Номер провадження: 11-сс/813/1482/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.09.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 12.09.2024, якою в межах к/п № 0000526 від 16.04.2024 відносно:

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Кілія Ізмаїльського р-ну Одеської обл., громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

-підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 01.11.2024 включно, з визначенням застави

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді клопотання старшого слідчого 2 СВ (з дислокацією у м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_9 задоволено частково та застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 01.11.2024 включно, з визначенням застави у розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 121 120 грн.

Обґрунтовуючи ухвалу, слідчий суддя зазначив, що органом досудового розслідування доведена наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого злочину та наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що виправдовує застосування найбільш суворого запобіжного заходу, а жоден з більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою не може запобігти зазначеним ризикам, враховуючи, відсутність міцних соціальних зв`язків та обставини кримінального правопорушення. Розмір застави слідчий суддя визначив з урахуванням майнового та сімейного стану підозрюваного та наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.

Не погодившись із оскаржуваною ухвалою захисник ОСОБА_7 та підозрюваний ОСОБА_8 подали апеляційні скарги.

В апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_8 вказує на те, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою, оскільки слідчим суддею не враховані обставини проходження ним військової служби, які послугували підставою для самовільного залишення ним місця служби, так як за висновком ВЛК він не є придатним служити в в/ч НОМЕР_1 , а також те, що він одружений, має дитину, його дружина одна в сім`ї працевлаштована, тому просив зменшити розмір застави до 64 000 грн, після чого зобов`язався повернутися до лав ЗСУ.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 вказує на те, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою з огляду на такі обставини:

- запобіжний захід було обрано слідчим суддею без належного аналізу та доведення з боку слідчого та прокурора ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також без врахування даних про особу підозрюваного, який з початком військової агресії російської федерації проти України добровільно вступив до лав ЗСУ, під час служби отримав захворювання, тому є обмежено придатним до військової служби, внаслідок чого і вчинив самовільне залишення військової частини, в чому щиро розкаюється;

- підозрюваний ОСОБА_8 є раніше не судимою особою, одружений, має дитину, також має постійне місце проживання та реєстрації, внаслідок незадовільного стану здоров`я потребує лікування, яке в умовах слідчого ізолятора є неможливим або вкрай ускладненим, вірогідність його ухилення від виконання процесуальних обов`язків відсутня;

- ОСОБА_8 знятий з усіх видів забезпечення як військовослужбовець, під час перебування під вартою він не отримує інших видів доходів, у його дружини відсутній належний рівень доходів, на її утриманні знаходиться неповнолітня дитини, а тому визначений судом розмір застави є завідомо непомірним для його родини.

За таких обставин захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді від 12.09.2024 та змінити підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт із забороною залишати житло у нічний період доби; зменшити розмір застави з 40 до 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 60 560 грн.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_7 підтримала апеляційні скарги у повному обсязі та просив їх задовольнити, натомість прокурор ОСОБА_6 проти їх задоволення заперечувала.

Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши позиції учасників провадження, перевіривши матеріали судового провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Разом з тим, ч. 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Оскільки в апеляційній скарзі не оспорюється обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, апеляційний суд не переглядає оскаржувану ухвалу в цій частині та констатує, що на даному етапі підозра є обґрунтованою.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається із обґрунтованих висновків слідчого судді, у вказаному провадженні існують ризики переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду та вчинити аналогічне кримінальне правопорушення, що у сукупністю із обґрунтованістю підозри є підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Отже, зважаючи на обставини інкримінованого підозрюваному ОСОБА_8 злочину, пов`язаного із порушенням встановленого порядку несення військової служби, вчиненого в умовах воєнного стану, його тяжкості, а також можливої міри покарання, яка може бути йому призначена у разі визнання винуватим (позбавлення волі на строк від 5-ти до 10-ти років), колегія суддів вважає, що рішення суду 1-ої інстанції є законним та прийнятим з урахуванням положень ст.ст. 177, 178, 183 КПК України, оскільки є об`єктивні підстави вважати, що на теперішній час існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховування обвинуваченого від суду.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Також, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Окрім того, ризик можливого переховування підозрюваного ОСОБА_8 від суду підтверджується також тим, що 06.05.2024 постановою ст. слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Одесі) ТУ ДБР, розташованої у м. Миколаєві ОСОБА_9 підозрюваний ОСОБА_8 був оголошений у розшук у зв`язку з невстановленням його місцезнаходженя та лише 11.09.2024 ОСОБА_8 затримано в порядку ст. 208 КПК України (а.п. 16-17, 33-36).

При цьому, апеляційний суд зауважує на тому, що ризик це, зокрема, невизначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для кримінального провадження подій та запобіжний захід застосовується саме для запобігання ризиків, тобто до моменту їх настання.

Колегія суддів приймає до уваги посилання сторони захисту про те, що ОСОБА_8 раніше не судимий, має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, одружений, проте зазначені обставини, хоча й характеризують його особу з позитивного боку, але не слугували стримуючим фактором щодо невчинення інкримінованого йому злочину, а тому суттєво не зменшують встановлені апеляційним судом вище ризики та не можуть бути підставою для застосування стосовно нього більш м`якого, ніж тримання під вартою, запобіжного заходу, з огляду також на обставини злочину, у вчиненні якого він підозрюється.

Що стосується аргументів захисника з приводу того, що підозрюваний ОСОБА_8 має незадовільний стан здоров`я та потребує лікування, яке в умовах слідчого ізолятора є неможливим, то апеляційний суд констатує, що такі належними та допустими доказами не підтверджені, водночас, зауважує, що це не позбавляє захисника права на подання вподальшому до суду відповідних доказів.

Апеляційний суд також вважає такими, що не заслуговують на увагу доводи підозрюваного ОСОБА_8 про те, що слідчим суддею не враховані обставини, за яких ним було вчинено злочин, зокрема, неможливість проходження військової служби за станом здоров`я, оскільки слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Що стосується посилань захисника та підозрюваного щодо визначення занадто великого розміру застави, колегія суддів зауважує на наступному.

Частина 4 ст. 182 КПК України передбачає, що розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно з приписами п. 2) ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину встановлюється у розмірі від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскаржуваною ухвалою підозрюваному ОСОБА_8 визначено альтернативний запобіжний захід у виді застави у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 121 120 грн.

Водночас, на підставі системного аналізу вищевикладених положень кримінального процесуального закону можна дійти висновку про те, що саме слідчий суддя вправі визначити, чи здатна застава у розмірі від 20 до 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб (розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину) забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної особи, а також зауважити на виключності такого випадку.

Приписи КПК України та практика ЄСПЛ орієнтують суд на такі критерії, які слід врахувати при визначенні розміру застави: обставини кримінального правопорушення; особливий характер справи; майновий стан підозрюваного; його сімейний стан, у тому числі матеріальне становище близьких осіб; масштаб його фінансових операцій; дані про особу підозрюваного; встановлені ризики, відповідно до ст. 177 КПК України; «професійне середовище» підозрюваного; помірність обраного розміру застави та можливість її виконання, а також за певних обставин шкода, завдана кримінальним правопорушенням.

В даному випадку слідчий суддя вказаних вище вимог закону дотримався та при визначенні застави, врахував специфіку та суспільну небезпеку інкримінованого злочину, відомості про особу підозрюваного, який раніше не судимий, офіційно не працевлаштований, вживав заходи щодо переховування від органу досудового розслідування прийшов до обґрунтованого висновку про те, що саме такий розмір застави здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Більш того, розмір застави визначений в межах, передбачених п. 2) ч. 5 ст. 182 КПК України та не є максимальним.

Крім того, апеляційний суд в цьому контексті не приймає до уваги посилання підозрюваного з приводу того, що у разі зменшення розміру застави він зможе повернутися до лав ЗСУ, оскільки наведені обставини не є перешкодою для звернення підозрюваного із відповідним клопотанням до прокурора на підставі ст. 616 КПК України, якою урегульовано порядок скасування запобіжного заходу для проходження віи?ськовоі? служби за призовом під час мобілізаціі?, на особливии? період та/або віи?ськовоі? служби за контрактом осіб рядового, сержантського і старшинського та офіцерського складу або зміну запобіжного заходу з інших підстав.

Відповідно до п. 1) ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційних скарг сторони захисту немає, оскільки слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що стосовно підозрюваного ОСОБА_8 на даному етапі досудового розслідування необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави, який зможе запобігти названим вище ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, тому оскаржувана ухвала підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 24, 177, 182, 183, 194, 197, 370,404, 405, 407, 419, 422, 532, 615 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 12.09.2024, якою в межах к/п № 0000526 від 16.04.2024 відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 01.11.2024 включно, із визначенням застави залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4