Справа №336/4937/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2024 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретарки судового засідання ОСОБА_2 , розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі клопотання прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_3 про вирішення питання про долю речових доказів, подане у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001443 від 22.09.2022, за ознаками вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.204 КК України,

без участі сторін кримінального провадження,-

В С Т А Н О В И В:

29.04.2024 прокурор відділу нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до суду із зазначеним клопотанням, яке уточнив 04.06.2024, просить розглянути питання про долю речових доказів у кримінальному провадженні №0001443 від 22.09.2022 за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.204 КК України.

Так, за змістом клопотання 22.09.2022 виявлено, що у торгівельному кіоску № НОМЕР_1 , який розташований на території ринку «Меркурій», за адресою: місто Запоріжжя, вулиця Чарівна, 56а, здійснюється продаж підакцизних товарів, а саме тютюнових виробів без марок акцизного податку. 24.09.2022 підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя проведено обшук у приміщенні кіоску № НОМЕР_1 , розташованого на території ринку «Меркурій», за адресою: місто Запоріжжя, вулиця Чарівна, 56а за результатами якого виявлено та вилучено низку тютюнових виробів без марок акцизного податку. Відповідно до постанови слідчого 24.09.2022 в порядку ст. 98 КПК України вилучене майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Під час досудового розслідування, за даними висновку експерта від 11.04.2023 №275-23 встановлено, що вилучені тютюнові вироби без марок акцизного податку є такими, що не відповідають вимогам ДСТУ 3935-2004 «Сигарети».

Згодом, 14.02.2024 за результатами досудового розслідування винесено постанову про закриття кримінального провадження.

Прокурор наголошує, що за час досудового розслідування жодна особа до ВП № 3 ЗРУП або до інших територіальних підрозділів ГУНП в Запорізькій області з приводу здійснення торгівельної діяльності у вказаному кіоску не зверталась. Разом з цим, вилучені тютюнові вироби є предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204 КК України, відповідно, з урахуванням висновку експерта, й майном, вилученим з цивільного обігу, тому підлягають спеціальній конфіскації відповідно до ст.96-1 КК України, ч.9 ст.100 КПК України.

З урахуванням положень ст.96-2 КК України прокурор наголошує, що в даному випадку спеціальна конфіскація відповідає правомірній меті припиненню використання майна як засобу кримінально-протиправної діяльності.

Відповідно, прокурор в клопотанні просить вирішити питання про долю речових доказів шляхом передачі їх до військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України, на підставі отриманого письмового запиту, застосувавши спеціальну конфіскацію речових доказів, зазначена вимога, що сформульована у первісному клопотанні, протягом розгляду справи уточнена.

29.07.2024 до суду надійшло клопотання прокурора ОСОБА_3 про витребування доказів від адміністрації комунального підприємства «Запоріжринок» ( АДРЕСА_1 ), а саме: відомостей про особу, з якою укладено договір оренди приміщення кіоску № НОМЕР_1 , розташованого на території торгівельного майданчика Шевченківського району КП «Запоріжринок» ринку «Меркурій» за адресою: АДРЕСА_2 .

Крім того, з урахуванням висновку експерта №275-23 від 11.04.2023 щодо невідповідності вилучених тютюнових виробів вимогам ДСТУ 3935-2004 «Сигарети. Загальні технічні умови» за вологістю тютюну в сигаретах та масовій долі пилу в тютюні ініціатор звернення просить розглянути клопотання про застосування спеціальної конфіскації речових доказів та подальше їх знищення, уточнивши подане до суду клопотання у зазначений спосіб.

В обґрунтування клопотання також зазначено, що власника вилучених тютюнових виробів без марок акцизного податку не встановлено, заяви про їх повернення не надходило, крім того, вилучені цигарки за матеріалами кримінального провадження віднесені до заборонених в обігу товарів з причин відсутності марок акцизного податку України, тому вони підлягають спеціальній конфіскації, а для реалізації передані бути не можуть.

Ухвалою суду від 05.08.2024 клопотання прокурора задоволено, в порядку витребування доказів зобов`язано адміністрацію Комунального підприємства «Запоріжринок» надати до суду відомості про особу, з якою укладено договір оренди приміщення кіоску № НОМЕР_1 , розташованого на території торгівельного майданчика Шевченківського району м. Запоріжжя КП «Запоріжринок» ринку «Меркурій», який розташований за адресою: АДРЕСА_2 (станом на вересень 2022 року), судове засідання відкладено. Постановлено копію ухвали надіслати до Комунального підприємства «Запоріжринок» за адресою місцезнаходження: АДРЕСА_1 , зобов`язано відповідальну за виконання ухвали посадову особу письмово повідомити суд про результати виконання ухвали до початку судового засідання.

Ухвала отримана комунальним підприємством 13.08.2024, що підтверджено поштовим повідомленням про вручення.

Прокурором не ініційовано інших процесуальних питань на розгляд суду, не порушено питання про відповідальність осіб, які були уповноважені на виконання судового рішення.

Суд при розгляду справи виходить з того, що за змістом ч.9 ст.100 КПК України у разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу.

Так, за приписами ч.1 ст.172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до ч.1 ст.36 КПК України прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Згідно з ч.3 ст.21 КПК України кожен має право на участь у розгляді в суді будь-якої інстанції справи, що стосується його прав та обов`язків, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з заявою, вх.№ від 30.10.2024, прокурор ОСОБА_3 просить розглянути справу за його відсутності, клопотання підтримує. Відповідно, думка ініціатора звернення висловлена в письмовій формі.

Судом за матеріалами справи не встановлено власника або законного володільця майна, їх представників або захисників, яких суд зобов`язаний повідомити про розгляд справи відповідно до приписів ч.1 ст.172 КПК України.

Відповідно, з урахуванням думки прокурора, суд дійшов висновку про наявність підстав для розгляду справи за відсутністю учасників кримінального провадження.

Розглянувши клопотання, дослідивши надані стороною обвинувачення матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновків про наявність підстав для відмови у задоволенні клопотання у зв`язку із таким.

Судом встановлено, що 24.09.2022 на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя проведено обшук у приміщенні кіоску № НОМЕР_1 , розташованого на території ринку «Меркурій», за адресою: місто Запоріжжя, вулиця Чарівна, 56а за результатами якого виявлено та вилучено тютюнові вироби без марок акцизного податку. Зазначене майно в порядку ст. 98 КПК України, що вилучено під час обшуку, відповідно до постанови слідчого визнано речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні.

Відповідно до ухвали слідчого судді у справі №336/4937/22, пр.1-кс/336/705/22 від 23.09.2022, вказаної вище, якою дозволено обшук за вказаною адресою, встановлено, що, звертаючись із клопотанням, сторона обвинувачення стверджувала, що торгівельний кіоск № 3 належить на праві приватної власності ОСОБА_4 . Метою проведення обшуку визначено відшукання та вилучення товарів, які стали предметом порушення митних правил, а саме: марок акцизного податку (у тому числі підроблених), тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, обладнання для промислового виробництва сигарет та цигарок, паперу цигаркового, фільтрів для промислового виробництва сигарет: фільтропалочок ацетатних, чорнових записів, грошових коштів, отриманих внаслідок збуту підакцизних товарів, які мають значення для розслідування даного кримінального провадження.

Слідчим суддею встановлено, що «22 вересня 2022 року об 11.29 годин до ВП № 3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області зі служби «102» надійшло повідомлення, що 22 вересня 2022 року об 11.26 годин, за адресою: АДРЕСА_2 , повідомив співробітник ОСОБА_5 , що в кіоску напроти магазину «Рушничок» торгують контрафактними цигарками. В ході досудового розслідування було встановлено, що 22 вересня 2022 року приблизно о 11:29 години на ринку " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , був виявлений торговий кіоск, з якого здійснюються продаж підакцизних товарів, а саме тютюнових виробів, без відповідних дозвільних документів, ЄО 16792. Проведеним оглядом місця події було встановлено, що вказаний торговий кіоск, має № 3, розташований на території ринку « ІНФОРМАЦІЯ_1 », за адресою: АДРЕСА_2 , навпроти магазину «Рушничок», за GPS-координатами НОМЕР_3 , НОМЕР_4 . На момент проведення огляду вхідні двері до кіоску відчинені, через які встановлено, що в приміщенні кіоску знаходяться тютюнові вироби без марок акцизного збору різних найменувань у кількості, візуально більше 1 000 пачок. Згідно рапорту слідчого СВ ВП № 3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 було встановлено, що вході відпрацювання вказаного повідомлення, були здійсненні заходи на встановлення власника вказаного торгового кіоску з якого здійснюється продаж тютюнових виробів без марок акцизного збору. Так, проведеною бесідою з представниками адміністрації ринку «Меркурій», останні пояснили, що вказаний торговий кіоск на балансі ринку не перебуває, хто є власником вказаного кіоску, вони не знають. Далі, під час здійснення вказаних заходів встановлено, що вказаний кіоск належить ОСОБА_4 , НОМЕР_5 , при здійсненні телефонного дзвінка на вказаний номер, ОСОБА_4 повідомила, що на теперішній час перебуває за межами території України та планує повернутися приблизно 20 жовтня 2022 року. В телефонному режимі надати будь-які документи на право власності на вказаний торговий кіоск, змоги не має. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно ОСОБА_4 на праві приватної власності, в частці 1/1, належить торговельний комплекс за адресою: АДРЕСА_2 ».

Відповідно, як встановлено судом на підставі дослідженої ухвали та матеріалів кримінального провадження, зазначене клопотання слідчого про обшук, погоджене із прокурором, було задоволено.

За даними висновку ЗВ Дніпропетровського НДІ судових експертиз №275-23 від 11.04.2023, вилучені тютюнові вироби, поділені на декілька груп об`єктів, не відповідають вимогам ДСТУ 3935-2004 «Сигарети. Загальні технічні умови» та вимогам вказаних експертом нормативно-правових актів.

Відповідно до постанови слідчого від 14.02.2024, погодженого прокурором, що видно з супровідного листа (а не тексту постанови), кримінальне провадження за № 0001443 від 22 вересня 2022 року закрито у зв`язку із встановленням відсутності складу кримінального правопорушення.

Суд при розгляді клопотання виходить з таких положень чинного законодавства.

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. КПК України встановлює обмеження щодо кола питань, які можуть бути вирішені в межах відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.

Відповідно до ч.1 ст.7 КПК зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права та законність.

Відповідно до приписів ст.1 Закону України «Про вилучення з обігу, переробку, утилізацію, знищення або подальше використання неякісної та небезпечної продукції» неякісною та небезпечною продукцією є, серед іншого, продукція, яка не відповідає вимогам чинних в Україні нормативно-правових актів стосовно відповідних видів продукції щодо її споживчих властивостей та продукція, на яку не має передбачених законодавством відповідних документів, що підтверджують якість та безпеку продукції. Згідно зі ст. 18 вказаного Закону загальні вимоги щодо порядку, умов та правил переробки, утилізації, знищення або подальшого використання вилученої з обігу неякісної та небезпечної продукції встановлюються Кабінетом Міністрів України.

За змістом ч.4 ст.11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством.

Частина 1 статті 204 КК України передбачає відповідальність за незаконне придбання з метою збуту або зберігання з цією метою, а також збут чи транспортування з метою збуту незаконно виготовлених спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, пива, тютюнових виробів, тютюну, промислових замінників тютюну, пального або інших підакцизних товарів. Зазначене кримінальне правопорушення із врахуванням санкції статті та змісту ст.12 КК України віднесено до нетяжких злочинів.

Стаття 96-1 КК України врегульовує, що спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого частиною першою статті 150, статтею 154, частинами другою і третьою статті 159-1, частиною першою статті 190, статтею 192, частиною першою статей 204, 209-1, 210, частинами першою і другою статей 212, 212-1, частиною першою статей 222, 229, 239-1, 239-2, частиною другою статті 244, частиною першою статей 248, 249, частинами першою і другою статті 300, частиною першою статей 301, 302, 310, 311, 313, 318, 319, 362, статтею 363, частиною першою статей 363-1, 364-1, 365-2 цього Кодексу.

Спеціальна конфіскація застосовується на підставі обвинувального вироку суду; ухвали суду про звільнення особи від кримінальної відповідальності; ухвали суду про застосування примусових заходів медичного характеру; ухвали суду про застосування примусових заходів виховного характеру. У випадках, коли об`єктом спеціальної конфіскації є майно, вилучене з цивільного обороту, вона може бути застосована на підставі: 1) ухвали суду про закриття кримінального провадження з інших підстав, аніж звільнення особи від кримінальної відповідальності; 2) ухвали суду, постановленої в порядку частини дев`ятої статті 100 Кримінального процесуального кодексу України, за клопотанням слідчого чи прокурора, якщо кримінальне провадження закривається ними.

Випадки застосування спеціальної конфіскації чітко врегульовані ст.96-2 КК України.

Поряд з цим, за приписами ч.9 ст.100 КПК України чітко розмежовується, що судом у визначеному випадку (зокрема, судом у разі закриття провадження слідчим або прокурором) вирішується як питання про спеціальну конфіскацію, так і про долю речових доказів і документів ухвалою суду. При цьому, майно, що було предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом, та/або вилучене з обігу, передається відповідним установам або знищується.

Відповідно, спеціальна конфіскація та доля речових доказів не є тотожними визначеннями, підстави їх застосування мають бути обґрунтовані в належний спосіб, а їх одночасне застосування не є можливим. Проте, прокурор, звертаючись до суду, не розмежовує даних визначень у прохальній частині клопотання, не обґрунтовує підстави для знищення, при цьому, просить про одночасне застосування і спеціальної конфіскації, і знищення речових доказів, без врахування різних наслідків відповідних процесуальних рішень та відмінностей порядку виконання ухвали в разі задоволення клопотання.

Згідно з п.4 Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, затвердженої спільним наказом Генеральної прокуратури України, МВС України, Державної податкової адміністрації України, СБУ, ВСУ, ДСА України від 27.08.2010 N 51/401/649/471/23/125, до вилучених з обігу належать: предмети, придбання і використання яких здійснюється за особливими дозволами і вичерпний перелік яких визначений законодавством України (серед інших).

Згідно з п. 35 Інструкції вилучені з незаконного обігу етиловий спирт, алкогольна продукція і така, що містить спирт, а також предмети, довге зберігання яких небезпечне для життя і здоров`я людей або навколишнього середовища, після проведення необхідних досліджень передаються для їх технологічної переробки або знищення, про що складається протокол.

За нормою п.56 Інструкції відповідно до вимог Кримінально-процесуального кодексу України у вироку, постанові судді або ухвалі суду, постанові органу дізнання, слідчого, прокурора про закриття кримінальної справи повинно бути вирішене питання про долю речових доказів, при цьому: речі, вилучені з обігу, підлягають передачі відповідним установам або знищуються. Зазначена норма відповідає ч.9 ст.100 КПК України.

Суд також зауважує, що відповідно до ст.2 КПК завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Законність, як визначено в ч.2 ст.9 КПК, полягає в тому, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Публічність, згідно зі ст. 25 КПК України, передбачає, що прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного й об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим усіх зібраних і перевірених доказів.

Постанова про закриття кримінального провадження від 14.02.2024, винесення якої зумовило звернення до суду із клопотанням, наразі не скасована, її законність не є предметом даного провадження.

Разом з цим, у суду виникають розумні сумніви щодо якості проведеного розслідування, що безпосередньо впливають як на процесуальний порядок розгляду клопотання, так і на його розгляд по суті.

Так, за вказаною вище адресою проведення слідчої дії (місця розташування торгівельного кіоску) обшуку у встановленому законодавством порядку вилучено значну кількість тютюнових виробів, які, з урахуванням висновків експерта, є вилученими з обігу, відповідно, можуть бути предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204 КК України.

Діяльність торгівельного кіоску та продаж зазначених виробів була виявлена заявником у даному провадженні та стала безпосередньою підставою для внесення даних про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Вочевидь, що тютюнові вироби, розміщені для збуту, ймовірно завезені через митний кордон України, проте, в будь-якому разі придбані та транспортовані внаслідок незаконних дій певної фізичної та/або юридичної особи. З цього приводу слідчий обґрунтовано зазначає у постанові про те, що суб`єктивна сторона злочину за ч.1 ст.204 КК України характеризується саме прямим умислом.

Разом з цим, фрагментарно проведені слідчі дії, з урахуванням, зокрема, вказівок прокурора від 26.12.2022 (а.с.67-68 у матеріалах провадження), наявних у матеріалах провадження, не свідчать про всебічність та об`єктивність проведеного досудового розслідування, проте, на переконання суду, слугують на користь передчасності здійснених висновків, що слугувало підставою для закриття кримінального провадження.

Так, з часу порушення провадження лише один раз на виконання доручення слідчого в порядку ст.40 КПК України від 04.12.2023 (а.с.112 у матеріалах провадження), за спливом більше, ніж одного року після порушення провадження, а саме 07.02.2024, як видно з постанови про закриття кримінального провадження від 14.02.2024 та копії протокола, здійснено огляд місця збуту тютюнових виробів з метою перевірки роботи торгівельного кіоску.

Причетність особи, яка, за твердженнями сторони обвинувачення (що стало підставою для надання дозволу на обшук), є власником торгівельного комплексу, взагалі не була предметом перевірки.

Покази свідків у переважній більшості не дозволяють зробити висновків про те, що вони, з урахуванням їх місця роботи або проживання, можуть бути обізнані із обставинами функціонування або не функціонування певного торгівельного кіоску.

Крім того, відмова невизначеного кола свідків від надання показів під час досудового розслідування, що засвідчено у рапорті оперуповноваженого ОСОБА_7 (а.с.115 у матеріалах провадження), без дати, без оформлення відповідних протоколів, не свідчить на користь виконання завдань кримінального провадження.

Звертає на себе увагу й висновок, здійснений слідчим, з урахуванням кількості вилученої продукції, що не утворює складу злочину придбання, зберігання або транспортування незаконно виготовлених підакцизних товарів без мети збуту, для власного споживання.

Разом з цим, за матеріалами провадження судом не встановлено здійснення слідчим жодних дій, спрямованих саме на встановлення факту придбання тютюнових виробів без марок акцизного податку з метою їх подальшого збуту, відповідно, є сумнівним висновок про те, що відповідні беззаперечні докази не встановлені (3 аркуш постанови від 14.02.2024).

Під час розгляду справи суд застосовує правові висновки, здійснені у постанові Об`єднаної Палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 15.04.2024 у справі №554/2506/22, провадження № 51-4350кмо23, відповідно до яких ухвала суду, постановлена на підставі ч. 9 ст. 100 КПК після закриття кримінального провадження слідчим або прокурором, за якою вирішено питання про долю речових доказів і документів, може бути оскаржена як у апеляційному, так і у касаційному порядку.

За юридичними позиціями Конституційного Суду України суди здійснюють правосуддя з метою забезпечення захисту прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави (абзац 2 пп. 3.1 п. 3 мотивувальної частини Рішення від 30 червня 2009 року № 16-рп/2009).

Враховуючи наведене, суд вважає, що доводи, висловлені прокурором, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, клопотання є необґрунтованим, а вимоги невизначеними з огляду на вищенаведені висновки суду, відповідно, судом встановлено підстави для відмови у задоволенні клопотання.

Матеріали провадження підлягають поверненню прокурору відділу нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Крім того, з урахуванням висновків суду, копію ухвали слід надіслати заступнику керівника Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_8 (https://zap.gp.gov.ua/ua/guidance.html) для вжиття заходів реагування, про які повідомити суд.

Керуючись ст. 2, 7, 9, 21, 25, 36, 100, 171-174, 284, 314, 369-372, 395 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання залишити без задоволення.

Матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001443 від 22.09.2022, повернути прокурору відділу нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Копію ухвали надіслати ініціатору звернення та заступнику керівника Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_8 для вжиття заходів реагування, про які повідомити суд.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя протягом семи днів з дня її оголошення.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом семи днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1