Справа №639/5465/24
Провадження № 1-в/639/419/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2024 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , засудженого ОСОБА_4 (у режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові провадження за клопотанням засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про звільнення від покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України та приведення вироків відносно нього у відповідністьдо вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року,

в с т а н о в и в :

До Жовтневого районного суду м. Харкова надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 , який просив звільнити його від покарання, призначеного за вчинення крадіжок, та привести вироки відносно нього у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року (далі за текстом Закон № 3886-ІХ).

В обґрунтування клопотання засуджений ОСОБА_4 посилався на те, що Законом № 3886-ІХ вчинення крадіжок в сумі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян віднесено до адміністративних правопорушень та відповідно декриміналізовано.

Засуджений ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав вимоги клопотання та просив його задовольнити, заначив, що вироками Московського районного суду м. Харкова від 09.02.2023 та Октябрського районного суду м. Полтави від 19.06.2024 його засуджено за вчинення крадіжок майна, частина з яких на суму, що менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а тому відповідні діяння не є кримінально караними на теперішній час.

Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання щодо звільнення засудженого від покарання за діяння, які наразі не є кримінально караними та відповідно приведення вироків відносно засудженого у відповідність до нового закону.

Вислухавши учасників судового провадження, перевіривши доводи клопотання, дослідивши матеріали особової справи засудженого, суд приходить до таких висновків.

Згідно із ч. 1 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Пунктом 2 частини 2 статі 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, у разі необхідності вирішення, зокрема, питань, передбачених пунктом 13 частини першої статті 537 цього Кодексу.

З матеріалів особової справи ОСОБА_4 вбачається, що у «ХСІ» стосовно останнього виконуються вироки, що надає Жовтневому районному суду м. Харкова право розглянути подане клопотання.

Судом встановлено, що:

1)Вироком Московського районного суду м. Харкова від 09.02.2023 ОСОБА_4 засуджений: за ч. 3 ст. 185 КК України - до 4 років позбавлення волі; за ч. 4 ст. 185 КК України до 6 років позбавлення волі; за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі. Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_4 призначено остаточне покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі.

Цим вироком ОСОБА_4 визнаний винним у вчиненні:

крадіжок майна, поєднаних з проникненням у сховище (ч. 3 ст. 185 КК України): 11.09.2021 вартістю 3270,40 грн.; 22.09.2021 вартістю 165,20 грн.; 27.09.2021 вартістю 9363,20 грн.; 30.09.2021 вартістю 24418,80 грн.; 01.10.2021 вартістю 14458,50 грн.; 26.10.2021 вартістю 16172,80 грн; 27.10.2021 вартістю 1965,60 грн.; 27.10.2021 вартістю 10920,00 грн; 07.11.2021 вартістю 873,60 грн.; 09.11.2021 вартістю 11566,80 грн.; 09.11.2021 вартістю 2770,60 грн.; 16.11.2021 вартістю 13169,20 грн.; 28.11.2021 вартістю 554,12 грн.; 01.12.2021 вартістю 277,05 грн.; 03.12.2021 вартістю 12280,80 грн.; 12.12.2021 вартістю 1092,00 грн.; 16.12.2021 вартістю 291,20 грн.; 28.12.2021 вартістю 24418,80 грн.; 05.01.2022 вартістю 9912,00 грн.; 09.01.2022 вартістю 18337,20 грн.; 24.01.2022 вартістю 17024,00 грн.; 03.02.2022 вартістю 1568,00 грн.; 07.02.2022 вартістю 10804,50 грн.; 07.02.2022 вартістю 387,87 грн.; 09.02.2022 вартістю 741,31 грн.;

крадіжок майна, поєднаних з проникненням у сховище, вчинених в умовах воєнного стану (ч. 4 ст. 185 КК України): 01.08.2022 вартістю 12224,80 грн.; 30.08.2022 вартістю 1018,80 грн.; 07.09.2022 вартістю 12662,30 грн.; 04.10.2022 вартістю 728,00 грн.; 05.10.2022 вартістю13686,40 грн.; 13.10.2022 вартістю 1385,25 грн.;

замаху на крадіжку, поєднаного з проникненням у сховище, вчиненому в умовах воєнного стану 29.09.2022 майна вартістю 787,64 грн.

2)Вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 14.11.2022, з урахуванням вироку Полтавського апеляційного суду від 30.01.2024, ОСОБА_4 засуджений за ч. 1 ст. 309 КК України, із застосуванням ст. ст. 71, 72 КК України (за сукупністю із вироком Московського районного суду м. Харкова за 25.06.2021, яким ОСОБА_4 було засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі) до 4 років 1 місяця позбавлення волі.

3)Вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 19.06.2024 ОСОБА_4 засуджений: за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України до років позбавлення волі; за ч. 3 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_4 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`яти) років. На підставі ч.4 ст.70 КК України, до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуту частину за вироком Полтавського апеляційного суду від 30 січня 2024 року та за вироком Московського районного суду м.Харкова від 09.02.2023 року і остаточно ОСОБА_4 призначено покарання у виді 6 (шести) років 6 (шість) місяців позбавлення волі.

Цим вироком ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні:

замаху на крадіжку, поєднаного з проникненням у сховище, 25.01.2022 майна вартістю 787,64 грн.;

крадіжку 08.02.2022 майна, поєднаного з проникненням у сховище, вартістю 800,80 грн. та 915,52 грн.

Разом з тим Верховна Рада України 18 липня 2024 року прийняла Закон № 3886-ІХ, який набув чинності 09 серпня 2024 року.

У відповідності до вказаного закону ст. 51 КУпАП викладено в такій редакції: «Дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від двадцяти до тридцяти годин, або адміністративний арешт на строк до п`яти діб.

Дія, передбачена частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тягне за собою накладення штрафу від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або виправні роботи на строк до одного місяця з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк від п`яти до десяти діб.

Повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частиною першою або другою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, тягне за собою накладення штрафу від трьохсот до шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або виправні роботи на строк від одного до двох місяців з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

Дії, передбачені частиною першою або другою цієї статті, вчинені особою, яка три і більше разів протягом року піддавалася адміністративному стягненню за дрібне викрадення чужого майна, тягнуть за собою накладення штрафу від шестисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб».

Порівняно з попередньою редакцією цієї статті зазначені зміни передбачають, зокрема, збільшення мінімального порогу відмежування адміністративної та кримінальної відповідальності за вчинення крадіжки, шахрайства, привласнення або розтрати з 0,2 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Кримінальна відповідальність за відповідною частиною ст. 185 КК України настає під час вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка) у тому разі, якщо крадіжка майна не є дрібною.

Отже, діяння, вчинені як таємне викрадення чужого майна, якщо вартість цього майна не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на момент їх вчинення, є дрібною крадіжкою і не є кримінально караними, що виключає кримінальну відповідальність, передбачену ст. 185 КК України.

Зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).

За частиною 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

На переконання суду, унесення згаданих вище змін до законодавства України про адміністративну відповідальність безпосередньо впливає на закон України про кримінальну відповідальність, адже ці зміни визначають розмежування між діями які необхідно кваліфікувати як дрібну крадіжку, наслідком чого є притягнення особи до адміністративної відповідальності, і таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за що передбачена кримінальна відповідальність.

Беручи до уваги викладене, фактична декриміналізація викрадення майна, вартість якого не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, має зворотну дію в часі, оскільки поліпшує становище особи.

Відповідні правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 22.08.2024 по справі №567/507/23.

Неоподатковуваний мінімум доходів громадян грошова сума розміром у 17 гривень, встановлена пунктом 5 підрозділу 1 розділу XX ПК, яка застосовується при посиланнях на неоподаткований мінімум доходів громадян в законах або інших нормативно-правових актах, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV ПК для відповідного року.

Підпунктом 169.1.1 статті 169 передбачено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом на 1 січня звітного податкового року, для будь-якого платника податку.

Станом на 01 січня 2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2270 грн., а 50 відсотків від його розміру становили 1135,00 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України, Закону № 3886-IX, з урахуванням положень ст. 5 КК України, на теперішній час кримінально караним є крадіжки, шахрайство, привласнення чи розтрата майна, які мали місце у 2021 році, якщо вартість майна - предмету кримінального правопорушення становить більше 2270 (1135?2=2270).

Станом на 01 січня 2022 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2481 грн, а 50 відсотків від його розміру становили 1240,50 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України, Закону № 3886-IX, з урахуванням положень ст. 5 КК України, на теперішній час кримінально караним є крадіжки, шахрайство, привласнення чи розтрата майна, які мали місце у 2022 році, якщо вартість майна - предмету кримінального правопорушення становить більше 2481 (1240,50?2=2481).

Водночас, як зазначалось вище, вартість майна, за замах на крадіжку якого ОСОБА_4 засуджений вироком Московського районного суду м. Харкова від 09.02.2023, та вартість майна за замах на крадіжку та крадіжку якого ОСОБА_4 засуджений вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 19.06.2024, становить менше двох розмірів неоподаткованого мінімуму доходів громадян, які встановлені на моменти вчинення відповідних діянь.

Таким чином вказані діяння не можуть вважатись кримінально караними правопорушеннями, оскільки вартість майна, за викрадення (замах на викрадення) якого ОСОБА_4 засуджений зазначеними вироками, не перевищує граничної вартості майна, за викрадення якого наразі передбачено адміністративну відповідальність, 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 2 статті 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

У зв`язку з зазначеним, суд приходить до висновку про те, що оскільки ОСОБА_4 на теперішній час відбуває покарання, в тому числі, за вчинення діянь, кримінальна караність яких усунута, останній підлягає звільненню від вказаного покарання.

Разом з тим, враховуючи, що вартість майна по частині епізодів крадіжок, поєднаних з проникненням у сховище (ч. 3 ст. 185 КК України), а також вчинених в умовах воєнного стану (ч. 4 ст. 185 КК України), за які ОСОБА_4 засуджений вироком Московського районного суду м. Харкова від 09.02.2023, перевищує розмір 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а також, що покарання призначається судом за статтею (частиною статті) КК України, а не за окремі епізоди, підстави звільнення ОСОБА_4 від покарання за вказаним вироком за ч. 3 ст. 185 та ч. 4 ст. 185 КК України відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1, ч. 3 ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Клопотання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння, звільнити засудженого ОСОБА_4 від призначеного покарання за:

-вироком Московського районного суду м. Харкова від 09.02.2023 за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України;

-вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 19.06.2024 за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. ч. 1, 4 ст. 70 КК України.

Вважати ОСОБА_4 таким, що засуджений:

1)Вироком Московського районного суду м. Харкова від 09.02.2023 за: ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі; за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено ОСОБА_4 покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі.

2)Вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 14.11.2022, з урахуванням вироку Полтавського апеляційного суду від 30.01.2024, за ч. 1 ст. 309, ст. 71 КК України до 4 (чотирьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1