю сторонніх осіб. Жодної реакції на труп ОСОБА_8 обвинувачений не подав. У ОСОБА_5 на щоці та виску була кров. Після приходу ОСОБА_14 вона (свідок) довго з нею не спілкувалася, але по голосу їй здалося, що остання перебувала в стані алкогольного сп`яніння. У спальній кімнаті будинку проживали ОСОБА_14 , обвинувачений та їх син ОСОБА_13 , у залі проживав ОСОБА_6 , а ще в одній кімнаті, що розташована за кухнею, проживала ОСОБА_9 . Обвинувачений та ОСОБА_6 часто сварилися, оскільки разом вживали алкогольні напої, доходило і до бійок, свідком яких неодноразово була і вона. Одного разу після бійки з обвинуваченим ОСОБА_6 потрапив у Носівську міську лікарню, але від госпіталізації відмовився. Бійки до крові були неодноразові, але потім обвинувачений та ОСОБА_33 . Свідок вперше побачила, як обвинувачений побив ОСОБА_8 , ще до одруження обвинуваченого з її сестрою ОСОБА_14 .

Оцінюючи показання свідків суд вважає їх правдивими, оскільки вони не заперечуються обвинуваченим, доповнюються іншими доказами по справі.

Показаннями експерта ОСОБА_34 , яка була допитана під час судового провадження для роз`яснення висновку, суть якого зводиться до того, що при проведенні судово-медичної експертизи експерт керується «Правилами судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу МОЗ України № 6 від 17 січня 1995 року «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» та Інструкцією про проведення судово-медичної експертизи, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17.01.95 р. N 6. Експерт пояснила, що при дослідженні трупа ОСОБА_6 не було необхідності у відібранні шматочків мозку, оскільки такий був неушкоджений, крововиливів не було, не було черепно-мозкової травми, а тому необхідності у його гістологічному дослідженні не вбачалося. Таке ніяк не могло вплинути на правильність висновків експертизи. Експерт не виявила на мозку будь-яких уражень, які були б мали відношення до причин смерті ОСОБА_6 . Струс мозку у мертвої людини ні гістологічно, ні візуально визначити неможливо. Струс головного мозку може дослідити лікар невропатолог лише у живої людини. Зазначення у висновку №71 при зовнішньому дослідженні трупа щодо того, що кістки та хрящі носа на дотик цілі, а в ротовій порожнині та в носових ходах патологічного вмісту не виявлено, експерт у судовому засіданні спростувала та пояснила, що це було технічною помилкою і не відповідає дійсності, оскільки як видно із висновку, при подальшому дослідженні трупа ОСОБА_6 були виявлені тілесні ушкодження, а саме відкритий перелом кісток носа зі зміщенням уламків, закритий перелом верхньої щелепи справа, а також виявлена забійна рана проекції правої брови, синці лівої та правої орбітальних ділянок, синець та масивний набряк правого вуха, кров в обох лобних пазухах черепа. Експерт пояснила, що вона досліджувала труп ОСОБА_6 для встановлення причини смерті. Зразок забраного мозку ОСОБА_6 вона (експерт) направила в архів, а на дослідження залишила тільки ті шматочки органів, які були необхідні для проведення експертизи. Висновок судово-медичної експертизи при наявних у ОСОБА_6 тілесних ушкодженнях є повним навіть без гістологічного дослідження мозку, оскільки мозок був імпактним (непошкодженим), черепно-мозкової травми не було. Кровотеча, як зазначено у висновку, виникла внаслідок ударів, які спричинили переломи кісток. Кров потрапила в трахеї та легені ОСОБА_6 через носоглотку. Надгортанник може не закривати носоглотку в різних станах людини, а саме у безсвідомому, хворобливому, стані алкогольного сп`яніння та інших станах. У даному випадку втрата свідомості ОСОБА_6 не була пов`язана із черепно-мозковою травмою, у нього були множинні переломи лицьової частини черепа, які спричинили втрату свідомості від больового шоку. Сам факт перебування ОСОБА_6 в стані сильного алкогольного сп`яніння не міг призвести до потрапляння крові в легені, це відбулося в комплексі з численними травми, які він отримав. Втрата свідомості від струсу головного мозку не призводить до такої травми мозку, яка б могла його пошкодити. При потраплянні рідини, в даному випадку крові, в легені, де перебуває повітря, діафрагма здійснює дихальні рухи і виникає піна, яка виходить назовні. Таким чином, оскільки усі виявлені у ОСОБА_6 тілесні ушкодження були спричинені в проекцію голови і такі спричинили внутрішню кровотечу внаслідок множинних пошкоджень кісток та тканин лицьового черепа, що в свою чергу призвело до втрати свідомості ОСОБА_6 та будучи в безсвідомому стані заковтування та аспірації кров`ю, як в травний тракт, так і в дихальні шляхи, що і призвело до смерті внаслідок удушення (асфіксії) кров`ю.

Разом з тим, вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується також:

- Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 05.05.2023 з якого вбачається, що 05.05.2023 близько 20 годині 19 хвилин в АДРЕСА_2 , ОСОБА_5 завдав тілесні ушкодження своєму тестю ОСОБА_6 , від яких останній помер на місці події.

- протоколом огляду місця події від 5 травня 2023 року та ілюстративною таблицею до нього, з яких вбачається, що у домоволодінні АДРЕСА_7 , а саме у кімнаті будинку АДРЕСА_8 , на підлозі було виявлено труп ОСОБА_6 , який знаходився в положенні лежачи на спині. Обличчя направлене догори. Труп одягнений у біло-сіру полосату футболку, у кофту на застібці сірого кольору із червоними вставками, чорні штани (брюки) та шкарпетки чорного кольору. Обличчя покрите рідиною бурого кольору, схожою на кров. В областях лівого та правого очних яблук маються гематоми та ознаки пошкодження носу. Частина зубів відсутня. Із отворів рота, носа та очей маються потіки рідини бурого кольору, схожої на кров. При прощупуванні ділянки носа виявлено його зміщення. При прощупуванні черепної ділянки голови виявлено саднини та ушкодження. З лівої сторони від голови мається рідина бурого кольору, схожа на кров. У ході огляду було вилучено змиви рідини бурого кольору;

- протоколом огляду трупа від 6 травня 2023 року та фототаблицею до нього, з яких вбачається, що в приміщенні моргу Ніжинського МРВ СМЕ було проведено огляд трупа ОСОБА_4 . При огляді виявлено, що обличчя трупа забруднене кров`ю. При пальпації кісток та суглобів відчувається хрускіт та паталогічна рухомість кісток обличчя. Також оглядом виявлені наступні тілесні ушкодження: синець багряно-фіолетового кольору, чіткий, невизначеної форми у правій параорбітальній ділянці з переходом на правощічну та скроневу ділянку розміром 13х9 см, мається забійна рана, що йде лінійно по ходу правої брови розміром 4х0,3 см, синець анатомічних властивостей проекції лівої параорбітальної ділянки з поширенням на лівощічну ділянку розміром 7х5 см, відкритий перелом носа із значною рухомістю його кісток та крепітацією, мається набряк та синець правого вуха на фоні масивного набряку підлеглих м`яких тканин, перелом верхньої щелепи справа, при пальпації у даній ділянці відчувається хрускіт та вм`ятина;

- лікарським свідоцтвом про смерть №73 згідно якого, причиною смерті ОСОБА_6 є аспірація кров`ю, множинні переломи кісток лицевого черепа. Іншими суттєвими станами, які сприяли смерті, але не пов`язані із захворюванням чи його ускладненням, яке безпосередньо є причиною смерті є алкогольне сп`яніння;

- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 06.05.2023, згідно якого, оглянутий о 04 годині 06.05.2023 ОСОБА_5 , перебував у стані алкогольного сп`яніння;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 6 травня 2023 року за участі свідка ОСОБА_7 , з якого вбачається, що перебуваючи за адресою АДРЕСА_2 , свідок ОСОБА_7 повідомила, що постійно проживає за вказаною адресою. 5 травня 2023 року її батько, ОСОБА_6 , знаходився на дивані в кімнаті будинку і в цей час між ними виник конфлікт, після чого батько почав ображати її різними словами. У цей час в сусідній кімнаті будинку знаходився ОСОБА_5 , який почув сварку та вибіг до кімнати, в якій перебувала вона (свідок ОСОБА_7 ) та ОСОБА_6 . ОСОБА_5 відразу стягнув ОСОБА_6 з дивана, кинув на підлогу, сів на нього та почав наносити удари обома руками в область голови. Ударів було дуже багато, точної кількості вона ( ОСОБА_7 ) не пам`ятає. Після закінчення побиття ОСОБА_6 , встаючи з нього, ОСОБА_5 наніс удар ногою в область голови ОСОБА_4 , після чого вибіг з будинку;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 06 травня 2023 року за участю свідка ОСОБА_9 , з якого вбачається, що перебуваючи за адресою АДРЕСА_2 , свідок ОСОБА_9 пояснила, що 5 травня 2023 року її син ОСОБА_6 знаходився в кімнаті на дивані, і ОСОБА_35 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, зайшовши до кімнати почав бити ОСОБА_6 кулаками в область обличчя. Після побаченого свідок вибігла з будинку, щоб покликати на допомогу. Коли вона повернулася додому, то побачила, що на підлозі лежав її син ОСОБА_6 , його голова повністю була в крові;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 25 липня 2023 року за участю свідка ОСОБА_9 , з якого вбачається, що перебуваючи за адресою АДРЕСА_2 , свідок ОСОБА_9 пояснила, що 5 травня 2023 року у вечірній час, вона перебувала вдома, де також були ОСОБА_14 , ОСОБА_36 та малолітній ОСОБА_37 . Близько 19 години додому прийшов її ( ОСОБА_9 ) син ОСОБА_6 , який був напідпитку, та сів на диван. Син ОСОБА_11 почав сваритися з ОСОБА_15 . ОСОБА_35 зі своєї кімнати сказав «Я його вб`ю» і вийшов у кімнату де перебував ОСОБА_6 та схопивши останнього з дивану, наніс йому близько трьох ударів кулаком правої руки в голову, ОСОБА_6 не захищався. Свідок намагалася заспокоїти ОСОБА_5 , але той накричав на неї і вона вибігла з будинку та направилася до будинку ОСОБА_10 . Не дійшовши до будинку, свідка ОСОБА_9 наздогнав ОСОБА_35 та вдарив по голові і спитав « ОСОБА_18 ти бігла?». Потім ОСОБА_5 повернувся додому. ОСОБА_35 був вдягнений у шорти та футболку. Коли свідок повернулася додому, то ОСОБА_35 був перевдягнений. У кімнаті будинку, а саме залі, вона побачила, що на підлозі, в положенні на спині обличчям вверх, яке було у крові, лежав побитий її син ОСОБА_6 . Свідок ОСОБА_9 не підходила до нього, а побігла до ОСОБА_38 та поросила викликати працівників поліції і карету швидкої медичної допомоги. ОСОБА_9 пояснила, що у цей день ОСОБА_14 не била ОСОБА_8 , останнього бив лише ОСОБА_35 ;

- висновком експерта № 71 від 7 липня 2023 року, з якого вбачається, що смерть ОСОБА_6 настала внаслідок аспірації кров`ю, котра у свою чергу є наслідком множинних переломів кісток лицевого черепа. Даний діагноз підтверджується наявністю відкритого перелому кісток носу зі зміщенням уламків, наявністю відкритого перелому кісток верхньої щелепи справа, наявністю крові у вигляді згортків та рідкої крові у порожнинах лобних пазух черепа, у трахеї, бронхах, стравоході та шлунку. Ознаки асфіксії, а саме: при розтині грудної клітки легені спадаються з обох сторін, рожево-сірого кольору, тістуваті на дотик, підвищеної повітряності, значно роздуті та містять вм`ятини від ребер по обох поверхнях легень, при натисканні на тканину легені пальцями з отворів мілких бронхів виходять кроваві згортки. А також результатами додаткових методів дослідження: «При судово-медичній гістологічній експертизі шматочків внутрішніх органів від трупа ОСОБА_6 : елементи крові в просвіті альвеол та бронхів з реактивними змінами. Елементи крові в просвіті трахеї та шлунку. Крововиливи в стінці трахеї з реактивними змінами. Дрібно-вогнищева деліпідізація клітин кори надниркової залози». При дослідженні трупних явищ у секційній залі моргу видно, що смерть настала 5 травня 2023 року можливо близько 20 години. При дослідженні трупа ОСОБА_6 були виявлені тілесні ушкодження, а саме відкритий перелом кісток носа зі зміщенням уламків, закритий перелом верхньої щелепи справа, а також виявлена забійна рана проекції правої брови, синці лівої та правої орбітальних ділянок, синець та масивний набряк правого вуха, кров в обох лобних пазухах черепа. Так як усі вищевказані тілесні ушкодження спричинені в одну обмежену ділянку тіла, а саме: в проекцію голови, чим спричинили внутрішню кровотечу внаслідок множинних пошкоджень кісток та тканин лицьового черепа, що в свою чергу призвело до втрати свідомості ОСОБА_6 та будучи в безсвідомому стані заковтування та аспірації крові, як в травний тракт, так і в дихальні шляхи, що і призвело до смерті внаслідок удушення (асфіксії) кров`ю. Отже, всі дані вищевказані тілесні ушкодження єдиним комплексом, що призвів до смерті та відповідно живої особи в сукупності за ознакою небезпеки для життя в мить спричинення має ознаки тяжких тілесних ушкоджень, відповідно до п. 2.1.1., 2.1.1 а, 2.1.2, 2.1.3 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу МОЗ України № 6 від 17 січня 1995 року «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України». По механізму спричинення всі вищевказані тілесні ушкодження виникли внаслідок ударів тупим предметом в проекцію обличчя. По давності спричинення вищевказані тілесні ушкодження могли утворитись за певний проміжок часу, що становить кілька годин до настання смерті; При судово-токсилогічному дослідженні від трупа ОСОБА_6 виявлений етанол в концентрації 3.4 г/л, що по відношенню до живої особи є сильна ступінь алкогольного сп`яніння;

- висновком експерта № 145 від 27 липня 2023 року, з якого вбачається, що зважаючи на морфологію, локалізацію та взаєморозташування всіх наявних на трупі ОСОБА_6 тілесних ушкоджень експерт прийшов до висновку про те, що останній отримав не менше 4-5 травматичних дій, котрі були спрямовані в обмежену ділянку тіла, а саме в проекцію голови, де кожне наступне тілесне ушкодження обтяжує перебіг попереднього. Під час спричинення ОСОБА_6 всіх наявних у нього тілесних ушкоджень травмуючий чинник міг знаходитись навпроти останнього. Тілесні ушкодження не могли виникнути в результаті одного падіння з висоти власного зросту. Зважаючи на морфологічні властивості тілесних ушкоджень, а також дані результатів додаткових методів дослідження експерт прийшов до висновку, що від моменту заподіяння наявних тілесних ушкоджень до моменту смерті міг минути проміжок часу в кілька годин, а саме приблизно з 16 по 20 годину. Наявні тілесні ушкодження можуть перебувати у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті ОСОБА_6 та могли бути спричинені, в тому числі, за обставин, на які вказує ОСОБА_7 ;

- висновком експерта № 332 від 26 липня 2023 року, з якого вбачається, що походження крові групи А(ІІ) з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0 у змиві, вилученому під час огляду місця події за адресою АДРЕСА_2 , від трупа ОСОБА_6 не виключається;

- речовими доказами: на куртці чоловічій темно-синього кольору маються нашарування речовини бурого кольору, схожої на кров, на правому рукаві куртки, кросівках чоловічих чорного кольору New Balanc, на лівому кросівку на емблемі з внутрішньої сторони кросівка наявні нашарування речовини бурого кольору, схожої на кров.

Відповідно до п.1.1, п.1.2 та п.3.6 Інструкції про проведення судово-медичної експертизи, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17.01.95 р. N 6, судово-медична експертиза проводиться з метою дослідження на підставі спеціальних знань матеріальних об`єктів, що містять інформацію про обставини справи, яка перебуває в провадженні органів дізнання, слідчого, прокурора чи суду. Судово-медична експертиза здійснюється на принципах законності, об`єктивності, повноти дослідження. Підсумки у висновку експерта є науково обгрунтованою думкою експерта, сформульованою на підставі результатів виконаної експертизи. Підсумки судово-медичної експертизи складаються на підставі фактичних даних, отриманих у процесі проведення експертизи та експертного аналізу обставин справи.

У судовому засіданні було досліджено наданий стороною захисту висновок експертного дослідження №36/к та висновок експерта №52 від 23.10.2024, які прокурор вважає отримані з порушенням вимог ст.70, ст.93, ст.242 КПК України, а тому такі є недопустимими доказами у кримінальному провадженні.

Так, оцінюючи зазначені докази суд виходить із такого.

Як видно із наданого стороною захисту Висновку експертного дослідження №36/к від 13.05.2024 предметом вивчення комісією лікарів судово-медичних експертів КЗКОР «Київське обласне бюро судово-медичної експертизи» були самі лише висновки експерта КЗ Чернігівського обласного бюро судово-медичної експертизи №71 від 07.07.2023 та №145 від 27.07.2023, зроблені на підставі матеріалів, до яких експерти КЗКОР «Київське обласне бюро судово-медичної експертизи» не мали доступу, а також копія протоколу огляду місця події від 05.05.2023 та копія протоколу огляду трупа від 06.05.2024. Тобто висновок комісії лікарів, по суті, є рецензією висновків експерта, отриманих в межах кримінального провадження, оцінкою висновків експерта іншими спеціалістами в галузі судово-медичної експертизи, як вони про те зазначили.

Колегія суддів ККС ВС у своїй Постанові від 8 серпня 2024 року у справі № 708/1253/15-к (провадження № 51-3802км23) зробила висновок про те, що рецензування висновків експерта не є процесуально дією і складений за його результатами документ не має доказового значення. В розумінні кримінального процесуального закону рецензія не є тим засобом, який спростовує висновок експертизи, оскільки інститут рецензування висновків судових експертів - це форма внутрішньовідомчого контролю за якістю експертної роботи.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що недоліки експертного висновку №71 від 07.07.2023 року, які відображені у висновку експертного дослідження від 13 травня 2024 року, не спростовують належності та допустимості такого доказу вцілому, а лише вказують на ознаки, які мають бути взяті до уваги при оцінці достовірності такого висновку з точки зору достатності та взаємозв`язку з іншими доказами по справі для прийняття відповідного процесуального рішення. Висновок експертного дослідження №36/к від 13.05.2024 не підтверджує штучне створення або підроблення доказів.

Аналізуючи наданий стороною захисту висновок експерта №52 від 23.10.2024, суд зауважує, що описова частина даного висновку містить дані про те, що висновок було складено на підставі копії висновку судово-медичної експертизи №71 від 07.07.2023, копії висновку судово-медичної експертизи №145 від 27.07.2023, копії висновку експертного дослідження №36/к від 13.05.2024, копії протоколу огляду місця події від 05.05.2023 з копіями фототаблиці та копії протоколу огляду трупа від 06.05.2024, що на думку суду, не відповідає вимогам п.1.1 Інструкції про проведення судово-медичної експертизи, згідно якого судово-медична експертиза проводиться з метою дослідження на підставі спеціальних знань матеріальних об`єктів, що містять інформацію про обставини справи, яка перебуває в провадженні органів дізнання, слідчого, прокурора чи суду та виконується згідно з Законом України "Про судову експертизу". Суд також, звертає увагу на те, що експертами було зроблено висновок про неможливість об`єктивно встановити ступінь тяжкості ушкоджень, які отримав ОСОБА_6 від дії тупих предметів, за відсутності описання морфології переломів верхньої щелепи. Проте, на противагу такому висновку, у висновку експерта № 71 від 07 липня 2023 року, який було проведено безпосередньо після дослідження трупа ОСОБА_6 , міститься конкретний висновок про те, що «…всі дані вищевказані тілесні ушкодження єдиним комплексом, що призвів до смерті та відповідно живої особи в сукупності за ознакою небезпеки для життя в мить спричинення має ознаки тяжких тілесних ушкоджень, відповідно до п. 2.1.1., 2.1.1 а, 2.1.2, 2.1.3 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу МОЗ України № 6 від 17 січня 1995 року «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України». При цьому, експерт посилається на п.2.1.1а, 2.1.2, 2.1.3 2.1.2. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», згідно яких ознаками тяжкого тілесного ушкодження є небезпека для життя. Небезпечними для життя є ушкодження, що в момент заподіяння (завдання) чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу спричиняють загрозливі для життя явища (див. п.2.1.3 о) і котрі без надання медичної допомоги, за звичайним своїм перебігом, закінчуються чи можуть закінчитися смертю. Запобігання смерті, що обумовлене наданням медичної допомоги, не повинно братися до уваги при оцінюванні загрози для життя таких ушкоджень. Загрозливий для життя стан, який розвивається в клінічному перебігу ушкоджень, незалежно від проміжку часу, що минув після його заподіяння, повинен перебувати з ним у прямому причинно-наслідковому зв`язку. До ушкоджень, що небезпечні для життя, належать, зокрема, ті, що проникають у черепну порожнину, у тому числі й без ушкодження мозку. Таким чином, експертом у висновку №71, з дотриманням вищезазначених приписів, встановлено, що локалізація, морфологія та кількість нанесених ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, де кожне наступне обтяжує перебіг попереднього, перебували у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті.

При цьому, експертами у висновку №52, зроблено висновок про те, що причиною смерті ОСОБА_6 є механічна асфіксія, зумовлена аспірацією рідкої крові, джерелом якої є ушкоджені судини тканин зовнішнього та внутрішнього носу, при цьому експертами не обгрунтовано на підставі яких даних вони дійшли такого висновку, оскільки, як видно із висновку експерта №71 від 07.07.2023, який, зокрема, був предметом дослідження експертів ОСОБА_39 , ОСОБА_40 та ОСОБА_41 , та який було зроблено після безпосереднього дослідження трупа ОСОБА_6 , смерть ОСОБА_6 настала внаслідок аспірації кров`ю, котра у свою чергу є наслідком множинних переломів кісток лицевого черепа. Далі у висновку зазначено, що експертом, який проводив первинну експертизу, не виявлено ушкоджень мозку, які б могли спричинити втрату свідомості та відсутність безумовних рефлексів. Проте, у висновку експерта №71 чітко зазначено про те, що ОСОБА_6 втратив свідомість не внаслідок пошкодження головного мозку, а внаслідок больового шоку, який виник в результаті множинних пошкоджень кісток та тканин лицевого черепа.

Разом з тим, експертами у висновку №52 від 23.10.2024 зазначено, що фактором, який спричинив втрату свідомості з каматозним станом та відсутністю рефлексів у ОСОБА_6 було алкогольне сп`яніння, що також не заперечувалося експертом ОСОБА_34 при роз`ясненні висновку в суді.

За приписами ч.1 п.1 ст.12 ЗУ «Про судову експертизу», обов`язком судового експерта, незалежно від виду судочинства та підстави проведення експертизи, є, зокрема, проведення повного дослідження і надання обгрунтованого та об`єктивного письмового висновку.

Згідно ч.ч.1,3,10 ст.101 КПК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень та зроблені за їх результатами висновки, обґрунтовані відповіді на запитання, поставлені особою, яка залучила експерта, або слідчим суддею чи судом, що доручив проведення експертизи. Висновок повинен ґрунтуватися на відомостях, які експерт сприймав безпосередньо або вони стали йому відомі під час дослідження матеріалів, що були надані для проведення дослідження. Експерт дає висновок від свого імені і несе за нього особисту відповідальність. Висновок експерта не є обов`язковим для особи або органу, яка здійснює провадження, але незгода з висновком експерта повинна бути вмотивована у відповідних постанові, ухвалі, вироку.

Таким чином, надаючи оцінку висновку експерта №52 (експертиза за матеріалами справи), зважаючи, що судом не прийнято як доказ висновок експертного дослідження №36/к від 13.05.2024, яке також було покладено в основу висновку експерта №52, суд вважає висновок експерта №52 від 23.10.2024 таким, що не відповідає зазначеним вимогам Закону, складений без проведення повного та ретельного дослідження, яке повинно ґрунтуватися на відомостях, які експерт сприймав безпосередньо, а тому такий висновок не можна вважати повним, обгрунтованим та об`єктивним. Даний висновок, на думку суду, жодним чином не спростовує висновки експерта №71 від 07.07.2023 та №145 від 27.07.2023, а навпаки містить висновки, зроблені експертами без повного дослідження усіх матеріальних об`єктів, зокрема, забраних матеріалів трупу ОСОБА_6 .

У судовому засіданні адвокатом було зауважено щодо ненаправлення на гістологічне дослідження частин мозку ОСОБА_6 , проте він не обгрунтував яким чином це вплинуло на висновки експерта №71 та №145. Разом з тим, і у наданих ним висновку експертного дослідження №36/к та висновку експерта №52 жодним чином не виснувано, яким чином таке вплинуло на зроблені експертом ОСОБА_34 висновки.

Стаття 115 КК України передбачає відповідальність за умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині. Із суб`єктивної сторони цей злочин характеризується умисною формою вини (прямим або непрямим умислом), коли винний усвідомлює суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно-небезпечні наслідки у вигляді смерті іншої людини й бажає або свідомо припускає їх настання.

Відповідно до ст. 24 КК України - наявність вини у формі умислу передбачає, що особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала або свідомо припускала їх настання (роз`яснення Верховного Суду «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи»: "питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: (при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного).

Суд вважає, що мотивом вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України у ОСОБА_5 була тривала неприязнь до ОСОБА_6 , між якими на протязі декількох років виникали суперечки, які переходили в бійки, а тому зважаючи на психо-емоційний стан ОСОБА_5 , він вчиняючи протиправні дії, усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачав настання смерті потерпілого, і в результаті цих дій бажав і свідомо припускав настання такого наслідку.

При цьому, судом враховано спосіб, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, які всі були завдані в життєвоважливий орган, голову, поведінку винного, його стосунки з потерпілим, які, як підтверджено інформацією Ніжинського РВП ГУП в Чернігівській області, тривалий час, а саме з 2020 року, були конфліктними та в результаті призвели до таких наслідків.

Разом з тим, суд критично оцінює посилання сторони захисту на те, що аспірація крові, а як результат захлинання кров`ю ОСОБА_6 , стала можлива через те, що останній перебував у стані алкогольного сп`яніння та знаходився обличчям вгору, оскільки таке не спростувує винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, так як він, після завдання ударів, міг перевернути ОСОБА_6 набік, або посадити його у вертикальне положення.

Таким чином, позицію обвинуваченого, щодо невизнання своєї винуватості у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні суд розцінює як його намагання ввести суд в оману, направити по хибному шляху.

За таких обставин, проаналізувавши та оцінивши об`єктивно досліджені у судовому засіданні, відповідно до вимог ст.ст.85, 94 КПК України, вказані вище всі докази, надані сторонами кримінального провадження, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст.115 КК України при викладених у вироку обставинах.

У судовому засіданні встановлено, що своїми діями, які виразились в умисному протиправному заподіянні смерті ОСОБА_6 , тобто умисному вбивстві, ОСОБА_5 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 115 КК України.

Відповідно до ст.3 Загальної Декларації прав людини кожна людина має право на життя, свободу та особисту недоторканність. Згідно зі ст.6 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права та ст.2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на життя є невід`ємним правом людини, яке охороняється законом.

Зазначені положення міжнародних правових стандартів мають універсальний характер і відображені в Конституції України. Зокрема, у ст.3 Конституції України закріплено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до ст.27 Конституції України кожна людина має невід`ємне право на життя, ніхто не може бути свавільно позбавлений життя, а обов`язок держави - захищати життя людини.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд, керуючись загальними засадами призначення покарання, визначеними ст. 65 КК України, враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, його характер, конкретні обставини вчинення, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушеня, яке згідно ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, відсутність обставин, що пом`якшують покарання та наявність обставини, що його обтяжує, особу обвинуваченого, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності та на шлях виправлення не став, на обліку у лікаря-нарколога не перебуває, його ставлення до вчиненого ним діяння, відсутність розуміння скоєного.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, відповідно ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення особою, яка перебувала у стані алкогольного сп`яніння.

Згідно ст.50 КК України рішення суду про призначення покарання з-поміж інших завдань повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так й іншими особами.

Відповідно до вимог ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини справи, які пом`якшують і обтяжують покарання.

У відповідності до п.п. 2,3 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», при призначенні покарання, суди повинні всебічно враховувати фактичні обставини кримінального провадження у їх сукупності та визначати тяжкість конкретних злочинів враховуючи їх індивідуальний ступінь. Визначаючи ступінь тяжкості злочину судам необхідно виходити з особливостей конкретного злочину та обставин його вчинення (форма вини, мотив, мета, спосіб, кількість епізодів злочинної діяльності, характер та ступінь наслідків. Отже, ступінь тяжкості злочину визначається характером того діяння, яке було вчинено у конкретному випадку. На неї впливають різні об`єктивні та суб`єктивні обставини, зокрема цінність тих суспільних відносин на які посягає винний, тяжкість наслідків (характер посягання), спосіб посягання форма й ступінь вини наявність або відсутність кваліфікуючих ознак.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації, це покарання за своїм видом і розміром має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, а також з урахуванням обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Враховуючи обставини справи, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе тільки в умовах ізоляції його від суспільства, а тому йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі, що на думку суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

Крім того, призначення покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_5 , буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.

Цивільного позову у справі не заявлено.

Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід застосований щодо ОСОБА_5 у виді тримання під вартою слід залишити без змін до набрання вироком законної сили.

На підставі викладеного, керуючись статтями 368, 370, 371, 373, 374 Кримінального процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.115 КК України і призначити йому покарання у виді 9 (дев`яти) років позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу залишити попередню, тримання під вартою у Державній установі «Чернігівський слідчий ізолятор», а строк утримання під вартою, з 06.05.2023 року, зарахувати в строк відбуття покарання.

Речові докази: куртку чоловічу темно-синього кольору з нашаруванням речовини бурого кольору, схожої на кров, на правому рукаві куртки, кросівки чоловічі чорного кольору New Balance з емблемами букви N, на лівому кросівку на емблемі з внутрішньої сторони кросівка наявні нашарування речовини бурого кольору, схожої на кров, шорти чоловічі чорного кольору з поясом сірого кольору - повернути заінтересованим особам на їх вимогу;

- марлевий тампон із змивом речовини бурого кольору- знищити;

- куртку чоловічу сірого кольору з рожевими вставками, футболку чоловічу сіро-синього кольору у смужку з коміром на ґудзиках, штани джинсові темно-сині чоловічі зі шкіряним ременем - знищити.

Арешт накладений на зазначене майно ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 10 травня 2023 року - скасувати.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Вирок може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Бобровицький районний суд Чернігівської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1