Номер провадження: 11-сс/813/1415/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.10.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 05.09.2024 якою в межах к/п №0000467 від 27.03.2023 відносно:

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Миколаєві, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючого директором ТОВ «САНДРОБУД», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого: АДРЕСА_2 , раніше не судимого;

- підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч.1 ст. 366 КК України застосований запобіжний захід у виді застави із покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України до 13.10.2024

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Зазначеною ухвалою слідчого судді було задоволено клопотання прокурора Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 та був застосований запобіжний захід у виді застави у розмірі 155 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 469 340 із покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України строком до 13.10.2024.

Обґрунтовуючи ухвалу, слідчий суддя зазначив, що органом досудового розслідування доведена обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень та наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, що виправдовує застосування запобіжного заходу у виді застави.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.

Не погодившись із оскаржуваною ухвалою, захисник ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою з таких підстав:

- прокурором не доведено існування заявлених ризиків, при цьому тяжкість інкримінованого злочину не може бути безумовною підставою для застосування одного із найбільш суворих запобіжних заходів;

- в провадженні Київського райсуду м. Одеси перебуває обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 та в рамках розгляду зазначеного провадження останньому застосований запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту, який жодного раз ним не був порушений. При цьому, дане кримінальне провадження на підставі якого розглядалося клопотання про застосування запобіжного заходу стосуються одного об`єкту будівництва та одного договору підряду;

- клопотання прокурора не містить обґрунтування неможливості застосування щодо ОСОБА_7 менш суворих запобіжних заходів;

- ОСОБА_7 має міцні соціальні зв`язки, одружений, працевлаштований, має на утримання неповнолітню дитину постійне місце проживання.

За таких обставин, захисник ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді від 05.09.2024 та постановити нову ухвалу, якою відмовити прокурору у задоволенні клопотання.

У судовому засіданні апеляційного суду захисник та підозрюваний ОСОБА_7 підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, натомість прокурор заперечувала проти її задоволення.

Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши позиції учасників судового розгляду, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частиною 1 ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що слідчий суддя зазначених вимог кримінального процесуального закону дотримався не у повному обсязі з огляду на наступне.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Так, відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21.04.2011, заява №42310/04, суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Оскільки в апеляційній скарзі захисник фактично не оспорює обґрунтованість підозри ОСОБА_7 апеляційний суд не переглядає оскаржувану ухвалу в цій частині та констатує, що його підозра у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч.1 ст. 366 КК України на даному етапі досудового розслідування є обґрунтованою.

Що стосується наявності ризиків у вказаному провадженні, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Як вбачається з обґрунтованих висновків слідчого судді, викладених в мотивувальній частині ухвали, в даному кримінальному провадженні існують доведені прокурором та слідчим ризики переховуватися від органу досудового розслідування чи суду та/або здійснювати вплив на осіб, які його викривають з метою зміни ними пояснень та на експертів.

Існування вказаних ризиків обумовлене тяжкістю покарання, яке може бути призначене підозрюваному ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим та його обізнаністю про анкетні дані свідків та експертів у проваджені.

Відтак, на переконання апеляційного суду обґрунтована підозра та наявність ризиків на даному етапі досудового розслідування виправдовують застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 у виді застави.

В той же час, що стосується розміру застави, апеляційний суд звертає увагу на наступні обставини.

Так, оскаржуваною ухвалою відносно ОСОБА_7 , який підозрюється у вчинення нетяжкого та тяжкого злочинів був застосований запобіжний захід у виді застави у розмірі 155 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

В той же час, вимогами ч. 4 ст. 182 КПК України встановлено, що розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до положень п. 2) ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, визначається в межах від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Натомість, положеннями зазначеної ч. 5 ст. 182 КПК України можливість визначення застави у розмірі, що перевищує 80 чи 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно передбачена лише для осіб, підозрюваних, обвинувачуваних у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, за умови наявності виключних випадків, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою покладених на неї обов`язків.

Обґрунтовуючи ухвалу, слідчий суддя зазначила, що з огляду на фактичні обставини даного кримінального провадження, тяжкість покарання та відомостей про особу обвинуваченого наявні підстави для задоволення клопотання прокурора.

В той же час, мотивувальна частина оскаржуваної ухвали містить висновки щодо неможливості застосування відносно ОСОБА_7 менш суворого запобіжного заходу, при цьому фактично не містить належного мотивування виключності випадку при визначенні розміру застави.

При цьому, аналіз клопотання прокурора свідчить про те, що розмір застави відносно підозрюваного ОСОБА_7 визначався виходячи виключно із розміру майнової шкоди та відповідно ціни цивільного позову, який був заявлений прокурором в інтересах держави в особі Управління капітального будівництва Одеської міської ради на суму 474 911, 79 грн.

Водночас, у рішенні ЄСПЛ «Істоміна проти України» було встановлено порушення пункту 3 ст. 5 Конвенції у зв`язку із не наведенням національними судами відповідного та достатнього обґрунтування для своїх рішень про визначення розміру застави.

Окрім того, у зазначеному рішенні зазначено про те, що «, сума шкоди у справі може бути одним із факторів, що виправдовує вищу суму застави, але лише у поєднанні з іншими критеріями серйозністю вчиненого злочину, ризику втечі та ін.»

Відтак, апеляційний суд приходить до висновку про те, що визначення суми застави виходячи виключно з розміру майнової шкоди не узгоджується з вимогами КПК України та практикою ЄСПЛ у зв`язку з чим оскаржувана ухвала підлягає скасуванню.

Вирішуючи питання про розмір застави, апеляційний суд виходить з того, що приписи КПК України та практика ЄСПЛ орієнтують суд на такі критерії, які слід врахувати при визначенні розміру застави: обставини кримінального правопорушення; особливий характер справи; майновий стан підозрюваного; його сімейний стан, у тому числі матеріальне становище близьких осіб; масштаб його фінансових операцій; дані про особу підозрюваного; встановлені ризики, відповідно до ст. 177 КПК України; «професійне середовище» підозрюваного; помірність обраного розміру застави та можливість її виконання, а також за певних обставин шкода, завдана кримінальним правопорушенням.

Колегія суддів враховує тяжкість інкримінованих злочинів, їх суспільну небезпеку, відомості про особу підозрюваного, стосовно якого на розгляді у Київському райсуді м. Одеси перебуває провадження із запобіжним заходом у вид домашнього арешту, порушень якого зафіксовано не було, наявність стійких соціальних зв`язків та приходить до висновку про те, що застава у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб буде достатньою для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 та забезпечення імперативних завдань провадження.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу захисника задовольнити частково, скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора задовольнити частково та застосувати стосовно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді застави, у межах визначених п. 2) ч. 5 ст. 182 КПК України.

Керуючись ст.ст. 24, 176, 177, 182, 183, 370, 403, 405, 407, 419, 422, 492, 532, 615 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 05.09.2024, якою в межах к/п №0000467 від 27.03.2023 відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч.1 ст. 366 КК України застосований запобіжний захід у виді застави із покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України до 13.10.2024 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою частково задовольнити клопотання прокурора Київської окружної прокуратури м Одеси ОСОБА_6 ..

Застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 242 240 грн.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу на депозитний рахунок для зарахування заставних сум за наступними реквізитами:

Отримувач: Одеський апеляційний суд; Код отримувача за

Банк отримувача: ДКСУ, м. Київ; Код банку отримувача: 820172

Рахунок отримувача: UA1086720

Призначення платежу: згідно ухвали суду від 02.10.2024, заставна сума за ОСОБА_7 , судді: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Відповідно до ч.5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_7 строком до 13.10.2024, в межах строку досудового розслідування наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора і суду;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця реєстрації, проживання та роботи;

- утримуватись від спілкування з експертами у даному кримінальному провадженні.

Роз`яснити підозрюваному та заставодавцю наслідки невиконання обов`язків передбачених ч.ч. 8, 10, 11 ст. 182 КПК України

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4