ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 686/9505/23

Провадження № 11-кп/4820/524/24

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисників: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому та в режимі відеоконференції виділене провадження у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.127, ч.4 ст.189, ч.1 ст.263 КК України, за апеляційними скаргами захисників обвинуваченого ОСОБА_6 адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 липня 2024 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 25 липня 2024 року продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 до 24 вересня 2024 року включно.

Продовжуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, суд мотивував своє рішення тим, що на даний час жоден інший із запобіжних заходів не може забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігти ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просив скасувати ухвалу Хмельницького міськрайонного суду від 25 липня 2024 року та постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Уважав, що вказана ухвала суду є незаконною та необґрунтованою.

Зазначав, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а ризики в судовому засіданні не доведені, заявлені формально та не підтверджуються відповідними доказами, тому відсутні будь-які дані, які б свідчили про те, що більш м`якший запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим у ст. 177 КПК України.

Зауважував, що на даний час відпали ризики зазначені в ч.1 ст.177 КПК України, а саме: ОСОБА_6 не має будь-якого наміру переховуватися від суду; він позбавлений можливості знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки всі речові докази, які мають суттєве значення для справи, знаходяться в сторони обвинувачення; не має необхідності перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; не збирається вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється.

Наголошував, що обвинувачений до моменту затримання офіційно працював, зареєстрований як приватний підприємець, відповідно сплачував податки, має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, одружений, виховує двох малолітніх дітей, які перебувають на його утриманні, а тому обвинувачений повинен забезпечувати матеріально родину, раніше не судимий, готовий перерахувати на потреби ЗСУ 150 000 грн.

Звертав увагу суду на те, що іншим обвинуваченим ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 змінено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на більш м`який і вони своєю належною поведінкою довели, що немає жодних підстав припускати, що обвинувачені у цій справі, зокрема і ОСОБА_6 , будуть намагатися перешкоджати кримінальному провадженню.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_8 в апеляційній скарзі просила ухвалу Хмельницького міськрайонного суду від 25 липня 2024 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби з 06 год до 22 год з електронним засобом контролю або у виді особистої поруки або заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів доходів громадян.

Уважала, що ухвала є незаконною та постановлена з порушенням норм чинного кримінального процесуального законодавства.

Зазначала, щосторона обвинувачення в даному кримінальному провадженні вказує, що метою продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 є забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, а також існування ризиків, які не підтверджуються належними та допустимими доказами.

Зауважувала, що сторона обвинувачення не забезпечує з`явлення свідків у судові засідання задля їхнього допиту та можливості усунення такого ризику як вплив на свідків, як і не підтверджує жодним чином той факт, що обвинувачений ОСОБА_6 буде впливати на останніх та яким саме способом.

Потерпілі також не з`являються до суду задля участі в судовому провадженні та не сприяють якомога швидшому розгляду справи.

Зазначала, що сторона обвинувачення не надала конкретних доказів реального існування спроби/спроб вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_6 . Одного лише припущення прокурора про те, що такі спроби можуть потенційно виникнути, недостатньо для ухвалення рішення про застосування запобіжного заходу (особливо, якщо йдеться про тримання під вартою чи домашній арешт).

Звертала увагу суду на вік, стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_6 , наявність утриманців, його міцні соціальні зв`язки, наявність постійного місця проживання, майновий стан, гарну репутацію.

Ураховуючи сукупність наведеного, сторона захисту вважала за можливе застосувати альтернативний, більш ефективний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, або застосування запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, яка буде співмірною із вищезазначеними критеріями, а основне із особою обвинуваченого та його матеріальним станом.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з викладом змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційних скарг; обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисників: ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які підтримали апеляційні скарги з викладених у них мотивів; заперечення прокурора ОСОБА_5 , який просив залишити апеляційні скарги без задоволення; перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про таке.

Установлено, що на розгляді Хмельницького міськрайонного суду перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.127, ч.4 ст.189, ч.1 ст.263 КК України.

У ході досудового розслідування обвинуваченому ОСОБА_6 було обрано та ухвалою суду під час судового провадження продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 26 липня 2024 року включно.

У судовому засіданні суду першої інстанції 25 липня 2024 року прокурором було заявлено клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 на 60 діб, оскільки продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме: переховування від суду, незаконного впливу на потерпілих у вказаному кримінальному провадженні з метою зміни показань на свою користь, вчинення іншого кримінального правопорушення.

На думку суду першої інстанції, прокурор довів, що наразі продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України, які не зменшилися, що у свою чергу давало підстави для продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Колегія суддів приходить до висновку, що прокурором було наведено достатньо підстав для продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 .

Відповідно до вимог ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

У відповідності з приписами ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Згідно з ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Обґрунтовано взято до уваги, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких кримінальних правопорушень, які за своїм характером становлять особливу суспільну небезпеку та за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Крім того, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 відповідає характеру та тяжкості вчиненого, а встановлені ризики, передбачені ст.177 КПК України, зокрема: переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих у вказаному кримінальному провадженні з метою зміни показань на свою користь, вчинити інше кримінальне правопорушення є доведеними і вони виключають на даний час можливість зміни запобіжного заходу на більш м`який.

На думку колегії суддів, не знайшли свого підтвердження доводи, зазначені в апеляційних скаргах захисників обвинуваченого.

Суд першої інстанції врахував обставини, на які зверталася увага в апеляційних скаргах.

Отже, суд першої інстанції мотивовано прийшов до висновку про існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, що виправдовують тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6

Жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою обвинуваченого, враховуючи всі обставини вчиненого кримінального правопорушення, не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, та не забезпечать належної процесуальної поведінки і виконання ним покладених процесуальних обов`язків.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів. Також у своїх рішеннях суд зазначав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

У відповідності з ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованого обвинувачення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Матеріали клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою містять достатні обставини та дані.

Указані стороною захисту в апеляційних скаргах обставини перевірені та враховані колегією суддів апеляційного суду, однак не є визначальними та достатніми для зміни застосованого запобіжного заходу на більш м`який.

Більш м`який запобіжний захід, на переконання колегії суддів, не забезпечить та не буде сприяти належній процесуальній поведінці обвинуваченого ОСОБА_6 .

Колегія суддів зазначає, що встановлені судом першої інстанції ризики є обґрунтованими та знайшли своє підтвердження при перегляді справи.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для скасування чи зміни ухвали місцевого суду.

Керуючись ст.ст.177, 178, 183, 404, 407 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 липня 2024 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційні скарги його захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3