№ 207/4010/24
№ 1-в/207/108/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2024 року м.Кам`янське

Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю представника органу з питань пробації ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання т.в.о начальника Південного районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області Державної установи «Центр пробації» Міністерства юстиції України ОСОБА_4 про скасування звільнення від відбування покарання та направлення звільненого з випробуванням для відбування призначеного покарання стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , засуджений 03.09.2021 Заводським районним судом м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області, за скоєння кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та призначено йому покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк 3 роки

ВСТАНОВИВ:

Т.в.о начальника Південного районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області Державної установи «Центр пробації» Міністерства юстиції України ОСОБА_4 звернулась до суду з поданням про скасування звільнення від відбування покарання та направлення звільненого з випробуванням для відбування призначеного покарання стосовно ОСОБА_5 .

Вказане подання обґрунтовано тим, що засуджений ухиляється від виконання обов`язків покладених на нього судом, а саме ухиляється від явки для реєстрації до відділу без поважних причин та не повідомляє відділ про зміну місця проживання свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, що на думку органу з питань пробації є підставою, передбаченою ч.2 ст.78 КК України, для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення його для відбування призначеного судом покарання.

У судове засідання з`явився представник органу з питань пробації, який надав відповідні пояснення.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Суд вважає, що неявка інших учасників не перешкоджає розгляд справи.

У судовому засіданні представником органу з питань пробації зазначено, що засуджений ОСОБА_5 змінив своє місце проживання, тому його особову справу передано до Заводського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області Державної установи «Центр пробації» Міністерства юстиції України.

При цьому, представником органу з питань пробації не надано належних та допустимих доказів в підтвердження вказаних обставин.

Таким чином, суд розглядає подання про скасування звільнення від відбування покарання та направлення звільненого з випробуванням для відбування призначеного покарання стосовно ОСОБА_5 по суті.

Вирішуючи питання про наявність або відсутність підстав для задоволення вказаного подання, суд враховує наступне.

Вироком Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 03.09.2021 у справі №208/6689/17, зокрема, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України, звільнено ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши засудженому іспитовий строк на 3 роки. Відповідно до п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України покладено на ОСОБА_5 обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

Контроль за поведінкою засудженого в період іспитового строку здійснював Південний районний відділ філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області.

Розпорядження та копія вироку, який набрав законної сили отриманні до виконання відділом 30.06.2022 відносно ОСОБА_5 , того ж дня поставлений на облік, відносно нього заведено особу справу № 87/2022.

За приписами ч.1 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Згідно з п.3 ч.2 ст.539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду в межах територіальної юрисдикції якого проживає засуджений, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених п.8 ч.1 ст.537 цього Кодексу.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком.

Частиною 1 ст.1 КВК України встановлено, що кримінально-виконавче законодавство України регламентує порядок і умови виконання та відбування кримінальних покарань з метою захисту інтересів особи, суспільства і держави шляхом створення умов для виправлення і ресоціалізації засуджених, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а також запобігання тортурам та нелюдському або такому, що принижує гідність, поводженню із засудженими.

Кримінально-виконавче законодавство, виконання і відбування покарань ґрунтуються на принципах невідворотності виконання і відбування покарань, законності, справедливості, гуманізму, демократизму, рівності засуджених перед законом, поваги до прав і свобод людини, взаємної відповідальності держави і засудженого, диференціації та індивідуалізації виконання покарань, раціонального застосування примусових заходів і стимулювання правослухняної поведінки, поєднання покарання з виправним впливом, участі громадськості в передбачених законом випадках у діяльності органів і установ виконання покарань (ст.5 КВК України).

При вирішенні питання про скасування звільнення засудженого від відбування покарання з випробовуванням суд зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки і чи можна розглядати факти, викладені у поданні органу, що відає відбуванням покарання, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Безумовною підставою для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням є встановлення умислу засудженого на ухилення від відбування покарання з випробуванням та контролю за його поведінкою, а також інші обставини, які свідчать про небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Згідно з ч.3 ст.164 КВК України, особи, звільнені від відбування покарання з випробуванням зобов`язані: виконувати обов`язки, які покладені на них судом; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; з`являтися за викликом до зазначеного органу.

Відповідно до ч.2 ст.78 КК України якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Частиною першою статті 166 КВК України встановлено, що у разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, покладеного на нього обов`язку, вчинення адміністративного правопорушення із засудженим проводиться індивідуальна профілактична бесіда та застосовується письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання. Письмове попередження не застосовується, якщо покладений обов`язок не був виконаний з поважних причин. У разі ухилення засудженого від прибуття за викликом уповноваженого органу з питань пробації письмове попередження вважається винесеним, якщо його було направлено поштою за останнім відомим місцем проживання засудженого та отримано підтвердження про його отримання засудженим.

За приписами ч.2 ст.166 КВК України у разі систематичного невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, покладених на нього, систематичного вчинення адміністративних правопорушень уповноважений орган з питань пробації надсилає до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання. Систематичним невиконанням покладених на засудженого обов`язків є невиконання протягом іспитового строку три і більше разів одного або кількох обов`язків без поважних причин. Систематичним вчиненням адміністративних правопорушень є вчинення трьох і більше адміністративних правопорушень, що посягають на громадський порядок.

У главі3 розділу IХ Порядку здійснення нагляду та проведення соціально-виховної роботи із засудженими до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.01.2019 №272/5 зазначено, що у разі систематичного невиконання звільненим з випробуванням, обов`язків, покладених на нього, систематичного вчинення адміністративних правопорушень уповноважений орган з питань пробації надсилає до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання . Систематичним невиконанням покладених на звільненого з випробуванням обов`язків є невиконання протягом іспитового строку три і більше разів одного або кількох обов`язків без поважних причин. Систематичним вчиненням адміністративних правопорушень є вчинення трьох і більше адміністративних правопорушень, що посягають на громадський порядок.

Таким чином, аналізуючи положення вказаних норм закону, для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання необхідно кілька складових, а саме: невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення; наявні дані, що свідчать про небажання даної особи стати на шлях виправлення.

Зі змісту подання вбачається, що ОСОБА_5 неодноразово не з`являвся на реєстрацію та змінював місце проживання, про що не повідомив відділ. Під час явки до відділу ОСОБА_5 не надав документи, що підтверджують поважну причину неявки. Відповідно до довідки поліції №2 за період строку випробування ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності не притягувався. Відомостей щодо притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності не надходило. Згідно характеристики КП КМР «Добробут» скарг від мешканців будинку на гр. ОСОБА_5 не надходило.

Суд погоджується із органом з питань пробації, що ОСОБА_5 порушив обов`язки, покладені на нього вироком суду. Водночас, сам факт невиконання обов`язків, покладених на ОСОБА_5 вироком суду, ще не може бути безумовним свідченням його небажання ставати на шлях виправлення, а отже і вагомою підставою для направлення засудженого для реального відбування покарання.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що підстави для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого до покарання у вигляді обмеження волі з іспитовим строком, для відбування покарання в порядку, встановленому для засуджених до позбавлення волі, є недоведеними, а тому у задоволенні подання слід відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.537,539 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання т.в.о начальника Південного районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області Державної установи «Центр пробації» Міністерства юстиції України ОСОБА_4 про скасування звільнення від відбування покарання та направлення звільненого з випробуванням для відбування призначеного покарання стосовно ОСОБА_5 - відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Баглійський районний суд м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області протягом 7 днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1