Справа № 336/1716/24
Пр. 1-кп/336/765/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2024 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретарки судового засідання ОСОБА_2 , розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Запоріжжі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002178 від 25.12.2023, яке надійшло до суду на підставі обвинувального акта, складеного відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Куйбишев РФ, громадянина України, який отримав середню спеціальну освіту, одружений, офіційно не працевлаштований, адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса фактичного місця проживання до затримання: АДРЕСА_2 , утримується в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор», малолітніх та інших осіб на утриманні не має, інвалідності не має, раніше судимого:

- 08.04.1998 Томаківським районним судом Дніпропетровської області за ч.2,3 ст.140 КК України, із застосуванням ст.42,44 КК України, до позбавлення волі на строк 3 роки, із застосуванням ст.46-1 КК України із відстрочкою виконання покарання на 1 рік;

- 11.02.2000 Томаківським районним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.81, ч.2,3 ст.140 КК України, із застосуванням ст.42,43 КК України, до позбавлення волі на строк 3 роки, частково приєднано невідбутий строк за попереднім вироком та визначено строк позбавлення волі 4 роки, звільнений 18.11.2002 за ст.53 КК України умовно-достроково, невідбутий строк 5 місяців;

- 23.09.2003 Томаківським районним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185 КК України, із застосуванням ст.69, 71 КК України, до арешту на строк 8 місяців 6 днів, звільнений в залі суду у зв`язку із відбуттям покарання;

- 22.12.2004 Томаківським районним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.289 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, до позбавлення волі на строк 1 рік 1 місяць 29 днів, звільнений в залі суду у зв`язку із відбуттям покарання;

- 14.03.2005 Томаківським районним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185 КК України, до позбавлення волі на строк 3 роки, звільнений 29.08.2007 умовно-достроково із невідбутим строком 4 місяці 5 днів;

- 29.11.2010 Томаківським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.182, ч.3 ст.185, ст.395 КК України, із застосуванням ч.1 ст.70 КК України, до позбавлення волі на строк 3 роки 3 місяці, звільнений 14.06.2012 за відбуттям строку покарання;

- 30.12.2013 Хортицьким районним судом м.Запоріжжя за ч.2 ст.289 КК України до позбавлення волі на строк 5 років, із застосуванням ст.75,76 КК України звільнений від відбування покарання із іспитовим строком на 2 роки;

- 31.03.2016 Марганецьким міським судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.15 ч.3 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.289, ч.2 ст.393 КК України, із застосуванням ст.70, 71 КК України, до позбавлення волі на строк 6 років, 07.10.2016 звільнений по відбуттю покарання;

- 08.10.2018 Марганецьким міським судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185, ч.3 ст.185, ч.3 ст.186 КК України, із застосуванням положень ч.1 ст.70 КК України, до позбавлення волі на строк 7 років, 02.08.2022 звільнений по відбуттю покарання,

-15.02.2023 Жовтневим районним судом м.Дніпропетровська за ч.4 ст.185 КК України до позбавлення волі на строк 5 років, із застосуванням ст.75,76 КК України звільнений від відбування покарання із визначенням іспитового строку на три роки та покладенням визначених обов`язків;

- 28.05.2024 Марганецьким міським судом Дніпропетровської області за ч.4 ст.185 КК України до позбавлення волі на строк 5 років, із застосуванням ч.1 ст.71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15.02.2023 та остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць, строк ухвалено обчислювати з моменту фактичного затримання, запобіжний захід не обраний;

за ознаками скоєння кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.185 КК України;

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження м. Запоріжжя, громадянин України, який отримав середню спеціальну освіту, одруженого, військовослужбовця, адреса реєстрації відсутня, фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 , раніше не судимого:

за ознаками скоєння кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.185 КК України;

за участі сторін кримінального провадження: з боку обвинувачення: прокурора ОСОБА_5 , з боку захисту: обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , захисниці обвинуваченого ОСОБА_6 адвокатки ОСОБА_7 , захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_8 , іншого учасника кримінального провадження: потерпілої ОСОБА_9 , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , будучи особою, яка раніше вчиняла корисливі злочини, судимості за скоєння яких не зняті та не погашені у встановленому законом порядку, на шлях виправлення та перевиховання не став і знову вчинив злочин, за таких обставин.

Так, 23.12.2023, у період часу з 11 години 00 хвилин по 13 годину 00 хвилин, ОСОБА_3 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з метою власного збагачення, із корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, діючи умисно, повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_4 , діючи в умовах воєнного стану, який введений в Україні на підставі Указу Президента України N64/2022 від 24.02.2022, продовженого Указом Президента України N734/2023 від 06.11.2023, упевнившись у відсутності можливих свідків та очевидців, усвідомлюючи, що його дії носять таємний характер, шляхом відкриття залізних вхідних дверей ключем та зламу замка на дерев?яних вхідних дверях, проникли до приміщення квартири АДРЕСА_4 .

Перебуваючи у вказаній квартирі, ОСОБА_3 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_4 , таємно викрали з приміщення зазначеної квартири майно, яке належить потерпілій ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме: ??

- ноутбук «Lenovo B570» в корпусі чорного кольору, разом із зарядним пристроєм до нього, вартістю згідно за даними висновку експерта 2 683,33 гривень; ??

- мобільний телефон «Redmi 3S», imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 , вартістю згідно з даними висновку експерта 924,00 гривень;

- ??блок безперебійного живлення «Mustek» N33511с00291, вартістю згідно з даними висновку експерта 775,00 гривень;

- ??грошові кошти в сумі 600 доларів США, які у перерахунку на національну грошову одиницю - гривню, за офіційним курсом Національного банку України станом на 23.12.2023 становлять 22 590,00;

- ??DVD-програвач «OPERA OP-777D», який перебував у непрацюючому стані, та у зв`язку з чим матеріальної цінності для потерпілої не становить;

- ікону із зображенням Ісуса Христа , яка матеріальної цінності для потерпілої не становить.

У подальшому, продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , разом із викраденим майном, залишили місце вчинення злочину та у подальшому розпорядились ним на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 26 972,33 гривні.

Судом також встановлено, що 23.12.2023 у період часу з 11 години 00 хвилин по 13 годину 00 хвилин, ОСОБА_4 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з метою власного збагачення, із корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_3 , діючи в умовах воєнного стану, який введений в Україні на підставі Указу Президента України N64/2022 від 24.02.2022, продовженого Указом Президента України N734/2023 від 06.11.2023, упевнившись у відсутності можливих свідків та очевидців, усвідомлюючи, що його дії носять таємний характер, шляхом відкриття залізних вхідних дверей ключем та зламу замка на дерев`яних вхідних дверях, проникли до приміщення квартири АДРЕСА_4 .

Перебуваючи у вказаній квартирі, ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_3 , таємно викрали з приміщення зазначеної квартири майно, яке належить потерпілій ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме:

- ноутбук «Lenovo B570» в корпусі чорного кольору, разом із зарядним пристроєм до нього, вартістю згідно за даними висновку експерта 2 683,33 гривень; ??

- мобільний телефон «Redmi 3S», imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 , вартістю згідно з даними висновку експерта 924,00 гривень;

- ??блок безперебійного живлення «Mustek» N33511с00291, вартістю згідно з даними висновку експерта 775,00 гривень;

- ??грошові кошти в сумі 600 доларів США, які у перерахунку на національну грошову одиницю - гривню, за офіційним курсом Національного банку України станом на 23.12.2023 становлять 22 590,00;

- ??DVD-програвач «OPERA OP-777D», який перебував у непрацюючому стані, та у зв?язку з чим матеріальної цінності для потерпілої не становить;

- ікону із зображенням Ісуса Христа , яка матеріальної цінності для потерпілої не становить.

У подальшому, продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , разом із викраденим майном, залишили місце вчинення злочину та у подальшому розпорядились ним на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 26 972,33 гривні.

В судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення беззаперечно визнали, надали пояснення, які повністю відповідають тим, що викладені в обвинувальному акті, підтвердили фактичні обставини вчинення злочину, зокрема, дату, час, місце й спосіб його скоєння, наявність попередньої змови про його вчинення, у скоєному щиро розкаялись. Крім того, обвинувачені розуміють, що в Україні діє воєнний стан, визнають розмір завданої потерпілій матеріальної шкоди.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 показав суду, що знайомий із ОСОБА_4 приблизно з серпня 2023 року. Обвинувачені зустрілись 23.12.2023, приблизно о 10-00 годині ранку, біля магазину у м.Марганці, попрямували з метою придбання наркотичних засобів до м.Запоріжжя. Обвинувачений зауважив, що епізодично вживав метадон, а також амфетамін. Пояснив, що у вказаний день ОСОБА_4 запропонував спільно обікрасти квартиру, належну його тещі (потерпілій), що розташована на території Шевченківського району м.Запоріжжя, а саме по вул. М. Корищенка, більш точної адреси не пам`ятає. Вибір квартири пов`язаний із тим, що ОСОБА_4 мав ключі від домофону та вхідних дверей.

Так, ОСОБА_4 чекав біля будинку, відповідно до досягнутої домовленості обвинувачених, в той час поки ОСОБА_3 піднявся до квартири на 2 поверсі будинку. При спробі відчинити двері виявилось, що один з ключів не підходить, тому ОСОБА_3 повернувся до автівки, на якій вони із ОСОБА_4 приїхали до м.Запоріжжя. Вдруге до квартири з метою проникнення до неї обвинувачені піднялись удвох, одразу після повернення ОСОБА_3 , взявши розвідний ключ з автівки ОСОБА_4 (ВАЗ 2108). Відкривши перші металеві двері за допомогою ключа, ОСОБА_3 показав, що співучасники намагались зламати замок дерев`яних дверей, після чого ОСОБА_4 вибив їх. Вони вдвох зайшли до квартири, після чого ОСОБА_4 повернувся до автівки спостерігати щоб ніхто не побачив з сусідів або співробітників поліції та вони не були викриті. Перебуваючи у квартирі, ОСОБА_3 викрав звідти ноутбук «Lenovo» чорного кольору, який поклав у сумку, телефон «Redmi 4», з кімнати взяв ікону, блок безперебійного живлення, а також DVD-програвач, що поклав у чорний рюкзак. Крім того, у зошитах або книгах, що перебували на полиці в одній з кімнат, він знайшов 600 доларів США (номіналом по 100 доларів), які поклав в кармані та про які ОСОБА_4 нічого не сказав. Разом з цим, як показав обвинувачений, він приніс разом із викраденим майном й несправжні купюри (сувенірні), які вони викинули. Додатково обвинувачений показав суду, що, доти він був у квартирі (десь протягом години), до ОСОБА_4 підходив наряд патрульної поліції, але, перевіривши документи, відпустив його. Після повернення до ОСОБА_4 , приблизно о 13-00 годині, обвинувачені попрямували на ринок « Анголенко » та продали викрадене майно за грошові кошти у загальній сумі 3 000-3 500 гривень, за які придбали наркотичний засіб - амфетамін, після чого повернулись до м.Марганець. Викрадені готівкові кошти після повернення у м.Марганець ОСОБА_3 обміняв в пункті обміну валют та витратив на придбання одягу. Проте, за декілька днів до нього за місцем проживання прибула поліції у зв`язку із підозрою у вчиненні даного злочину.

Обвинувачений ОСОБА_4 показав суду, що знайомий із іншим обвинуваченим з серпня 2023 року, оскільки він одного разу просив відвезти його до м. Нікополь. ОСОБА_4 відповідно до його пояснень мав у власності та користуванні автівку «ВАЗ 2108», яку на час надання свідчень продав. Разом із дружиною ОСОБА_12 , з якою наразі він перебуває у офіційному шлюбі, ОСОБА_4 був у фактичних шлюбних відносинах, вони разом мешкали у м. Марганець. Потерпіла ОСОБА_9 є тещею ОСОБА_4 Ключі від її квартири, розташованої по АДРЕСА_5 , він мав у своїй автівці, оскільки одного разу разом із дружиною вони від тещі перевозили консервацію й дружина випадково залишила ключі у приналежному ОСОБА_4 транспортному засобі. Місце розташування квартири ОСОБА_4 , як він пояснив суду, він запам`ятав точно, хоча був там лише одного разу. В даній квартирі постійно мешкає брат дружини ОСОБА_13 .

Так, вранці 23.12.2023 вони вдвох із ОСОБА_3 виїхали з м.Марганець у напрямку м.Запоріжжя з метою придбати наркотичні засоби, але грошей у них не вистачало. ОСОБА_4 іноді вживав амфетамін. Тоді він запропонував ОСОБА_3 викрасти речі з квартири потерпілої з метою отримання прибутку. ОСОБА_4 віддав ОСОБА_3 ключі від квартири, на розташування якої вказав, приблизно об 11-00 годині вказаного дня, а сам чекав його біля будинку в автівці, на якій вони приїхали до м.Запоріжжя. Проте, виявилось, що один з ключів не підійшов до квартири, тому ОСОБА_3 повернувся до ОСОБА_4 .

Вдруге до квартири тещі з метою проникнення до неї та викрадення майна обвинувачені піднялись удвох, взявши розвідний ключ з автівки ОСОБА_4 (ВАЗ 2108). Відкривши перші металеві двері за допомогою ключа, ОСОБА_4 показав, що його спільник намагався зламати замок, після чого вони вирішили вибити двері. Вони вдвох із ОСОБА_3 зайшли до квартири, після чого ОСОБА_4 повернувся до автівки, яка розташовувалась біля будинку з метою спостерігати щоб їх ніхто не побачив з сусідів та вони не були викриті. Поки ОСОБА_4 чекав, його документи перевірив наряд патрульної поліції, проте жодних підозр він не викликав. Після цього він вирішив залишити місце події, проте побачив ОСОБА_3 , який виходив із під`їзду будинку з викраденим майном.

ОСОБА_4 додатково показав суду, що під час досудового розслідування з автівки за його згодою слідчими вилучено розвідний ключ та ікона. Викрадені речі вони разом із спільником продали на ринку « Анголенко » приблизно за 2 950 гривень, продаж здійснили у двох місцях, після чого попрямували для придбання наркотичних засобів на територію Комунарського району м.Запоріжжя. Перелік викраденого, вказаний у обвинувальному акті, ОСОБА_4 визнає та перелічив їх, пояснивши, що частина речей була у рюкзаку чорного кольору з помаранчевими вставками, а ноутбук - у сумці «Amway». Проте, на запитання прокурора та суду зауважив, що ОСОБА_3 не повідомляв йому про крадіжку 600 доларів. Наступного дня після вчинення злочину до нього приїхали співробітники поліції.

Судом визначено порядок дослідження доказів у даному провадження з урахуванням позиції обвинувачених з приводу визнання винуватості, який був змінений на підставі ухвали суду у зв`язку із наданням визнавальних показів та позиції щирого каяття. Так, з урахуванням зміненого порядку дослідження доказів, судом здійснено допит обвинувачених, потерпілої та свідка, а також досліджено визначений обсяг доказів, а саме, надані стороною обвинувачення письмові докази, із додатками до протоколів слідчих дій, висновки експертиз, зокрема, на підтвердження розміру завданої матеріальної шкоди, постанови слідчого щодо речових доказів; докази щодо вжитих заходів забезпечення, а також матеріали, які характеризують особу обвинувачених, підтверджують розмір процесуальних витрат на проведення судових експертиз.

Протягом судового розгляду, а саме 22.04.2024 судом постановлено змінити порядок та не досліджувати речові докази із врахуванням думки учасників кримінального провадження.

07.08.2024 судом визнано за можливе продовжити розгляд провадження із застосуванням норми ч.3 ст.349 КПК України, за згодою всіх учасників судового провадження. Так, судом не досліджувались докази щодо фактичних обставин кримінального провадження, що не були досліджені до даного судового засідання (протоколи слідчих експериментів та протоколи огляду за участі підозрюваних, запис з бодікамер співробітників поліції), оскільки вони ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, що їх позиція є добровільною та істинною, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку

Потерпіла ОСОБА_9 під час допиту повідомила, що про скоєний обвинуваченими злочин їй стало відомо в день, коли вона привезла кішку до сина додому. Вона її забирала на час перебування ОСОБА_14 у відрядженні. Так, сина декілька днів не було у місті. У квартирі, належній потерпілій, що розташована по АДРЕСА_5 , на 2 поверсі, мешкає лише її син, донька проживає у м.Марганець приблизно з 2020 року. З дочкою відносини не є дуже добрими, а після злочину вони майже не спілкуються. Для того, щоб потрапити до квартири, як пояснила потерпіла, необхідно було мати ключ від домофона, крім того, до квартири ведуть 2 дверей 1 металеві, із двома замками, а інші дерев`яні. Спочатку вона із чоловіком не змогла відчинити двері, адже щось в замку заважало, після чого помітили, що в дерев`яних дверях вибито замок. Вони штовхнули двері й відкрили їх, побачивши, що в квартирі все було перевернуто, викликали поліцію, із співробітниками якої й зайшли до приміщення. Перелік речей, зазначений в обвинувальному акті, що були викрадені обвинуваченими, потерпіла визнала. На додаток пояснила, що факт викрадення ікони спочатку не помітила, впізнала її у відділені поліції.

Крім того, зі слів потерпілої, син ОСОБА_13 повідомив їй, що у доньки ОСОБА_15 після переїзду до м.Марганець залишались ключі від квартири. Так, співробітники поліції повідомили ОСОБА_9 , що одні з дверей були відкриті рідним ключем (металеві). Віднайдені речі у відділенні поліції вони із сином звіряли та пересвідчились у їх приналежності по специфічним характеристикам та зовнішнім ознаками. Окрім 600 доларів (купюрами номіналом по 100 доларів) всі речі, що викрадені, були повернуті під час досудового розслідування. Ці гроші належали їй, зберігались у твердому конверті на полиці, у спальні вказаної квартири. Так, ОСОБА_9 їх збирала частинами на похорон про всяк випадок. Їх місце знаходження наразі не встановлено, у квартирі ці гроші знайдені не були.

Свідок ОСОБА_14 показав суду, що мешкає з 2002 року по АДРЕСА_4 . Квартира належить його матері, він працює викладачем у вищі. Так, до весни 2020 року у квартирі також мешкала його сестра ОСОБА_16 . У неї, як виявилось, й після переїзду до м.Марганець, залишились ключі від квартири. Потерпіла є матір`ю свідка. ОСОБА_4 свідок бачив декілька разів, він мешкав із його сестрою.

Крім того, 24.12.2023 зі слів матері свідок дізнався про крадіжку, в цей час був у відрядженні протягом трьох днів. Після вчиненого злочину, як пояснила матір, вона із вітчимом намагалась відчинити двері квартири, коли привезли кішку додому. Перші двері були лише причинені, а в других вибито замок. Свідок ОСОБА_17 повернуся з відрядження 25.12.2023. Показав, що пізніше виявилось, що не були знайдені телефон «Nokia 5700» та MP-3 плеєр, але про їх зникнення він не заявляв, оскільки вони не мають матеріальної цінності для свідка.

Свідок підтвердив, що з квартири здійснено крадіжку ноутбук «Lenovo B570» в корпусі чорного кольору, із зарядним пристроєм, мобільний телефон «Redmi 3S», ??блок безперебійного живлення «Mustek», ?грошові кошти в сумі дещо більше ніж 600 доларів США, що зберігались готівкою у саморобному конверті в зошитах на полиці. Ці кошти матір просила зберігати у свідка для їх схоронності. Всі речі з перелічених (крім готівки) потерпілий та свідок оглянули у відділенні поліції, зокрема, на ноутбуку зберігались особисті файли. Свідок зауважив, що серед них також були ??DVD-програвач, який перебував у непрацюючому стані, а також ікона.

Суд зауважує, що відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Відносно часу вчинення злочину востаннє Указом Президента України від 06.11.2023 №734/2023, затвердженим Законом України № 3429-IX від 08.11.2023, вирішено продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 16 листопада 2023 року строком на 90 діб.

Також суд враховує, що вчинення майнового злочину в умовах воєнного чи надзвичайного стану може мати місце не лише у районах вогневого ураження, тимчасової окупації або проходу військ, а також і поза межами згаданих районів. Відповідно до висновку Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 15.01.2024 у справі №722/594/22, пр.№ 51-3186 кмо 22, здійсненого на виконання положень ч.4 ст.442 КПК України, за ч.4 ст.185 КК України кримінальна відповідальність передбачена за вчинення кримінального правопорушення в умовах воєнного або надзвичайного стану на території, на якій він введений.

Вартість викраденого майна визнається стороною захисту, встановлена відповідно до висновків за результатами проведення судових товарознавчих експертиз: щодо блоку безперебійного живлення №СЕ-19/108-24/73-ТВ від 04.01.2024, щодо ноутбука №СЕ-19/108-24/75-ТВ від 05.01.2024, щодо мобільного телефона СЕ-19/108-24/74-ТВ від 04.01.2024. Вартість програвача та ікони не встановлювалась, оскільки зазначені речі не мають для потерпілої матеріальної цінності.

Судом під час розгляду справи встановлено, що за даними протокола огляду місця події, складеного слідчим СВ ВП №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_18 від 24.12.2023, за участі понятих, а також потерпілої ОСОБА_9 (власника приміщення), яка надала згоду на проведення даної слідчої дії, з місця події - квартири АДРЕСА_4 , розташованої на 2 поверсі, вилучено два сліди структури матеріалу з гладких поверхонь, накладний замок з дверей №2, врізний замок з дверей №1. Обстановка в квартирі свідчить на користь підтвердження факту протиправного проникнення до приміщення, з метою крадіжки, адже металеві двері були відчинені, пошкоджено лутку дерев`яних дверей, в приміщенні порушено обстановку, речі перебувають в хаотичному порядку, на підлозі та робочому столі однієї з кімнат, двері окремих кімнат та шаф відчинені. Перші металеві двері не містять слідів пошкодження, а накладний замок дерев`яних дверей пошкоджений, що узгоджується із свідченнями обвинувачених щодо способу проникнення до квартири та наявністю ключів від однієї з вхідних дверей.

За результатами огляду місця події (за даними протокола огляду місця події, складеного слідчою СВ ВП №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_19 від 05.01.2024, за участі понятих), на відстані 1 м від фасаду зазначеного вище житлового будинку виявлено та вилучено циліндровий механізм замка. За даними судової трасологічної експертизи №СЕ-19/108-24/549-ТР, наданий на дослідження ключ, добровільно виданий 05.01.2024 ОСОБА_9 , вільно обертає циліндр в патроні одностороннього циліндрового механізму замка, що був вилучений під час огляду місця події 05.01.2024.

З протоколів пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками від 28.12.2023, складених старшим слідчим СВ ВП №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_20 , за участі понятих, встановлено, що свідок ОСОБА_21 , впізнав у наданих для впізнання фотознімках обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , раніше йому невідомих, у яких 23.12.2023 на ринку «Анголенка» свідок придбав мобільний телефон «Xiaomi», ноутбук «Lenovo» та DVD-програвач «Opera»; а також свідок ОСОБА_22 впізнав у наданих для впізнання фотознімках ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , раніше йому невідомих, у яких 23.12.2023 на ринку «Анголенка» свідок придбав блок безперебійного живлення «Mustek».

Свідками добровільно видані співробітникам поліції зазначені у вищевказаних протоколах речі, що видно з заяв від 26.12.2023 та 28.12.2023. Під час огляду вказаних предметів встановлено їх ідентифікуючі ознаки (протоколи огляду від 26.12.2023 та 28.12.2023 відповідно). Також під час розгляду справи за результатами дослідження протоколів огляду від 28.12.2023, за участі потерпілої, за свідченнями ОСОБА_9 й свідка ОСОБА_14 , знайшло своє підтвердження, що свідками видані співробітникам поліції саме приналежні потерпілій речі (ноутбук із зарядним пристроєм, блок безперебійного живлення, мобільний телефон, а також DVD-програвач, ікона). При цьому, ікона видана ОСОБА_4 добровільно з автомобіля «ВАЗ 2108», д.н.з. НОМЕР_3 (заява від 28.12.2023 та протокол огляду від 28.12.2023), разом із розвідним ключем, що були застосовані при проникненні до місця крадіжки.

Судом відповідно до встановленого порядку дослідження доказів під час розгляду справи відтворено відеозапис з камер спостереження кіоску № НОМЕР_4 на ринку «Анголенка», в якому здійснює діяльність свідок ОСОБА_21 , з якого встановлено, що чоловіки, зовні схожі на обвинувачених, підійшли до кіоску із жовтим написом, при собі мали рюкзак та синю сумку, що узгоджується із показами обвинувачених, які пояснили, що ноутбук поміщений у сумку через плече, а деякі з викрадених речей - до рюкзаку чорного кольору. Разом з цим, у матеріалах справи міститься та був досліджений судом протокол огляду даного відеозапису, який відтворює події 23.12.2023, що відбулись приблизно о 18-22-18-30 годині.

Так, дослідивши визначений обсяг доказів та надавши їм належну оцінку, вислухавши покази обвинувачених, потерпілої та свідка, суд вважає, що винуватість ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) при вище викладених обставинах повністю доведена, та кваліфікує їх умисні дії:

ОСОБА_3 за ч.4 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло, вчинене в умовах воєнного стану.

ОСОБА_4 за ч.4 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло, вчинене в умовах воєнного стану.

Суд наголошує, що вчинення крадіжки за попередньою змовою групою осіб відповідно до ч.2 ст.28 КК буде мати місце тоді, коли крадіжку спільно вчинили дві або більше особи, які заздалегідь, до початку крадіжки, домовилися про спільне її вчинення. Розподіл функцій виконання тут не має значення. Домовленість на спільне вчинення крадіжки повинна мати місце до початку її вчинення злочину, тобто до виконання тих дій, що утворюють об`єктивну сторону крадіжки. При цьому співучасники можуть бути співвиконавцями, а можуть виконувати різні ролі.

Співучасть у вчиненні кримінального правопорушення передбачає: об`єднання окремих зусиль кожного співучасника у взаємообумовлену спільну діяльність усіх співучасників; те, що вчинюване співучасниками кримінальне правопорушення є єдиним для всіх; спрямування зусиль кожного співучасника на досягнення загального результату кримінального правопорушення; причинний зв`язок між діяннями всіх учасників і загальним злочинним результатом. Спільна участь у вчиненні кримінального правопорушення може проявитися як у дії, так і в бездіяльності. Головною рисою спільної дії (бездіяльності) співучасників є те, що дії (бездіяльність) кожного з них є складовою загальної діяльності з учинення кримінального правопорушення. Вони діють разом, роблячи кожен свій внесок у вчинення кримінального правопорушення. Дії (бездіяльність) кожного з учасників за конкретних обставин є необхідною умовою для вчинення злочинних дій (бездіяльності) іншим співучасником та настання спільного злочинного результату.

Домовленістю групи осіб про спільне вчинення кримінального правопорушення є узгодження об`єкта, його характеру, місця, часу, способу вчинення та змісту виконуваних функцій, яке може відбутися в будь-якій формі: усній, письмовій, за допомогою конклюдентних дій, що висловлені не у формі усної чи письмової пропозиції, а безпосередньо через поведінку, з якої можна зробити висновок про такий намір.

Так, співучасники відповідають тільки за діяння, вчинені в межах угоди, що між ними відбулася. Вчинення дій, які не охоплюються прямим чи непрямим умислом інших співучасників, не охоплюється поняттям співучасті у злочині. В даному випадку, стосовно необізнаності обвинуваченого ОСОБА_4 щодо крадіжки готівкових коштів, про які ОСОБА_3 не повідомив йому, суд не може дійти висновку щодо того, що їх викрадення було поза межами спільної домовленості та не охоплювалось умислом обвинувачених. Дійсно, ними вочевидь не могло бути узгоджено переліку майна, яка має бути викрадено, проте про спільне вчинення кримінального правопорушення свідчать узгодження об`єкта (квартири), його характеру (крадіжка із проникненням у житлове приміщення), а також місця розташування, часу, способу вчинення та змісту виконуваних функцій як ОСОБА_4 , так і ОСОБА_3 . Відповідно, кваліфікація дій кожного з обвинувачених визнається судом доведеною.

За змістом ч.1 ст.65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених ч.2 ст.53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Разом з цим, дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, який би ґрунтувався на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяв досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

Покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню.

Поняття суддівського розсуду або судової дискреції у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи з цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин кримінального провадження, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції, принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оцінюючі поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (ст. 66-67 КК України), визначенні «інші обставини справи» або ж «інші обставини кримінального провадження», можливості виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування ст.75 КК України, тощо; індивідуалізація покарання - конкретизація виду і розміру державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта (постанова Верховного Суду від 30.03.2023 у справі №373/870/22, провадження №51-4235 км 22).

Так, діяння, передбачене ч.4 ст.185 КК України згідно зі ст.12 КК України віднесено до тяжких злочинів.

Відповідно до ст.66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання кожного з обвинувачених суд визнає активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та щире каяття.

Відповідно до ст.67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинувачених, судом не встановлено.

Також суд враховує вік й відомості про особу обвинувачених. За матеріалами кримінального провадження ОСОБА_3 одружений (копія свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 , виданого 28.12.2022), є внутрішньо переміщеною особою (довідка про взяття на облік від 21.08.2023 №1247-), до затримання офіційно не працевлаштований, малолітніх та інших осіб на утриманні не має, під наглядом лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

За даними досудової доповіді, складеної 25.04.2024 Олександрівським районним відділом філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області, на виконання ухвали суду, ризики вчинення повторного кримінального правопорушення ОСОБА_3 , як і ризик небезпеки для суспільства та окремих осіб оцінені як високі. Тому, орган пробації вважає, що виправлення цієї особи можливе за умови постійного нагляду та контролю, де є можливість застосування різноманітних програм диференційованого виховного впливу з метою формування прагнення до заняття суспільно корисною діяльністю, сумлінного ставлення до праці, дотримання вимог законів та інших прийнятних у суспільстві правил поведінки, підвищення загальноосвітнього та культурного рівня.

Під час судового розгляду ОСОБА_3 просив залучити його до праці в межах території слідчого ізолятора на підставі його заяви, та дозволу суду, що підтверджується матеріалами справи, що свідчить на користь наміру виправлення особи.

Суд також враховує, що ОСОБА_4 одружений (копія свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_6 від 08.07.2024), є військовослужбовцем в/ч НОМЕР_7 , під наглядом лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває. Разом з цим, у довідці командира в/ч НОМЕР_7 №462 від 16.05.2024 зазначено про самовільне залишення ОСОБА_4 розташування військової частини у травні 2024 року, інші відомості у справі відсутні. Зі слів обвинуваченого, він продовжує нести військову службу. У наявних свідоцтвах про народження батьком дітей ОСОБА_4 не значиться, а свідоцтва про народження новонародженої дитини напередодні розгляду справи, як пояснив обвинувачений, подружжям ще не отримано. Дружина ОСОБА_4 ОСОБА_23 відповідно до довідки від 05.08.2024 вагітна, строк - 37 тижнів.

За даними досудової доповіді, складеної 08.08.2024 Нікопольським районним відділом №3 філії ДУ «Центр пробації» в Дніпропетровській області, на виконання ухвали суду, ризики вчинення повторного кримінального правопорушення ОСОБА_4 , як і ризик небезпеки для суспільства та окремих осіб оцінені як середні. Тому, орган пробації вважає, що виправлення цієї особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства, за умови нагляд органу пробації та застосування соціально-виховних заходів. Орган з питань пробації вважає за можливе застосувати апробаційну програму «зміна про кримінального мислення».

Під час призначення покарання судом береться до уваги вчинення обвинуваченими одного епізоду правопорушення, спосіб вчинення злочину, роль кожного з них під час вчинення крадіжки, наявність єдиного умислу, адже дії обвинувачених в повній мірі узгоджені між собою, а також корисний мотив та часткове відшкодування шкоди, що не залежало від волі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Разом з цим, внаслідок вчинення злочину відсутні тяжкі наслідки.

Крім того, ОСОБА_3 , як встановлено під час дослідження матеріалів справи, раніше неодноразово засуджений за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності, у тому числі тяжких, неодноразово відбував покарання в місцях позбавлення волі, звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком та умовно-достроково, однак, на думку суду, вказані обставини не призвели до позитивних змін особистості ОСОБА_3 й не створили в нього готовності до правослухняної поведінки в суспільстві, свідчать про те, що належних висновків він для себе не зробив та стати на шлях виправлення не бажає.

Слід врахувати й думку потерпілої ОСОБА_9 щодо призначення покарання, яка залишила його на розсуд суду, проте в судових дебатах висловилась на користь суворого покарання ОСОБА_3 як особі, який неодноразово вчиняв корисливі злочини.

Таким чином, за результатами розгляду справи, беручи до уваги тяжкість та фактичні обставини вчиненого правопорушення, вищенаведені чинники, оскільки виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 неможливе без ізоляції від суспільства, суд вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі відповідно до санкції ч.4 ст.185 КК України строком на 5 років, що є мінімальним строком покарання. Альтернативного виду покарання санкцією статті не передбачено.

Відповідно до п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2002 «Про практику призначення судами кримінального покарання», при вирішенні питання про те, який із передбачених ст. 70 КК принципів необхідно застосовувати при призначенні покарання за сукупністю злочинів (поглинення менш суворого покарання більш суворим або повного чи часткового складання покарань, призначених за окремі злочини), суд повинен враховувати крім даних про особу винного й обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, також кількість злочинів, що входять до сукупності, форму вини й мотиви вчинення кожного з них, тяжкість їх наслідків, вид сукупності (реальна чи ідеальна) тощо. Суд вправі визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим при призначенні за окремі злочини, що входять у сукупність, покарання як одного виду, так і різних. Однакові за видом і розміром покарання поглиненню не підлягають, крім випадку, коли вони призначені у максимальних межах санкцій статей (санкцій частин статей) КК. Застосовуючи принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим, суд повинен зазначити у вироку, про яке саме покарання йдеться - основне чи додаткове.

За нормою ч.4 ст.70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. Так, за приписами ч.1 ст.70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Судом встановлено та визнається доведеним, що 28.05.2024 відповідно до вироку Марганецького міського суду Дніпропетровської області ОСОБА_3 засуджено за ч.4 ст.185 КК України до позбавлення волі на строк 5 років, із застосуванням ч.1 ст.71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15.02.2023 та остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць. Вирок набрав законної сили 09.07.2024, що видно за даними Єдиного державного реєстру судових рішень. Строк відповідно до вироку ухвалено обчислювати з моменту фактичного затримання, запобіжний захід не обраний як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду.

Відповідно, злочин 23.12.2023 вчинено ОСОБА_3 до постановлення попереднього вироку у кримінальному провадженні №180/2246/23, пр.1-кп/180/86/24 , ухваленого 28.05.2024.

Тому, враховуючи час вчинення злочину та час ухвалення попереднього вироку суду, суд дійшов висновку про те, що покарання у даному провадженні необхідно призначити за сукупністю кримінальних правопорушень саме у відповідності до вимог ч.4 ст.70 КК України, застосувавши принцип часткового складання покарань, призначених за даним вироком та за вироком Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 28.05.2024, визначивши остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 3 місяці.

Крім того, судом не встановлено підстав, - ані нормативних, ані фактичних для застосування положень ст.69 та ст.75 КК України.

Слід зауважити, що зі змісту ч.1 ст.69 КК слідує, що призначення покарання, нижчого від найнижчої межі може мати місце в разі встановлення судами наявності таких кількох (мінімум двох) пом`якшуючих обставин, які обов`язково істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінально - караного діяння.

Правова конструкція ч.1 ст.69 КК законодавцем побудована таким чином, щоб суди в ході реалізації ними своїх дискреційних повноважень під час призначення винній особі покарання в кожному конкретному випадку вмотивовано аргументували істотність зниження ступеня тяжкості вчиненого діяння. Тобто встановлення лише факту наявності не менше двох пом`якшуючих обставин не може автоматично тягнути застосування ст. 69 КК. А в даному провадженні судом встановлено лише одну пом`якшуючу вину осіб обставину.

За результатами розгляду справи, беручи до уваги тяжкість та фактичні обставини вчиненого правопорушення, вищенаведені чинники, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі відповідно до санкції ч.4 ст.185 КК України строком на 5 років, що є мінімальним строком покарання. Альтернативного виду покарання санкцією статті не передбачено.

Щодо призначення покарання ОСОБА_4 , суд виходить з того, що призначення статті 75 КК України полягає у наданні засудженій особі можливості протягом іспитового строку підтвердити можливість її виправлення і інтеграції у суспільство без відбування призначеного покарання.

Зважаючи на те, що у справі встановлено одну обставину, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, суд не вбачає достатніх підстав для застосування при призначенні покарання ОСОБА_4 положень ст. 69 КК України.

Проте, на переконання суду, виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, тому необхідно звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням, призначивши іспитовий строк згідно зі ст.75 КК України тривалістю 3 роки, якщо протягом цього строку він не вчинить нового злочину і виконає покладені обов`язки, передбачені п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, п.2 ч.3 ст.76 КК України. Призначення проходження пробаційної програми суд не вважає за доцільним із врахуванням тієї обставини, що ОСОБА_4 проходить військову службу, що може ускладнити її фактичне проходження.

Конституційний Суд України у рішенні від 02.11.2004 №15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

У рішенні ЄСПЛ у справі «Scoppola v. Italy (№2) (Заява №10249/03)» від 17.09.2009, констатовано, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. Справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Так, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого (ч.1 ст.50 КК).

Визначене покарання є необхідним й достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень, тобто, відповідає меті, передбаченій ст.50 КК України, із дотриманням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання; перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою як ОСОБА_3 , так і ОСОБА_4 , адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню.

Судом встановлено, що внаслідок вчинення кримінального правопорушення потерпілій завдана матеріальна шкода у сумі 26 972,33 гривні, проте цивільний позов під час досудового розслідування та судового розгляду не подавався, зазначена шкода відшкодована шляхом повернення викраденого майна частково, окрім еквіваленту готівкових коштів, що у валюті США становить 600 доларів США.

Оскільки завдана матеріальна шкода відшкодована потерпілій ОСОБА_9 частково, шляхом повернення викраденого майна, за виключенням готівкових коштів у сумі 600 доларів США, а також з урахуванням того, що цивільного позову в кримінальному провадженні не пред`явлено, потерпілій стороні суд вважає за необхідне роз`яснити положення ч.7 ст.128 КПК України.

Редакція ч.5 ст.72 КК України в актуальній на час постановлення вироку суду редакції передбачає, що попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у ч.1 цієї статті. Так, період попереднього ув`язнення ОСОБА_3 з 12.01.2024 (відповідно до ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 12.01.2024 у справі №336/315/24, пр. №1-кс/336/57/2024) по час набрання вироком законної сили включно необхідно зарахувати ОСОБА_3 у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення (затримання) за один день позбавлення волі.

Відповідно до п.2 ч.4 ст.374 КПК у резолютивній частині вироку, окрім іншого, зазначається рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили.

Отже, вирішення судом першої інстанції у резолютивній частині вироку питань, пов`язаних із застосуванням запобіжного заходу є обов`язком суду, який ухвалив вирок.

Так, оскільки судом визначається реальна міра покарання відносно ОСОБА_3 , крім того, попереднім вироком вже призначена реальна міра покарання, що може свідчити про ризик уникнення виконання вироку суду в частині визначеного покарання, суд вважає за необхідне задля зменшення даного ризику, а також забезпечення належної процесуальної поведінки особи застосувати до набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Щодо обвинуваченого ОСОБА_4 під час досудового розслідування був застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строк дії якого сплинув, підстав для застосування запобіжного заходу на даний час судом не встановлено.

Інші заходи забезпечення кримінального провадження під час досудового розслідування та судового розгляду справи не застосовувались.

Відповідно до ст.118 КПК України до процесуальних витрат відносяться витрати пов`язані із залученням експертів.

За змістом ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

З огляду на надані стороною обвинувачення докази витрати на проведення судових товарознавчих експертиз: №СЕ-19/108-24/73-ТВ (757,28 гривень), №СЕ-19/108-24/75-ТВ (757,28 гривень), №СЕ-19/108-24/74-ТВ (757,28 гривень), судової трасологічної експертизи №СЕ-19/108-24/549-ТР (2 271,84 гривень), підлягають стягненню у рівних частках з кожного обвинуваченого на користь держави, тобто із розрахунка 4 543,68 гривень / 2, по 2 273,84 гривень з кожного.

Проте, суд не розглядає питання стягнення з обвинувачених витрат за проведення експертиз відповідно до висновків, здійснених після надіслання обвинувального акта до суду, у березні 2024 року, оскільки доказів відкриття їх стороні захисту та потерпілій стороні відповідно до положень ст.290 КПК України суду не надано. Так, за приписами ч.11,12 ст.290 КПК України сторони кримінального провадження зобов`язані здійснювати відкриття одне одній додаткових матеріалів, отриманих до або під час судового розгляду. Якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази. Відповідно, вказані висновки суд не приймає, а процесуальні витрати, пов`язані із їх підготовкою, не розподіляє.

Суд також вважає за необхідне розглянути питання щодо речових доказів по справі з урахуванням положень ст.100 КПК України та думки сторін кримінального провадження, висловленої під час розгляду справи.

Відповідно до ч.15 ст.615 КПК України, враховуючи умови дії воєнного стану, після складання та підписання повного тексту вироку суд вважає за доцільне обмежитися проголошенням його резолютивної частини у судовому засіданні з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Керуючись ст. 2, 7, 17, 84-86, 89, 91-95, 98-102, 104-105, 118, 124, 131, 290, 349, 367-371, 373-374, 376, 377, 392, 394, 395, 615 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_3 , винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарань, призначених за цим та попереднім вироком Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 28.05.2024, визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 3 (три) місяці.

Початок строку відбування ОСОБА_3 призначеного покарання обчислювати з 12.01.2024, зарахувавши в строк призначеного покарання строк його попереднього ув`язнення з 12.01.2024 по дату набрання вироком законної сили включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення (затримання) за один день позбавлення волі.

Визнати ОСОБА_4 винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

У відповідності до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового злочину, а також виконає обов`язки, передбачені п.1,2 ч.1 ст.76, п.2 ч.3 ст.76 КК України:

- періодично з`являтиметься для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомлятиме уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

- не виїжджатиме за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Роз`яснити, що відповідно до ч.4 ст.76 КК України нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого, а щодо засуджених військовослужбовців - командирами військових частин.

Стягнути з ОСОБА_3 , РНОКПП судом не встановлений, та ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_8 , на користь держави процесуальні витрати на проведення судових експертиз - по 2 273,84 гривень (дві тисячі двісті сімдесят три гривні 84 копійки) з кожного.

Речові докази - два сліди структури матеріалу, змиви з поверхні дверей шафи кімнати №1 та кухні, розвідний ключ, що передані до камери схову ВП №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, - знищити.

Речові докази - накладний замок з дверей №2, врізний замок з дверей №1, циліндровий механізм замка, ключ від дверей, що передані до камери схову ВП №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, - передати потерпілій ОСОБА_9 за приналежністю

Речові докази - ноутбук «Lenovo B570» в корпусі чорного кольору, із зарядним пристроєм до нього, мобільний телефон «Redmi 3S», imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 , ??блок безперебійного живлення «Mustek» N33511с00291, ??DVD-програвач «OPERA OP-777D», ікону із зображенням Ісуса Христа , які передані на відповідальне зберігання потерпілій, - передати ОСОБА_9 за приналежністю.

Речові докази - два диска лазерних систем зчитування формату DVD-R, - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Роз`яснити потерпілій ОСОБА_9 , що особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 цього Кодексу.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду шляхом подання через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для особи, яка перебуває під вартою - з моменту вручення їй копії судового рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку негайно після його проголошення.

Роз`яснити, що обвинувачені, захисники, потерпіла мають право подати клопотання про помилування, ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Роз`яснити право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити прокурору та іншим учасникам справи, присутнім під час проголошення вироку, не пізніше наступного дня після ухвалення - учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Відповідно до ч.15 ст.615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку проголосити його резолютивну частину з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Суддя ОСОБА_1