УХВАЛА

(про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою)

Справа № 348/2441/24

Провадження № 1-кп/348/370/24

11 жовтня 2024 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого-судді: ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4

захисника: ОСОБА_5

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в приміщенні Надвірнянського районного суду обвинувальний акт від 03.10.2024 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000059 відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,-

УСТАНОВИВ:

В провадженні Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області знаходиться обвинувальний акт від 03.10.2024 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000059 відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Підготовче судове засідання по кримінальному провадженню призначено на 14.30 год. 11.10.2024.

Обвинувачений ОСОБА_4 утримується під вартою в ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань (№ 12)» Міністерства юстиції України. Строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого закінчується 13.10.2024.

У підготовче судове засідання від прокурора поступило письмове клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Обставини, зазначені в клопотанні.

Вимоги прокурора мотивовані тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України. Ухалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05.09.2024 обвинуваченому ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 13.10.2024, із застосуванням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави. Станом на даний час продовжують існувати ризики, передбачені п. 1, 3, 4, 5 ст. 177 КПК України, а саме: ризик переховування обвинуваченого ОСОБА_6 від суду, ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, ризик незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні, та ризик вчинення інших кримінальних правопорушень. Тому вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою не дасть можливості здійснювати дієвий контроль за поведінкою обвинуваченого ОСОБА_4 , та забезпечити виконання покладених на нього судом обов`язків.

Позиція сторін кримінального провадження.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав, надав суду пояснення, аналогічні тексту клопотання, просив суд клопотання задоволити та продовжити застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою, із визначенням застави у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 -адвокат ОСОБА_5 , залучений судом в порядку ст. 49 КПК України для проведення окремої процесуальної дії, в судовому засіданні не заперечив проти задоволення клопотання прокурора та продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою. При цьому просив строк дії запобіжного заходу продовжити на тридцять днів.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав думку свого захисника. Також просив строк дії запобіжного заходу у виді тримання його під вартою продовжити на тридцять днів.

Оцінка і мотиви суду.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, вивчивши наявні матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступних висновків.

Частиною 3 ст. 315 КПК України передбачено, що під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05.09.2024 обвинуваченому ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 13.10.2024, із застосуванням альтернативного запобіжного заходу у виді застави у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Щодо наявності ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

В ухвалі Надвірнянського районного суду від 01.05.2023 визнано доведеним продовження існування ризиків переховування ОСОБА_7 від суду, та незаконного впливу ним на потерпілу та свідків у кримінальному провадженні.

Суд повинен перевірити обґрунтованість тверджень про продовження існування вказаних ризиків.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Суд вважає, що з врахуванням даних про особу ОСОБА_4 , з огляду на тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, і суспільну небезпечність самого кримінального правопорушення, прокурором доведено наявність достатніх підстав вважати, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зокрема ризик переховування обвинуваченого від суду підтверджується тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, яке відноситься до категорії тяжких злочинів та передбачає покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, що може бути підставою та мотивом для обвинуваченого переховуватися від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Такий висновок узгоджується з вимогами ст. 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27 червня 1980 року «Про взяття під варту до суду», за якими при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину, тобто санкція за вчинене кримінальне правопорушення має бути важливим критерієм для визначення виду запобіжного заходу, який підлягає застосуванню. За таких обставин, у разі доведення винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, останньому може загрожувати покарання у виді позбавлення волі у межах зазначеного вище строку, що може бути мотивом для його переховування від суду. При цьому в світлі наведених актуальних даних про існування ризику переховування, родина та житло не можуть бути вирішальними факторами, що могли б знизити цей ризик до маловірогідності чи до його виключення. Крім того суд враховує, що під час досудового розслідування ОСОБА_4 жодного разу на виклик слідчого не з`явився та не повідомив про причини свого неприбуття, як і не з`явився до інших правоохоронних органів, військової частини, у якій проходив службу, чи до ІНФОРМАЦІЯ_1 за місцем проживання, з метою повідомлення про факт його незаконного перебування за межами розташування військової частини та повернення на військову службу. Тобто ОСОБА_4 , починаючи із 12.06.2023, фактично переховувався від правоохоронних органів.

Ризик переховування від правосуддя суд оцінює в світлі обставин цього кримінального провадження та особистої поведінки обвинуваченого ОСОБА_4 (особливості поведінки, сімейний стан, роботу, місце проживання, засоби до існування) і приходить до висновку, що ризик переховуватися залишається досить актуальним вважаючи на особистість обвинуваченої та тяжкість ймовірного покарання.

Ризик впливу на свідків по даному кримінальному провадженні є вагомим та продовжує існувати, оскільки обвинуваченому ОСОБА_4 відомі особи свідків, які разом з ним проходили військову службу в одній військовій частині, свідки ще не були допитані в судовому засіданні та не давали покази, тому перебуваючи на волі та не будучи обмеженим у вільному спілкуванні зі свідками, і маючи в результаті цього реальну можливість пересуватися, а також користуватися засобами зв`язку, обвинувачений ОСОБА_4 може здійснювати на них вплив з метою спонукання їх до зміни показань, перекручування або спотворення обставин, які їм достовірно відомі. Крім того суд зазначає, що ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а також в подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином підтверджується тим, що обвинувачений, розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, може умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи, або вчинити інші обманні дії, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення досудового розслідування.

Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення підтверджується тим, що обвинувачений вчинив самовільне залишення військової частини тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану, що вказує на схильність останнього до вчинення кримінальних правопорушень, у тому числі триваючих.

Таким чином, оскільки прокурором наведено достатні та переконливі докази того, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України існують, на даний час вони не зменшилися, а в сукупності дають достатні правові підстави для продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Отже, на даному етапі кримінального провадження, враховуючи наявність в ОСОБА_4 статусу обвинуваченого у вчиненні тяжкого злочину проти встановленого порядку несення військової служби, та доведених ризиків, відомостей щодо особи обвинуваченого, застосування запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою дієвості відповідного кримінального провадження.

Щодо недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів:

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Під час розгляду клопотання про продовження застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу тримання під вартою суд дійшов висновку, що застосування інших більш м`яких запобіжних заходів (особистого зобов`язання; особистої поруки; домашнього арешту) не зможе запобігти ризику можливої позапроцесуальної поведінки обвинуваченого.

Крім того, відповідно до ч. 8 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті (тримання під вартою).

Таким чином, зважаючи на доволі високі встановлені ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, з урахуванням особистих характеристик обвинуваченого, суд приходить до висновку, що ці обставини виправдовують подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою. При цьому строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого необхідно продовжити на тридцять днів.

Щодо розміру застави.

Також суд зазначає, що розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього (частина 4 статті 182 КПК України).

Розмір застави відповідно до статті 183 КПК України встановлюється за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. При цьому розмір застави, у відповідності до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05.09.2024 ОСОБА_4 визначено заставу в межах 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 60560 грн.

Зважаючи на наведені норми законодавства, ураховуючи: тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , обставини вчинення правопорушення, вид і розмір покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим, сімейний та майновий стан обвинуваченого ОСОБА_4 , суд дійшов переконання, що розмір застави, визначений ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05.09.2024, в межах 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 60560 грн., необхідно залишити без змін.

На думку суду такий розмір застави є справедливим, здатний забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів в даному кримінальному провадженні, не порушує права обвинуваченого, та підстав вважати його завідомо непомірним для ОСОБА_4 суд не вбачає.

Відповідно до ч. 7 ст. 182 КПК України у випадках, передбачених ч. 3 або 4 ст. 183 КПК України, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, встановленому в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Окрім цього, суд вважає за необхідне відповідно до ч. 3 ст. 183 та ч. 5 ст. 194 КПК України у разі внесення застави покласти на обвинуваченого наступні обов`язки: -прибувати до прокурора або суду за першою вимогою; -не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу прокурора або суду; -повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; -утримуватися від спілкування зі всіма свідками по даному кримінальному провадженні; -здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд за межі України і в`їзд в Україну.

Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК України, підозрюваний, обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної слідчим суддею, судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення, під вартою в якому знаходиться підозрюваний, обвинувачений, негайно здійснює розпорядження про його звільнення з-під варти та повідомляє про це усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю, а якщо застава внесена під час судового провадження, - прокурора та суд. Перевірка документа, що підтверджує внесення застави, не може тривати більше одного робочого дня.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Висновки суду.

Враховуючи наведене суд дійшов висновку, що клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою необхідно задоволити частково, та з метою забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, необхідно продовжити щодо нього застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк на 30 днів, із застосуванням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 177-178, 182, 183, 202, 314, 315, 369, 372, 376, 395 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора у кримінальному провадженні щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовільнити частково.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк тридцять днів, тобто до 15 год. 00 хв. 10 листопада 2024 року, із застосуванням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 здійснювати в ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань (№ 12)» Міністерства юстиції України.

Розмір застави, визначений ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05.09.2024, в межах 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 60560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят гривень), яка може бути внесена обвинуваченим чи іншою особою на депозитний рахунок НОМЕР_1 , МФО: 820172, код отримувача: 26289647, банк отримувача: ДКС України, м. Київ, залишити без змін.

У разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 на строк до 10 листопада 2024 наступні обов`язки:

-прибувати до прокурора або суду за першою вимогою;

-не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу прокурора або суду;

-повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

-утримуватися від спілкування зі всіма свідками по даному кримінальному провадженні;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд за межі України і в`їзд в Україну.

Порушення вище викладених умов запобіжного заходу у вигляді застави має наслідком звернення застави в дохід держави та зарахування до спеціального фонду Державного бюджету України. У разі звернення застави в дохід держави суд вирішуватиме питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Якщо обвинувачений виконає всі покладені на нього цією ухвалою зобов`язання, застава повертається обвинуваченому/заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави обвинувачний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Копію ухвали вручити обвинуваченому та прокурору і направити начальнику ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань (№ 12)» Міністерства юстиції України для виконання.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом семи днів з дня її оголошення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1