єдиний унікальний номер справи 531/2738/22
номер провадження 1-кп/531/53/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2024 року м. Карлівка

Карлівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Карлівка обвинувальний акт по кримінальному провадженню 0000279 від 03.06.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Короленківка Карлівського району Полтавської області, зареєстрований АДРЕСА_1 та мешканець АДРЕСА_2 , українець, громадянин України, освіта середня, не працюючий, раніше судимий,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

07 квітня 2019 року, близько о 12.00 годині ОСОБА_4 , за попередньою змовою із ОСОБА_6 та ОСОБА_7 перебуваючи на охоронюваній території, де саме на правах оренди здійснює свою підприємницьку діяльність фізична особа підприємець ОСОБА_8 , що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , з дозволу останнього, маючи спільну мету та єдиний злочині намір на таємне викрадення чужого майна вирішили вчинити крадіжку металевих труб з території підприємства.

В подальшому, ОСОБА_4 спільно із ОСОБА_6 та ОСОБА_7 реалізуючи свій спільний, корисливий злочинний умисел до кінця, направленні на таємне викрадення чужого майна, користуючись тим що їх ніхто не бачить, усвідомлюючи суспільну небезпеку свого діяння, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу повторно, із вищевказаної території підприємства ФОП ОСОБА_8 крадіжку шести металевих труб, а саме:

- труби металевої довжиною 159 см. діаметром 130 мм, товщиною стінки 5 мм і вартістю 267.00 грн,:

- труби металевої довжиною 154.5 см. діаметром 130 мм, товщиною стінки 5 мм.. вартістю 260.00 грн,:

- труби металевої довжиною 153 см., діаметром 130 мм, товщиною стінки 5 мм., вартістю 257.00 грн.:

- труби металевої довжиною 148 см., діаметром 130 мм, товщиною стінки 5 мм вартістю 248.00 грн:

- труби металевої довжиною 143 см., діаметром 130 мм, товщиною стінки 5 мм вартістю 240.00 грн.;

- труби металевої довжиною 120 см. діаметром 130 мм, товщиною стінки 5 мм вартістю 202.00 грн., які в подальшому завантажили до легкового автомобіля ОСОБА_7 марки ВАЗ 2102 та вивезли за територію підприємства.

В подальшому, ОСОБА_7 реалізував вищевказане, здобуте злочині шляхом манно, місцевому жителю ОСОБА_9 як своє власне майно, а отримані кошти розділили рівними частками між собою, таким чином розпорядились викраденим на власний розсуд, в повному обсязі, чим спричинили потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 1474.00 грн.?

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, тобто у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст.185 КК України.

В судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про закриття кримінального провадження за ч.2 ст. 185 КК України на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, а саме у зв`язку із декриміналізацією вчиненого діяння, оскільки Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-ІХ від 18.07.2024 року змінено вартість викраденого майна, яка необхідна для визначення правопорушення як кримінально караного, а розмір викраденого майна, який ставиться обвинуваченому у провину 1474,00 грн. наразі не утворює складу злочину за ч.2 ст. 185 КК України, тому просить провадження закрити.

Обвинувачений та захисник не заперечували щодо задоволення заявленого клопотання, вказавши що наявні всі підстави для закриття провадження за ч.2 ст. 185 КК України відповідно до закону.

Від потерпілого надано клопотання про проведення розгляду справи у його відсутності.

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення.

Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

За змістом ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Європейський суд з прав людини вважає, що ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Ніякого покарання без закону» є важливою складовою принципу верховенства права. Він також підтвердив, що зазначена стаття Конвенції допускає принцип ретроспективності більш м`якого кримінального закону. На цьому принципі ґрунтується правило, згідно з яким за наявності відмінностей між чинним на час вчинення злочину кримінальним законом та законом, який набрав чинності перед винесенням остаточного судового рішення, суди мають застосовувати той із них, положення якого є більш сприятливими для обвинуваченого (рішення у справі Скоппола проти Італії).

Так, Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX, який набрав чинності 09.08.2024 року, встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст.51 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, розглянувши справу № 278/1566/21, зробила наступний висновок у Постанові від 07 жовтня 2024 року щодо декриміналізації викрадення чужого майна шляхом крадіжки «Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП.

Зміни, внесені Законом № 3886 IX, мають зворотну дію в часі.

У ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений ст. 51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ та підпункту 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV Податкового кодексу України.

Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом № 3886 IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.»

Отже, з 09.08.2024 змінився розмір крадіжки, який визначає кримінальну відповідальність за такі дії.

Внесені зміни про кримінальну відповідальність призвели до часткової декриміналізації діяння, і дія Закону має зворотну дію у часі, тому що скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

До набрання чинності вказаним Законом, кримінально караною вважалася крадіжка, виходячи з розміру понад 0,2 неоподатковуваного мінімуму, який за нормами адміністративного та кримінального законодавства для кваліфікації злочинів чи правопорушень, встановлювався з суми неоподатковуваного мінімуму на рівні податкової соціальної пільги.

Податкова соціальна пільга визначена підпунктами 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV ПКУ для відповідного року.

Так, підпунктом 169.1.1 статті 169 визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Прожитковий мінімум для працездатної особи на 1 січня 2019 р. становив 1921 грн., податкова соціальна пільга становила 960,5 грн, тобто неоподаткований мінімум доходів громадян становив 960,5 грн. на 2019р., а 2 неоподаткованих мінімумів (ст. 51 ч.2 КУпАП) складає 1921 грн.

Отже, на час вчинення ОСОБА_4 інкримінованих дій - 2019 рік, мінімальна сума вартості викраденого майна, як ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, повинна становити не менше 1921 грн. З досліджених матеріалів даного судового провадження встановлено, що вартість таємно викраденого ОСОБА_4 майна становила 1474,00 грн.

Передбачені частиною першою статті 5 КК України підстави для закриття кримінальної справи не пов`язані із встановленням фактичних обставин справи, що свідчать про відсутність в діянні особи складу злочину, а пов`язані зі змінами законодавства про кримінальну відповідальність (постанова ВС від 09.09.2019 року в справі № 591/6379/16-ц).

Крім того, згідно п. 4 -1 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається у разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Згідно з ч. 3 ст. 479-2 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу.

Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

З огляду на викладене, беручи до уваги, що з 09.08.2024 року втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, яке ставиться у провину ОСОБА_4 , а останній не заперечував проти закриття кримінального провадження щодо нього у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд приходить до висновку про необхідність закриття кримінального провадження за ч.4 ст. 185 КК України на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Долю речових доказів визначити відповідно до ст. 100 КПК України. Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.

Судові витрати відсутні.

Керуючись ст. 284, 479-2 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про закриття кримінального провадження - задовольнити.

Кримінальне провадження 0000279 від 03.06.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України закрити на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з декриміналізацією відповідно до Закону України № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024.

Процесуальні витрати відсутні.

Питання речових доказів вирішити згідно ст.100 КПК України.

Копію даної ухвали направити до Відділу поліції №3 Полтавського районного управління поліції Головного правління Національної поліції в Полтавській області для вирішення питання щодо притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за наявності в його діях ознак адміністративних правопорушень, передбачених ст. 51 КУпАП.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Полтавського апеляційного суду через Карлівський районний суд, протягом 7 днів з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1