Провадження № 1-кс/185/1218/24
27 вересня 2024 року м.Павлоград
Обґрунтовуючи клопотання слідчий зазначає, що 25 вересня 2024 року на блок пості, а саме на 1042 км було зупинено транспортний засіб «Renault», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_6 , який перевозив дрова без відповідних документів.
25 вересня 2024 року,у період часу з 13.25 год. до 13.55 год., під час огляду місця подій за адресою: Дніпропетровська область, Павлоградський район, поруч із трасою М-04, блок постом виявлено та вилучено:
- автомобіль марки «Renault», державний номерний знак НОМЕР_1 з причепом марки «Schwarzmueller», державний номерний знак НОМЕР_2 .
- в середині причепу марки «Schwarzmueller»,державний номерний знак НОМЕР_2 фрагменти спиляної деревини різних порід та розмірів об`ємом близько 17м3.
Під час досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на автомобіль марки «Renault», державний номерний знак НОМЕР_1 , причеп марки «Schwarzmueller»,державний номерний знак НОМЕР_2 , фрагменти спиляної деревини різних порід та розмірів об`ємом близько 17м3,оскільки оглянуте та вилучене майно є доказом злочину, для запобігання можливості пошкодження та знищення даних доказів.
У судовому засіданні слідчий підтримав клопотання, просив його задовольнити.
Власник транспортного засобу ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснив, що він є ФОП і займається перевезенням вантажів. 24 вересня 2024 року він отримав замовлення на перевезення дров до м. Слов`янськ. Оскільки водій з машиною був у м. Дніпро він йому зателефонував і повідомив про замовлення. Водій поїхав до м. П`ятихатки, там завантажили машину надали ТТН. Потім він дізнався що машину зупинили та поставили на майданчик. Вважає, що в задоволенні клопотання слідчого в частині накладення арешту на автомобіль з причепом слід відмовити.
Представника власника майна - адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснив, що слідчому були надані всі необхідні документи щодо вантажу тому у задоволенні клопотання слід відмовити.
Особа яка керувала транспортним засобом ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснив, що він є найманим працівником, працює у ФОП « ОСОБА_8 » на посаді водія, так 24 вересня 2024 він перебував в м. Дніпро на вигрузці, йому зателефонував його керівник ОСОБА_4 та сказав, що є заявник на перевозку деревини з м. П`ятихатки. Він прибув до місця близько 19.30 год. 24 вересня 2024 року, його машину завантажили деревиною невідомі та дали товарну накладну і сказали прямувати до м. Слов`янськ. 25 вересня 2024 року він був зупинений працівниками поліції на блок-посту « ІНФОРМАЦІЯ_1 »,у м. Павлограді,кому належить деревина йому не відомо він повинен був доставити вантаж до м. Слов`янськ на склад ЗСУ.
Розглянувши клопотання, вислухав думку осіб, що приймали участь у розгляді клопотання, вивчивши додані до нього документи, приходжу до наступного висновку.
Згідно свідоцтва про реєстрацію власником автомобіля марки «Renault», державний номерний знак НОМЕР_1 , є ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 ).
Згідно свідоцтва про реєстрацію власником причепу марки «Schwarzmueller», державний номерний знак НОМЕР_2 , є ОСОБА_9 ( АДРЕСА_2 ).
На даний час автомобіль марки «Renault», державний номерний знак НОМЕР_1 , причеп марки «Schwarzmueller»,державний номерний знак НОМЕР_2 , фрагменти спиляної деревини різних порід та розмірів об`ємом близько 17м3 зберігаються на території охоронюваного майданчику за адресою: АДРЕСА_3 .
Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Частиною 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів, спеціальної конфіскації, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно ч. 3 частини другої цієї статті у випадку, передбаченому пунктом 1, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Статтею 98 КПК України, визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Одночасно при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 172 КПК України, слідчий суддя не вирішує питання належності та допустимості доказів, отриманих в ході досудового розслідування, оскільки оцінка допустимості доказів має бути вирішена відповідно до вимог ст. 89 КК України під час ухвалення судового рішення при судовому розгляді кримінального провадження.
Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
Матеріали клопотання свідчать, що вказане майно має відношення до кримінального провадження і таким чином може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Зокрема, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання їх зникнення, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Тому слідчий суддя вважає, що для забезпечення подальшого повного, неупередженого доказування у кримінальному провадженні, а також з урахуванням того, що вилучене майно є речовим доказом, з метою збереження даних речових доказів, необхідно накласти арешт.
Однак, підстав для заборони користуванням транспортним засобом слідчим суддею не встановлено, отже транспортний засіб марки «Renault», державний номерний знак НОМЕР_1 , причеп марки «Schwarzmueller», державний номерний знак НОМЕР_2 підлягають поверненню володільцю.
Керуючись ст. ст. 110, 170, 172, 173 КПК України,слідчий суддя, -
Накласти арешт шляхом заборони на відчуження, розпорядження на автомобіль марки «Renault»,державний номерний знакАІ9318РЕ, причеп марки «Schwarzmueller»,державний номерний знак НОМЕР_2 .
Накласти арешт шляхом заборони на відчуження, розпорядження та користування нафрагменти спиляної деревини різних порід та розмірів об`ємом близько 17м3.
В іншій частині відмовити.
Повернути вилучений 25 вересня2024 року автомобіль марки «Renault»,державний номерний знакАІ9318РЕ, причеп марки «Schwarzmueller», державний номерний знак НОМЕР_2 , власнику автомобіля та володільцю причепа ОСОБА_4 .
Відповідно до ч. 1 ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1