ВИРОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2024 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем: ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі матеріали кримінального провадження № 201/10383/24 (пр. № 1-кп/201/963/2024), відомості про яке 11 серпня 2024 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001437, стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с. Коломійці, Покровського району, Дніпропетровської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, не одруженого, не працевлаштованого, раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

У невстановлені в ході досудового розслідування місці та час, не пізніше 11 серпня 2024 року близько о 14.00 години, ОСОБА_4 виявив на землі у розібраному стані один предмет за зовнішніми ознаками схожий на корпус гранати та запал до неї. В цей час у ОСОБА_4 , який усвідомлював, що вказані предмети за зовнішніми ознаками схожі на корпус гранати та запал від неї, виник злочинний умисел направлений на носіння, зберігання та придбання вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на носіння, зберігання та придбання вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, ОСОБА_4 не пізніше 11 серпня 2024 року близько 14.00 години придбав шляхом привласнення знайдені ним на землі: металевий предмет еліпсодної форми, який являється конструктивно оформленим зарядом вибухової речовини, а саме спорядженим корпусом корпус осколкової оборонної ручної гранати Ф-1 промислового виготовлення, який до категорії вибухових пристроїв чи бойових припасів не відноситься, а відноситься до категорії вибухових речовин та придатний для здійснення вибуху та предмет циліндричної форми, виготовлений з металу, який являється модернізованим уніфікованим запалом ручних гранат типу УЗРГМ, промислового виготовлення, який відноситься до категорії вибухових пристроїв та придатний для здійснення вибуху, які підняв та поклав до дорожньої сумки, яка була з ним, чим вчинив придбання вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, після чого, транспортуючи їх безпосередньо при собі, перемістив придбані таким чином вибухові речовини та вибухові пристрої до обраного ним місця, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив тим самим носіння та зберігання вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, чим порушив положення «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і холощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», яка затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України №622 від 21 серпня 1998 року, не маючи дозволу, передбаченого положенням «Про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року № 576.

Так, 11 серпня 2024 року приблизно о 14.00 годині ОСОБА_4 , маючи прямий умисел, направлений на носіння, зберігання вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу на незаконне поводження з вибуховими речовинами та вибуховими пристроями, продовжуючи носити при собі в дорожній сумці вибухову речовину та вибуховий пристрій, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переніс вказану вибухову речовину та вибуховий пристрій до будинку АДРЕСА_2 , біля якого чекав його брат ОСОБА_4 .

Перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 приблизно о 14.00 годині ОСОБА_4 почав хизуватися найденою вибуховою речовиною та вибуховим пристроєм, які мав при собі. Внаслідок чого було викликано слідчо-оперативну групу ВП № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області та по приїзду якої, в ході проведення огляду відкритої ділянки місцевості біля буд. АДРЕСА_2 , де знаходився ОСОБА_4 , останній видав: металевий предмет еліпсоїдної форми, який конструктивно оформлений зарядом вибухової речовини, а саме спорядженим корпусом, корпус осколкової оборонної ручної гранати Ф-1 промислового виготовлення, який до категорії вибухових пристроїв чи бойових припасів не відноситься, а відноситься до категорії вибухових речовин та придатний для здійснення вибуху, і предмет циліндричної форми, виготовлений з металу, який являється модернізованим уніфікованим запалом ручних гранат типу УЗРГМ, промислового виготовлення, який відноситься до категорії вибухових пристроїв. та придатний для здійснення вибуху, які ОСОБА_4 незаконно носив, зберігав та придбав без передбаченого законом дозволу.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України, тобто незаконне носіння, зберігання та придбання вибухових пристроїв та вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі та підтвердив фактичні обставини щодо вчиненого ним діяння та викладених у обвинувальному акті.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у незаконному носінні, зберіганні та придбанні вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

При визначенні виду та розміру покарання, суд виходить зі ступеня тяжкості скоєного кримінального правопорушення та особи обвинуваченого, який на обліку у лікарів психіатра і нарколога не перебуває, вину визнав у повному обсязі та щиро розкаявся у скоєному, при цьому, ці обставини на підставі ст. 66 КК України, суд відносить до таких, що пом`якшують його покарання. Обтяжуючих покарання обвинуваченого ОСОБА_4 обставин, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З врахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання у виді позбавлення волі, однак, зі звільненням останнього від відбування покарання з випробувальним терміном, в порядку передбаченому ст. 75 КК України та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, його конкретним обставинам і наслідкам, даним про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який вину визнав у повному обсязі і щиро розкаявся у скоєному, а також обставинам, що пом`якшують покарання обвинуваченого і відсутності таких, що його обтяжують, сукупність яких з вищенаведеними даними, які враховувались при призначенні покарання, свідчить про недоцільність призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання пов`язаного з реальним його відбуттям, при цьому, призначення такого покарання є необхідне й достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а також буде відповідати загальним засадам призначення покарання, передбаченими ст. 65 КК України, та принципам справедливості, достатності і співрозмірності.

Долю речових доказів, суд вважає за необхідне вирішити в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

Крім того, на підставі ч. 2 ст. 124 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта у цьому кримінальному провадженні.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлений.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374-376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому покарання у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного йому покарання, якщо він протягом двох років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення, а також виконає покладені на нього обов`язки у виді: періодичного з`явлення для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомлення уповноваженого органу з питань пробації про зміну місця проживання, роботи і навчання.

Речові докази один фрагмент папілярних візерунків на одній ліпкій стрічці зберігати в матеріалах кримінального провадження; предмет, візуально схожий на корпус гранати Ф-1, предмет, візуально схожий на УЗРГМ, передані на зберігання до камери схову ВП № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області - знищити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта для проведення судової експертизи у розмірі 3 029 (три тисячі двадцять дев`ять) грн. 12 коп.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку суду.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1