Справа № 185/2574/24
Провадження № 1-кп/185/669/24
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 вересня 2024 року м.Павлоград
Дніпропетровської області
Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
Головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
захисника - адвоката ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця уродженця м.Павлограда Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з неповною вищою освітою, не працюючого, одруженого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , раніше судимого:
- 27 січня 2022 рокуПавлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді громадських робіт строком 200 (двісті) годин.
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, -
15 березня 2022 року до Павлоградського міськрайонного відділу філії Державна установа «Центр пробації» у Дніпропетровській області надійшов вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 січня 2022 року, згідно з яким за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, ОСОБА_4 було призначено покарання у вигляді 200 годин громадських робіт.
11 липня 2023 року ОСОБА_4 був ознайомлений з порядком відбування покарання, а також наслідками за ухилення від виконання громадських робіт, про що була відібрана підписка під особистий підпис та анкета, у якій останній вказав, що на даний час офіційно не працевлаштований.
В той же день ОСОБА_4 було видано направлення до КП «Затишне місто» м. Павлограда, згідно з яким останній повинен був приступити до відбування покарання з 12.07.2023.
Разом з тим ОСОБА_4 13, 14, 17, 18, 19, 20, 21, 24, 25, 26, 27, 28, 31 липня 2023 року не з`явився до КП «Затишне місто» та не приступив до відбування покарання без поважних причин. Окрім того, у серпні 2023 року ОСОБА_4 взагалі не з`явився до КП «Затишне місто» для складання табелю виходу на роботу засудженого до громадських робіт.
У подальшому ОСОБА_4 18, 25 вересня, 23, 24, 25, 26, 27, 30, 31 жовтня, 02, 06, 08, 14, 15, 16, 20, 21, 22, 23, 27, 28, 29, 30 листопада, 06, 07, 08, 12, 13, 14, 15, 18, 19, 20, 21, 22, 26, 27, 28, 29 грудня 2023 року не з`явився до КП «Затишне місто» та не приступив до відбування покарання без поважних причин.
Таким чином, ОСОБА_4 умисно, не ставлячи до відома уповноважені органи про свої дії, достовірно знаючи, що за невиконання покладених на нього вироком суду обов`язків йому загрожує кримінальна відповідальність, без поважних причин не з`являвся до КП «Затишне місто» для відпрацювання громадських робіт, допустив загалом 52 невиходи на громадські роботи за відсутності документів, що підтверджують поважні причини (липень - 13 неявок, вересень - 2 неявки, жовтень - 7 неявок, листопад - 14 неявок, грудень - 16 неявок), тим самим умисно ухилився від відбування громадських робіт, тобто скоїв кримінальне правопорушення проти правосуддя.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою провину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, заявив про каяття та дав показання про те, що 27 січня 2022 року він був засуджений Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у вигляді громадських робіт строком 200 годин.
В липні 2023 року його було ознайомлено з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт та попереджено про відповідальність за ухилення від відбування покарання про що у нього було відібрано підписку під особистий підпис. Однак він до відбуття покарання у виді громадських робіт не приступив, ухиляючись від їх виконання. Наразі він у повному обсязі відбув вказане покарання.
Додав, що він щиро розкаюється у вчиненному, та жалкує з приводу зазначеної власної поведінки.
Крім того, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 звернувся до суду з проханням допустити по справі застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки він повністю визнає свою провину у скоєнні зазначеного кримінального правопорушення і вважає зібрані у справі докази його провини достовірними, допустимими та достатніми, у зв`язку з чим досліджувати інші докази немає ніякої необхідності.
З`ясувавши думку прокурора, захисника, кожного окремо, які не заперечували проти застосування у справі положень ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснивши обвинуваченому ОСОБА_4 , в присутності його захисника, правові наслідки застосування вказаної норми закону, з якими останній погодився, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та застосував при розгляді даної справи положення ч. 3 ст. 349 КПК України.
Дослідивши, співставляючи та аналізуючи вивчені в справі докази, суд приходить до висновку, що покази обвинуваченого ОСОБА_4 мають характер логічних, послідовних та об`єктивних, а відтак, з урахуванням застосування при розгляді справи положень ч.3 ст.349 КПК України, винність обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.389 КК України - доведена повністю.
Дії ОСОБА_4 необхідно правильно кваліфікувати за ч. 2 ст. 389 КК України, як ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.
При призначенні виду і розміру покарання суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше був судимий, підлягає покаранню за вчинений ним кримінальний проступок.
У якості пом`якшувальних обставин суд враховує що обвинувачений повністю визнав свою провину, в скоєному розкаявся, наразі повністю виконав покарання за минулим вороком суду, має на утриманні двох неповнолітніх дітей.
З обтяжливих обставин суд враховує рецидив злочинів.
Наведені обставини, а також той факт, що обвинувачений притягається до кримінальної відповідальності за проступок, приводить суд до висновку, що обвинувачений ОСОБА_4 має бути засудженим за ч. 2 ст. 389 КК КК України до покарання у вигляді у виді пробаційного нагляду, в межах санкції, передбаченої вказаною статтею.
Відповідно до ч.1 ст.59-1 ККУкраїни покарання у виді пробаційного нагляду полягає в обмеженні прав і свобод засудженого, визначених законом і встановлених вироком суду, із застосуванням наглядових та соціально-виховних заходів без ізоляції від суспільства.
Суд покладає на засудженого до пробаційного нагляду, згідно ч.2 ст.59-1 КК України, такі обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Пробаційний нагляд призначається на строк від одного до п`яти років (ч.4 ст.59-1 КК України).
Строк покарання у виді пробаційного нагляду, згідно з ч.1 ст.49-2 Кримінально-виконавчого кодексу України, обчислюється з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації.
Речові докази у справі відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368, 370, 371, 374 КПК України, суд, -
ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.389 КК України.
ОСОБА_4 призначити покарання за ч.2 ст.389 КК України у виді пробаційного нагляду строком один рік.
У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Строк покарання у виді пробаційного нагляду ОСОБА_4 , згідно з ч.1 ст.49-2 Кримінально-виконавчого кодексу України, обчислювати з дня постановки на облік уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до набрання вироком чинності не обирати.
Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в строк тридцять днів з дня його проголошення.

СУДДЯ ОСОБА_6