Провадження № 11-сс/819/142/24 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ухвала слідчого судді про відмову
в наданні дозволу на затримання
ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.08.2024 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали кримінального провадження №0000509 від 19.07.2021 за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 10 липня 2024 року щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсона, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, який має вищу освіту, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України.

в с т а н о в и в:

Цією ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні клопотання т.в.о. слідчого СВ відділу поліції №1 Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_8 , погоджене з прокурором Херсонської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_6 , про надання дозволу на затримання підозрюваного ОСОБА_7 з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Не погодившись з ухвалою слідчого судді, прокурор подав на неї апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі прокурор зазначає, що у клопотанні та доданих додатках належним чином доведено наявність підстави, передбаченої пунктом 1 частини 4 статті 189 КПК України, щодо переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, у зв`язку з чим 02.09.2021 досудове розслідування у зазначеному кримінальному провадженні зупинено, підозрюваного ОСОБА_7 оголошено у розшук. При цьому, суд, переконавшись у наявності та достатності такої підстави, передбаченої ч.4 ст.189 КПК України, у задоволенні клопотання відмовив, мотивувавши своє рішення його необґрунтованістю. Вважаю, що таким мотивуванням слідчий суддя фактично вийшов за межі повноважень, та фактично надав правову оцінку доцільності чи законності зупинення досудового розслідування та оголошення підозрюваного у розшук, залишивши поза увагою процесуально оформлені у виді постанов рішення слідчого та прокурора про наявність обґрунтованих підстав для зупинення досудового розслідування та оголошення підозрюваного, який переховується, у розшук.

Також указує про те, що рішенням про відмову у наданні дозволу на затримання з метою приводу підозрюваного ОСОБА_7 , слідчий суддя допустив перешкоджання подальшого проведення досудового розслідування кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України, та безпосередньо позбавляє органи досудового розслідування можливості прийняти остаточне процесуальне рішення у кримінальному провадженні, оскільки після розшуку підозрюваного, вжити заходів для ізоляції в установленому порядку підозрюваного ОСОБА_7 від суспільства та забезпечення проведення за його участі необхідних слідчих (розшукових) дій, буде неможливо.

Заслухавши суддю-доповідача щодо суті поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який підтримав апеляційні вимоги, та просив постановити нову ухвалу, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного.

Відповіднодо ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповіднодо ст.94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно ч.2 ст.176 КПК України затримання - це тимчасовий запобіжний захід, який застосовується з підстав та у випадку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.188 КПК України, прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися із клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно з п.2, 3 ч.2 ст.183 КПУ України передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину; до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Відповідно до ч.4 ст.189 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у наданні дозволу на затримання підозрюваного з метою його приводу, якщо прокурор не доведе, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання підозрюваного під вартою, а також не доведе, що є достатні підстави вважати, що: підозрюваний переховується від органів досудового розслідування чи суду; одержавши відомості про звернення слідчого, прокурора до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу, підозрюваний до початку розгляду клопотання вчинить дії, які є підставою для застосування запобіжного заходу (стане переховуватись від органів досудового розслідування; знищити, сховати або спотворити речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, експертів, спеціалістів; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити правопорушення у якому підозрюється).

Як убачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 винесено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України. Відомості про наявність чи відсутність судимості у ОСОБА_7 до клопотання не долучені.

Санкція ст.128 КК України передбачає покарання у виді громадських робіт на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або виправних робіт на строк до двох років, або обмеженням волі на строк до двох років, або позбавленням волі на той самий строк.

Враховуючи вимоги п.2, 3 ч.2 ст.183 КПУ України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_7 застосований бути не може, що є підставою для відмови у задоволенні клопотання про надання дозволу на затримання останнього з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Слідчий суддя також правильно зауважив про те, що до клопотання не надано належних доказів зареєстрованого місця проживання ОСОБА_7 .

Так, прокурор не зміг пояснити процесуального порядку отримання наданої ним копії паспорта підозрюваного (надана самим ОСОБА_7 , витребувана на запит, отримана шляхом тимчасового доступу).

Тому встановити актуальність запису щодо зареєстрованого місця проживання у вказаній копії паспорту неможливо.

При цьому, згідно відомостей, що долучені до клопотання, ОСОБА_7 в`їхав в Україну 11.07.2021 року та виїхав з України 26.08.2021 року, тобто перебував в Україні менше місяця, що може свідчити про його проживання за межами країни.

Відповідно до ч.1 ст.278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Повідомлення про підозру є одним з визначальних етапів стадії досудового розслідування, що повинен обумовлюватися формуванням законної та обґрунтованої підозри, а також забезпеченням підозрюваній особі можливості захищатися усіма дозволеними законом засобами і способами.

Так, повідомлення про підозру повинно бути вручено особисто або, у випадку неможливості такого вручення через не встановлення місцезнаходження особи, має бути вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений у ст.135 КПК України, для вручення повідомлень, виключно в день його складення.

При цьому, відповідно до ст.135 КПК України, повідомлення про підозру вважається належно відправленим для вручення лише у випадку направлення оригіналу такого повідомлення поштою за місцем проживання особи. У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повідомлення про підозру для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи. (ч.2 ст.135 КПК України).

Отже, відсутність підтвердження вручення повідомлення про підозру, спрямованого за місцем проживання, особам, виключний перелік яких вказаний у ч.2 ст.135 КПК України, свідчить про невиконання кримінальних процесуальних приписів щодо належного вручення такого повідомлення особі, місцезнаходження якої не встановлено, і звісно також не може вважатися належним врученням повідомлення про підозру.

У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

Під час розгляду клопотання слідчого про надання дозволу на затримання з метою приводу для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , слідчим суддею правильно встановлено, що з матеріалів клопотання неможливо встановити чи проживав та був зареєстрований ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , що, в свою чергу, унеможливлює перевірити законність підстав для вручення повідомлення про підозру голові ОСББ за вказаною адресою та виконання слідчим вищезазначених вимог закону щодо порядку вручення повідомлення про підозру.

Також суд зауважує про те, що до 03.07.2024 року підозра жодній особі не направлялася та не вручалася, а розшукові дії з метою встановлення місцезнаходження ОСОБА_7 проводилися у 2021 році.

З 03.07.2024 року слідчим не перевірено чи наявні відомості про повернення ОСОБА_7 на територію України або інші відомості про його місцезнаходження.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів вважає правильним висновок слідчого судді про те, що прокурором не доведено наявність достатніх підстав вважати, що підозрюваний ОСОБА_7 переховується від органів досудового розслідування чи суду, а доводи апеляційної скарги прокурора, які це заперечують, є неспроможними.

Крім того, в матеріалах провадження відсутнє обґрунтоване клопотання про обрання щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, яке має подаватися разом із клопотанням про затримання з метою приводу.

За наведених обставин, слідчий суддя дійшов законного та обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні клопотання т.в.о. слідчого СВ відділу поліції № 1 Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_9 , погодженого з прокурором Херсонської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_6 , про надання дозволу на затримання підозрюваного ОСОБА_7 з метою його приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Зазначені в апеляційній скарзі прокурора доводи та підстави, згідно з якими він просить скасувати ухвалу слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи та не спростовують висновки суду першої інстанції.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі, не встановлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу прокурора належить залишити без задоволення.

Керуючись ст.404, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд.

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу прокурора - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 10 липня 2024 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання т.в.о. слідчого СВ відділу поліції №1 Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_8 , погоджене з прокурором Херсонської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_6 , про надання дозволу на затримання підозрюваного ОСОБА_7 з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4