УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2024 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_5 від 21.08.2024 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000076 від 27.01.2024,

ВСТАНОВИВ :

У провадження слідчого судді надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_5 від 21.08.2024 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000076 від 27.01.2024.

В обґрунтування скарги представник заявника зазначає про те, що постанова про відмову у визнанні потерпілим є незаконною та необґрунтованою. Так, адвокат зазначає, що слідчим у постанові не надано жодної оцінки документам, наданим представником ГО «Центр захисту інвалідів» щодо обґрунтування про наявність шкоди, завданої діяннями, а також текст постанови від 21.08.2024 повторює текст аналогічної постанови від 27.03.2024, яка була скасована слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Києва 16.07.2024. У зв`язку з чим просить скасувати постанову слідчого від 21.08.2024.

В судове засідання адвокат ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомленою про день та час судового розгляду, не з`явилась, причини неявки не відомі. При цьому, 16.09.2024 звернулася на адресу суду із заявою про проведення судового засідання у її відсутність. Скаргу підтримує в повному обсязі.

Старший слідчий Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_5 , будучи завчасно та належним чином повідомленим про день та час судового розгляду, в судове засідання не з`явився.

У відповідності до вимог ч.3 ст.306 КПК України відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги, у зв`язку з чим слідчий суддя вважає можливим розглянути скаргу у їх відсутність.

Дослідивши скаргу з додатками, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Як встановлено в судовому засіданні, слідчими Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000076 від 27.01.2024, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України.

25.03.2024 адвокат ОСОБА_3 звернулася із заявою про визнання ОСОБА_4 потерпілим у вказаному кримінальному провадженні.

27.03.2024 старшим слідчим Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_5 винесена постанова про відмову у задоволенні зазначеної заяви.

28.05.2024 слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Києва скасовано постанову слідчого від 27.03.2024.

До Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, надійшла ухвала Шевченківського районного суду м. Києва від 16.07.2024 /справа 761/13933/24 вх. №31253-24-к від 16.08.2024/ про розгляд клопотання щодо залучення ОСОБА_4 в якості потерпілого у кримінальному провадженні № 0000076 від 27.01.2024.

21.08.2024 старшим слідчим Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_5 повторно відмовлено у визнанні ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні, у зв`язку з відсутністю підстав.

Відповідно до вимог ч.1, 3 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

У відповідності до ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.2 ст.93 Кримінального процесуального кодексу України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України покладається на слідчого, прокурора, та у встановлених цим Кодексом випадках - потерпілого.

Згідно ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні особою, якій відмовлено у визнанні потерпілим, може бути оскаржене рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим.

Так, слідчий, мотивуючи постанову від 21.08.2024 про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000076 від 27.01.2024, вказав, що на цій стадії досудового розслідування не отримано достатніх та об`єктивних даних, які б свідчили про спричинення « ОСОБА_6 » кримінальним правопорушенням шкоди, визначеної ч.1 ст.55 КПК України, оскільки факти можливого вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 365 КК України прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 при здійсненні досудового розслідування у кримінальних провадженнях №000090 та №002506, наразі не знайшли свого об`єктивного підтвердження, однак, вони досліджуються у вказаному кримінальному провадженні, проводяться необхідні слідчі та процесуальні дії, направлені на перевірку зазначених у заяві фактів.

В той же час, слідчим зроблено загальний висновок про відсутність даних щодо заподіяння шкоди, без посилання на матеріали досудового розслідування, процесуальні дії, які були проведені, та дають підстави вважати, що ОСОБА_4 не було завдано шкоди.

Крім цього, в оскаржуваній постанові, слідчим вказано, що не встановлено даних, які б свідчили про спричинення « ОСОБА_6 » кримінальним правопорушенням шкоди та не наведено обґрунтувань щодо відмови у визнанні ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні №0000076 від 27.01.2024.

Крім того, оскаржувана постанова слідчого не узгоджується з положеннями кримінального процесуального закону України, які регулюють правовий статус потерпілого у кримінальному провадженні та визначають, з якого часу особа набуває права й обов`язки потерпілого, а також не містить посилання на конкретні обставини, що послугували достатньою підставою для висновку про недоведеність факту заподіяння ОСОБА_4 моральної/матеріальної шкоди кримінальним правопорушенням, передбаченим ч.1 ст.365 КК України, за ознаками вчинення якого здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000076 від 27.01.2024.

Таким чином, всупереч положенням ст.110 КПК України, вказана постанова не містить відомостей про зміст обставин, які стали підставами для її винесення, мотивів прийняття рішення, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що постанова старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_5 від 21.08.2024 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000076 від 27.01.2024, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України, підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 3, 26, 55, 110, 303, 304, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 - задовольнити.

Скасувати постанову старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_5 від 27.03.2024 про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні №0000076 від 27.01.2024.

Зобов`язати уповноваженого слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, у кримінальному провадженні №0000076 від 27.01.2024, повторно розглянути заяву адвоката ОСОБА_3 від 25.03.2024 про визнання ОСОБА_4 потерпілим.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя