УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2024 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

слідчого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого детектива відділу детективів Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки України ОСОБА_3 , погодженого прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 , внесеного по кримінальному провадженню № 0000003 від 02.04.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212 КК України, про тимчасовий доступ до речей і документів,-

В С Т А Н О В И В:

Старший детектив відділу детективів Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки України ОСОБА_3 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням, погодженим прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 , по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000003 від 02.04.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212 КК України, про тимчасовий доступ до речей і документів.

Клопотання мотивовано тим, що Головним підрозділом детективів Бюро економічної безпеки України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000003 від 02.04.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до висновків Аналітичного продукту Департаменту аналізу інформації та управління ризиками БЕБ України № 9.3/3.3.4/1868-24 від 07.03.2024 встановлено, що службовими особами ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) впродовж періоду 01.01.2021 - 31.12.2023 року, шляхом проведення операцій з реалізації ввезених на митну територію України транспортних засобів за готівкові кошти, без відображення даних операцій в документах податкової та фінансової звітності в порушення п. 187.7 ст. 187, п. 201.7, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. N2755-VI (із змінами та доповненнями), ймовірно не нарахували та не сплатили до державного бюджету України ПДВ у сумі 6 563 755,2 грн.

З метою всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, детектив просить суд надати тимчасовий доступ до речей і документів, з можливістю вилучення їх оригіналів, які знаходяться у володінні ІНФОРМАЦІЯ_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 , а також його структурних підрозділів, юридична адреса: АДРЕСА_1 .

У судове засідання детектив ОСОБА_3 не з`явився, проте, через канцелярію суду, подав заяву про розгляд за його відсутності, подане клопотання підтримав в повному обсязі з підстав, зазначених у клопотанні та просив його задовольнити.

Представник особи, у володінні якої знаходяться документи, тимчасовий доступ до яких просить надати детектив, в судове засідання не з`явився, про розгляд клопотання повідомлявся належним чином.

Разом з тим, згідно положень ч. 4 ст. 163 КПК України, неприбуття за судовим викликом особи, у володінні якої знаходяться речі і документи, без поважних причин або неповідомлення нею про причини неприбуття не є перешкодою для розгляду клопотання.

Вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що воно не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ч. 1 ст. 159 КПК України, тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та, у разі прийняття відповідного рішення слідчим суддею, судом, вилучити їх (здійснити їх виїмку).

Відповідно до п. 4 ст. 162 Кримінального процесуального кодексу України до охоронюваної законом таємниці, яка міститься в речах та документах належать відомості, які можуть становити комерційну таємницю.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 163 КПК України, слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи: перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні; не становлять собою або не включають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.

У відповідності з вимогами ч. 6 ст. 163 КПК України, слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, якщо сторона кримінального провадження, крім обставин, передбачених частиною п`ятою цієї статті, доведе можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст.ст. 91, 92 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Обов`язок доказування покладається на слідчого, прокурора.

Відповідно до ст. 93 КПК України, сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 3 ст. 370 КПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Обґрунтованість ухвали означає відповідність висновків слідчого судді у рішенні фактичним обставинам, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, що визначені ст. 91 КПК України.

Таким чином, для винесення обґрунтованого рішення по справі, обставини справи мають бути підтверджені допустимими, належними, достовірними та достатніми доказами.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Разом з тим, у розумінні статті 94 КПК України слідчий суддя для прийняття вмотивованого та обґрунтованого рішення повинен оцінити сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, а вказане аналітичне дослідження є єдиним доказом, на якому ґрунтується подане клопотання.

Звертаючись з даним клопотанням, детектив просить суд надати тимчасовий доступ до інформації, яка містить охоронювану законом таємницю.

При цьому, матеріали клопотання не містять запитів та отриманих на них відповідей в порядку ст. 93 КПК України, яка уповноважує сторону обвинувачення витребувати та отримувати від, зокрема, підприємств, установ та організацій речі, документи та відомості з метою збирання доказів у кримінальному провадженні. Крім цього, детективом не доведено можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.

Також, детективом не доведено наявність достатніх підстав вважати, що без такого вилучення існує реальна загроза зміни або знищення речей чи документів, або таке вилучення необхідне для досягнення мети отримання доступу до речей і документів.

Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

За п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

За п. 15 ч. 1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

З огляду на зазначене, слідчий суддя прийшов до висновку про необґрунтованість клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22, 91-93, 131, 132, 159-164, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні клопотання старшого детектива відділу детективів Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки України ОСОБА_3 , погодженого прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 , внесеного по кримінальному провадженню № 0000003 від 02.04.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212 КК України, про тимчасовий доступ до речей і документів.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя