печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2024 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві судове провадження за скаргою адвоката ОСОБА_3 , яка подана в інтересах ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , на бездіяльність слідчого Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань, яка полягає у неповерненні тимчасового вилученого майна, під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000619 від 17.08.2022, -

В С Т А Н О В И В :

13.11.2024 у провадження Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 , яка подана в інтересах ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , на бездіяльність слідчого Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань, яка полягає у неповерненні тимчасового вилученого майна, під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000619 від 17.08.2022.

В обґрунтування доводів та вимог скарги зазначено, що 13.09.2024 було проведено обшук у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , в якому мешкають ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , під час якого вилучено речі та документи.

Власники вилученого майна вважають, що воно має статус тимчасово вилученого, оскільки на автомобіль не накладено арешт, а відтак вилучене майно підлягає поверненню його законному володільцю.

Адвокат подав до суду заяву про проведення судового засідання без фіксації технічними засобами та просив вимоги задовольнити.

Слідчий подав до суду письмові заперечення, у яких просив провести розгляд у його відсутність та відмовити у задоволенні скарги.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

За вказаних обставин, слідчим суддею з метою забезпечення дотримання розумних строків розгляду скарги, визнано можливим її розгляд у відсутність особи, якою подано скаргу та слідчого, при цьому слідчим суддею враховано положення ст.ст. 26, 306 КПК України.

Вивчивши скаргу, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

За своїм змістом подана скарга направлена на повернення вилученого майна у ході проведеного обшуку, через призму оскарження бездіяльності прокурора/слідчого.

Судовим розглядом встановлено, що Головне слідче управління Державного бюро розслідувань здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000619 від 17.08.2022 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 332 Кримінального кодексу України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною третьою статті 357, частиною третьою статті 27, частиною другою статті 332 Кримінального кодексу України, а також за фактами вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 190, частиною першою статті 366, частиною третьою статті 332, частиною четвертою статті 358, частиною третьою статті 209 Кримінального кодексу України.

Досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні здійснюється групою слідчих з числа слідчих Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань та Територіальних управлінь Державного бюро розслідувань у місті Львові, у місті Миколаєві та у місті Хмельницькому.

В ході досудового розслідування у зазначеному кримінальному провадженні 13.09.2024 було проведено обшук, в порядку ч. 3 ст. 233 КПК України, у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , в якому мешкають ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

В ході обшуку були вилучені речі та документи, які належать ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Частиною 1 ст. 168 КПК України визначено, що тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207, 208 цього Кодексу. Кожна особа, яка здійснила законне затримання, зобов`язана одночасно із доставленням затриманої особи до слідчого, прокурора, іншої уповноваженої службової особи передати їй тимчасово вилучене майно. Факт передання тимчасово вилученого майна засвідчується протоколом.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Статтею 169 КПК України передбачено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171, ч. 6 ст. 173 цього Кодексу; у разі скасування арешту.

На підставі ч. 3 ст. 233 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення. У такому разі прокурор, слідчий, дізнавач за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися до слідчого судді із клопотанням про проведення обшуку. Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами статті 234 цього Кодексу, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді. Якщо прокурор відмовиться погодити клопотання слідчого, дізнавача про обшук або слідчий суддя відмовить у задоволенні клопотання про обшук, встановлені внаслідок такого обшуку докази є недопустимими, а отримана інформація підлягає знищенню в порядку, передбаченому статтею 255 цього Кодексу.

У подальшому, ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 27.09.2024 у справі № 757/44051/24-к, надано дозвіл слідчим слідчої групи у кримінальному провадженні № 0000619 від 17.08.2022 дозвіл на проведення обшуку житлового будинку та прилеглих споруд, розташованих по АДРЕСА_1 , які належать на праві власності ОСОБА_5 , у зв`язку з невідкладним випадком пов`язаним із врятуванням майна та збереження речових доказів, а саме:

- мобільний телефон марки «Apple Iphone 12», номер моделі MGHR3VC/A, серійний номер НОМЕР_1 , IMEI-1: НОМЕР_2 , IMEI-2: НОМЕР_3 в корпусі синього кольору з сім-картою мобільного оператора «лайфселл» НОМЕР_4 ;

- договір від 23.07.2024 купівлі-продажу ОСОБА_5 житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , за 818 900 грн., посвідчений приватним нотаріусом Одеського районного нотаріального округу Одеської області ОСОБА_8 (зареєстровано в реєстрі за № 1280), на 2 арк.;

- витяг з Державного реєстру речових прав № 387952776 від 23.07.2024 на 1 арк.;

- договір від 23.07.2024 купівлі-продажу ОСОБА_5 земельної ділянки площею 0,0907 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :02:001:2837, за 127 100 грн., посвідчений приватним нотаріусом Одеського районного нотаріального округу Одеської області ОСОБА_8 (зареєстровано в реєстрі за № 1281), на 2 арк.;

- витяг з Державного реєстру речових прав № 387953328 від 23.07.2024 на 1 арк.;

- інформація ЦНАП Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області з реєстру територіальної громади про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку № 12.1/08-24/1108 від 09.08.2024 на 1 арк.;

- платіжна інструкція № 12700 від 02.07.2024 на 1 арк.;

- платіжна інструкція № 24545 від 03.07.2024 на 1 арк.;

- платіжна інструкція № 37737 від 04.07.2024 на 1 арк.;

- квитанція до платіжної інструкції на переказ готівки № 162 від 10.07.2024 на 1 арк.;

- квитанція до платіжної інструкції на переказ готівки № 443 від 09.07.2024 на 1 арк.;

- квитанція до платіжної інструкції на переказ готівки № 274 від 08.07.2024 на 1 арк.;

- квитанція до платіжної інструкції на переказ готівки № 743 від 05.07.2024 на 1 арк.;

- квитанція до платіжної інструкції на переказ готівки № 415 від 04.07.2024 на 1 арк.;

- квитанція до платіжної інструкції на переказ готівки № 867 від 02.07.2024 на 1 арк.;

- квитанція до платіжної інструкції на переказ готівки № 454 від 03.07.2024 на 1 арк.;

- платіжна інструкція № 10 від 08.07.2024 на 1 арк.;

- платіжна інструкція № 13 від 05.07.2024 на 1 арк.;

- платіжна інструкція № 17 від 04.07.2024 на 1 арк.;

- платіжна інструкція № 19 від 02.07.2024 на 1 арк.;

- платіжна інструкція № 11 від 09.07.2024 на 1 арк.;

- платіжна інструкція № 05 від 10.07.2024 на 1 арк.;

- платіжна інструкція № 16 від 03.07.2024 на 1 арк.;

- заява-договір до Одеського відділення АТ «Банк Альянс» № 263924 від 02.07.2024 на 2 арк.;

- технічний паспорт на індивідуальний житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , на 7 арк.;

- квитанція АТ «Одесагаз» за послуги з розподілу природного газу за липень 2024 року будинку за адресою: АДРЕСА_2 , на 1 арк.;

- витяг з реєстру територіальної Фонтанської територіальної громади № 2024/009539199 від 09.08.2024 на 1 арк.;

- розписка від 23.07.2024 ОСОБА_9 про отримання 70 000 доларів США від ОСОБА_5 на 1 арк.

Разом з цим, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.

Слідчий суддя при вирішенні даної скарги, враховує, приписи статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Частиною 5 статті 9 КПК України, передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Так, згідно з усталеною практикою ЄСПЛ стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див., серед інших джерел, рішення у справах «Іммобіліаре Саффі проти Італії» (Immobiliare Saffi v. Italy) [ВП], заява № 22774/93, п. 44, ECHR 1999-V, та «Вістіньш і Препьолкінс проти Латвії» () [ВП], заява № 71243/01, п. 93, від 25 жовтня 2012 року).

ЄСПЛ наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece) [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії» (Kushoglu v. Bulgaria), заява № 48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року).

У своєму рішенні від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (Заява № 19336/04) ЄСПЛ також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» (James and Others v. the United Kingdom), п. 50, Series A № 98).

Згідно зі ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржено неповернення тимчасово вилученого майна, згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які слідчий, прокурор зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.

Відповідно до ст. 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукування в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Статтею 169 КПК України передбачено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171, ч. 6 ст. 173 цього Кодексу; у разі скасування арешту.

Враховуючи вказані норми кримінального процесуального законодавства, слідчий суддя приходить до висновку, що вилучене майно, на поверненні якого наполягає адвокат, визначено ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 27.09.2024.

Відтак, вилучене майно, не є тимчасово вилученим майном, а тому не може застосовуватися порядок, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 169 КПК України, та процедура за ч. 5 ст. 171, ч. 6 ст. 173 цього Кодексу.

На підставі викладеного, враховуючи ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, слідчий суддя приходить до висновку про безпідставність вимог скарги, а відтак у задоволенні вимог скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 2, 22, 98, 100, 169-170, 303, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 , яка подана в інтересах ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , на бездіяльність слідчого Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань, яка полягає у неповерненні тимчасового вилученого майна, під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000619 від 17.08.2022.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1