КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №753/8873/24 Головуючий в 1 інст.: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/824/4070/2024 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 15 травня 2024 року, -

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 15 травня 2024 рокувідмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_6 , в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 , на повідомлення про підозру від 09.06.2023 в рамках кримінального провадження №0002604 від 06.07.2023.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 , подав аналогічні апеляційні скарги в яких просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою задовольнити скаргу адвоката ОСОБА_6 на повідомлення про підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 190 КК України, у кримінальному провадженні №0000139 від 11.07.2020. Скасувати повідомлення про підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 190 КК України, у кримінальному провадженні №0000139 від 11.07.2020. Зобов`язати слідчих Дарницького УП НП у м. Києві, які здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000139 від 11.07.2020 вчинити дії щодо виключення відповідних відомостей з ЄРДР щодо набуття ОСОБА_7 статусу підозрюваної.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що судом не надано оцінки обставинам, що ОСОБА_7 на момент направлення повідомлення про підозру не перебувала на території України та з 2022 час проживала за межами України.

22.06.2022 ОСОБА_7 виїхала з України на постійне проживання до США, та це підтверджується відомостями Державної прикордонної служби України про перетин кордону ОСОБА_7 .

Володіючи інформацією, що ОСОБА_7 проживає поза межами України, слідчий, прокурор не вчиняв жодних слідчих та процесуальних дій з метою встановлення місцезнаходження ОСОБА_7 та не звертався про міжнародну правову допомогу з метою вчинення слідчих та процесуальних дій.

Захисник наголошує на тому, що прокурором не надано до суду матеріалів кримінального провадження на підставі яких можна встановити, що слідчим здійснювався виклик підозрюваної та повідомлення про підозру у встановлений КПК України спосіб.

Також апелянт вказує на те, що судом не надано оцінки доказам, які встановлюють відсутність обґрунтованої підозри у діях ОСОБА_7 .

Апелянт звертає увагу суду на те, що право власності на садовий будинок за адресою: АДРЕСА_1 ще з 1990 року належить ОСОБА_7 , а тому відсутня подія кримінального правопорушення у вигляді "заволодіння чужим майном".

Крім того, 12.07.2024 на електронну адресу Київського апеляційного суду надійшли заперечення прокурора Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_8 та 15.07.2024 потерпілої ОСОБА_9 у яких останні просили залишити без задоволення апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 .

Заслухавши доповідь судді, вислухавши доводи захисника, який підтримав апеляційні скарги та просив їх задовольнити з наведених в них підстав, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг сторони захисту, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційних скарг, пояснення викладені у запереченнях прокурора та потерпілої, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 , не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Як убачається із матеріалів судового провадження, що 02.05.2024 захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 , звернувся до слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва зі скаргою на повідомлення про підозру від 09.06.2023 в рамках кримінального провадження №0002604 від 06.07.2023.

Дана скарга мотивована тим, що у провадженні СВ Дарницького УП ГУНП в м. Києві перебуває кримінальне провадження № 0000139 від 11.07.2020, в рамках якого 09.06.2023 слідчим СВ Дарницького УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_10 було винесено письмове повідомлення ОСОБА_11 про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 190 КК України.

Захисник вказував також на те, що повідомлення про підозру здійснене з порушенням ч. 7 ст. 135 КПК України, оскільки ОСОБА_7 проживає за кордоном. Також, викладені у повідомленні про підозру факти не відповідають фактичним обставинам події, а стороною обвинувачення не надано належних та допустимих доказів, які могли б свідчити про обґрунтованість повідомленої підозри. Вважав, що спірні правовідносини стосуються виключно наявності у ОСОБА_7 цивільного права власності на будинок, а також законності дій нотаріуса щодо реєстрації такого права власності, що по своїй суті є цивільно-правовими відносинами.

15.05.2024 ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва відмовлено у задоволенні скарги захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 , на повідомлення про підозру від 09.06.2023 в рамках кримінального провадження №0002604 від 06.07.2023.

З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в скарзі захисника ОСОБА_6 , підстави для скасування повідомлення про підозру ОСОБА_7 від 09.06.2023 в рамках кримінального провадження №0002604 від 06.07.2023, перевірялись судом при розгляді даної скарги. При цьому було враховано позицію захисника підозрюваної в підтримку поданої скарги та прокурора, який заперечував щодо її задоволення, досліджено докази сторони обвинувачення та захисту, з`ясовані інші обставини, які мають значення при розгляді скарги на повідомлення про підозру.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні скарги, слідчий суддя виходив з того, що повідомлення про підозру ОСОБА_7 від 09.06.2023 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 190 КК України в рамках кримінального провадження № 0000139 від 11.07.2020 є законним, вмотивованим та відповідає вимогам ст. 277 КПК України, а у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно підозрюваної, чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановлено.

Дане рішення слідчого судді, колегія суддів вважає законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до положень ст. 7 КПК України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, змагальність сторін, диспозитивність та розумність строків розгляду справи.

Згідно зі ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають змісті спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У відповідності до ч. 1 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 21 КПК України, кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону. Кожен має право на участь у розгляді в суді будь-якої інстанції справи, що стосується його прав та обов`язків, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Під час перегляду оскаржуваної ухвали апеляційним судом встановлено, що слідчим суддею при розгляді скарги захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 , на повідомлення про підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 190 КК України, в повній мірі дотримані вищевказані вимоги кримінального процесуального Закону.

Повідомлення слідчого, прокурора про підозру є рішенням, оскарження якого допускається відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України.

Таке рішення може бути оскаржено підозрюваним, його захисником чи законним представником після спливу одного місяця з дня повідомлення про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду з обвинувальним актом.

Процесуальна процедура повідомлення про підозру регулюється положеннями глави 22 КПК України: порядок повідомлення про підозру передбачено ст. 278, випадки повідомлення про підозру передбачені ст. 276, зміст повідомлення про підозру ст. 277 вказаного закону.

Отже, підставою оскарження вказаного процесуального рішення є порушення вище вказаних процесуальних норм.

Так, відповідно до положень ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: 1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; 2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; 3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення. Особливості повідомлення про підозру окремій категорії осіб визначаються главою 37 цього Кодексу. У випадках, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа (особа, якій законом надано право здійснювати затримання) зобов`язані невідкладно повідомити підозрюваному про його права, передбачені статтею 42 цього Кодексу. Після повідомлення про права слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа на прохання підозрюваного зобов`язані детально роз`яснити кожне із зазначених прав.

Згідно із ст. 277 КПК України письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором.

Повідомлення має містити такі відомості: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання. У разі якщо особі не вручено повідомлення про підозру після двадцяти чотирьох годин з моменту затримання, така особа підлягає негайному звільненню. Дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

У випадку виникнення підстав для повідомлення про нову підозру або зміну раніше повідомленої підозри слідчий, прокурор зобов`язаний виконати дії, передбачені статтею 278 цього Кодексу. Якщо повідомлення про підозру здійснив прокурор, повідомити про нову підозру або змінити раніше повідомлену підозру має право виключно прокурор (ст.279 КПК України).

В тому разі, якщо підставою скасування повідомлення про підозру є порушення вказаних процесуальних норм, то можна зробити висновок про недійсність повідомлення про підозру з моменту його (повідомлення) здійснення.

Відповідно до ст. 89 КПК України, визнання доказів недопустимими належить виключно до компетенції суду під час судового розгляду.

На стадії досудового розслідування слідчий суддя може, враховуючи правову позицію ЄСПЛ щодо визначення поняття "обґрунтована підозра" як існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (п.175 Рішення в справі "Нечипорук і Йонкало проти України" (заява N42310/04, рішення від 21 квітня 2011 року, остаточне 21.07.2011), оцінити лише достатність зібраних доказів для підозри певної особи у вчиненні кримінального правопорушення, не вдаючись до їх оцінки, як допустимих.

При цьому повнота та всебічність проведеного розслідування не є тими обставинами, які мають оцінюватись слідчим суддею при з`ясуванні достатності доказів, що стали підставою повідомлення особі про підозру.

Як вбачається із оскаржуваної ухвали, слідчим суддею встановлено, що повідомлення про підозру ОСОБА_7 від 09.06.2023, за своїм змістом повністю відповідає вимогам ст. 277 КПК України і містить усі необхідні відомості.

Так, згідно оскаржуваного повідомлення про підозру, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 190 КК України.

Як убачається зі змісту повідомлення про підозру ОСОБА_7 від 09.06.2023 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 190 КК України, за формою та змістом вказане повідомлення відповідає вимогам ст. 277 КПК України, та містить усі передбачені вказаною статтею відомості, у тому числі зміст підозри, стислий виклад фактичних обставин кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 , а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру. Під час вручення повідомлення про підозру було дотримано вимоги ст. 278 КПК України, повідомлення про підозру було здійснено за наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінальних правопорушень, які давали можливість дійти висновку про ймовірну причетність ОСОБА_7 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 190 КК України.

Таким чином, підстав для висновку про недотримання органом досудового розслідування вимог, визначених Главою 22 КПК України, під час складення повідомлення про підозру та порядку його вручення, колегія суддів не вбачає.

Доводи апелянта, що 22.06.2022 ОСОБА_7 виїхала з України на постійне проживання до США, та це підтверджується відомостями Державної прикордонної служби України про перетин кордону ОСОБА_7 . А тому, володіючи інформацією, що ОСОБА_7 проживає поза межами України, слідчий, прокурор не вчиняв жодних слідчих та процесуальних дій з метою встановлення місцезнаходження ОСОБА_7 та не звертався про міжнародну правову допомогу з метою вчинення слідчих та процесуальних дій, колегія суддів не приймає до уваги та зазначає наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 135 КПК Україниособа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

Відповідно до ст. 42 КПК Українипідозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Відтак, згідно штампу опису поштового відправлення від 09.06.2023 підозра ОСОБА_7 була направлена за місцем її реєстрації, та 06.07.2023 постановою слідчого СВ Дарницького УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_10 було зупинено досудове розслідування та оголошено у розшук ОСОБА_7 , у зв`язку з тим, що місцезнаходження ОСОБА_7 не відоме та про своє місце перебування остання не повідомила.

А тому, таке твердження сторони захисту не є безумовною підставою для скасування вище вказаного повідомлення про підозру.

Щодо доводів апелянта, що право власності на садовий будинок за адресою: АДРЕСА_1 ще з 1990 року належить ОСОБА_7 , а тому відсутня подія кримінального правопорушення у вигляді "заволодіння чужим майном", колегія суддів зазначає, що з`ясування вказаних обставин не є предметом доказування при розгляді скарги на повідомлення про підозру.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, правильності кваліфікації дій та винуватості особи в його вчиненні, вирішуються судом під час ухваленні вироку, тобто на стадії судового провадження.

Обставини здійснення підозрюваною конкретних дій та доведеність її винуватості, дослідження та оцінка зібраних у справі доказів з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а сукупності таких доказів - з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, потребують перевірки та оцінки у кримінальному провадженні під час судового розгляду по суті.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів не здобуто доказів порушення стороною обвинувачення вимог ст. ст. 276-278 КПК України, які б стали підставою для скасування повідомлення про підозру ОСОБА_7 .

Доводи апелянта стосовно незаконності і необґрунтованості оскаржуваної ухвали не можуть бути визнані переконливими, оскільки слідчий суддя при розгляді скарги повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує вирішення питань, які стосуються повідомлення особи про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, про обґрунтованість такої підозри.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, колегія суддів - не знаходить.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів - не виявлено.

На підставі вищевикладеного колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною і обґрунтованою, у зв`язку з чим її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника - без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 277, 278, 303, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, -

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 15 травня 2024 року, - залишити без зміни, а апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4