ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №488/3262/24
Провадження №1-кп/477/412/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2024 року Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглядаючи в підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження яке внесено до внесеного до ЄРДР за № 0000454 від 03.05.2024 року по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

Відповідно до протоколу авто розподілу кримінальне провадження розподілено до розгляду судді ОСОБА_1 , та призначено до підготовчого судового засідання.

Прокурор в ході підготовчого судового засідання вважав за можливе призначити кримінальне провадження до розгляду по суті, та заявив клопотання про продовження міри запобіжного заходу обвинуваченому у виді тримання під вартою строком на 60 діб. Обвинувачений не заперечував проти призначення кримінального провадження до судового розгляду. Будь яких клопотань не заявляв. Зазначене клопотання обґрунтував тим, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів. Санкція ч.1 ст.121 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років. Також обвинувачений має неодноразові судимості за злочини пов`язані з незаконним обігом наркотичних речовин. Відбував покарання у місцях позбавлення волі, вчинив кримінальне правопорушення, перебуваючи на іспитовому строку за вироком суду у зв`язку з чим існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме, ризик переховування від органів досудового розслідування та суду, здійснення впливу на свідків та потерпілого, вчинення іншого кримінального правопорушення.

Потерпілий ОСОБА_6 в ході підготовчого судового засідання будь яких клопотань не заявляв. Претензій матеріального характеру до обвинуваченого не має. Не заперечував проти призначення кримінального провадження до судового розгляду. Заперечував проти задоволення клопотання про продовження застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 проти клопотання прокурора заперечувала, зазначивши про його необґрунтованість та безпідставне посилання на вищезазначені ризики.

Обвинувачений заперечував проти задоволення клопотання, вказавши, що він не має наміру переховуватися від суду, здійснювати вплив на потерпілого та свідків, а також вчиняти інші кримінальні правопорушення. Крім того, у зв`язку з поганим самопочуттям та травмою ноги, яка сталася у 2019 році він позбавлений можливості ефективно лікуватися в умовах СІЗО.

Вислухавши думку учасників судового провадження щодо заявленого клопотання, вивчивши матеріали провадження в межах заявленого клопотання, суд дійшов до наступних висновків.

Статтею 29 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Загальною декларацією прав людини (статті 3,9) та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог частини 1 статті 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України (стаття 5), визначено, що кожна людина має право на свободу та особисту недоторканість і ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання.

Під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді Корабельного районного суду м.Миколаєва від 03 травня 2024 року обвинуваченому був обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою, який 27 червня 2024 року був продовжений до 03 серпня 2024 року.

25 липня 2024 року обвинувальний акт разом з додатками до нього відносно ОСОБА_3 було направлено до Корабельного районного суду м.Миколаєва.

29 липня 2024 року ухвалою Миколаївського апеляційного суду матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_3 направлено на розгляд до Жовтневого районного суду Миколаївської області.

01 серпня 2024 року обвинувальний акт з додатками щодо обвинувачення ОСОБА_3 надійшов до Жовтневого районного суду Миколаївської області.

Об`єктивно закінчити розгляд кримінального провадження та ухвалити рішення до закінчення строку обраного ОСОБА_3 запобіжного заходу неможливо. В зв`язку з чим, відповідно до вимог статті 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

У частині першій статті 183 Кодексу визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 Кодексу. До цих ризиків належать такі спроби підозрюваного, обвинуваченого: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе: наявності обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (частини перша, друга статті 194 Кодексу).

Як вбачається з дослідженого, існує обґрунтована підозра обвинуваченого у вчиненні ним тяжкого злочину, спричинення тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до восьми років позбавлення волі.

Обґрунтованість підозри була предметом дослідження під час обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому під час досудового розслідування.

Щодо існування ризиків, то, суд вважає, що обвинувачений раніше неодноразово судимий за злочини різної тяжкості, відбував покарання у місцях позбавлення волі. Злочин у скоєнні якого його обвинувачує державне обвинувачення є тяжким та скоєний ним у період іспитвого строку за попереднім вироком суду. Крім того, обвинувачений не має стійких соціальних звязків, будь яких офіційних джерел доходів, що свідчить про його можливу схильність до скоєння злочинів. Його посилання на неможливість перебування у в умовах СІЗо у зв`язку з травмою ноги необгрунтована, так як вказану травму ним огтримано у 2019 році, однак, вказане не стало на заваді скоєнню обвинуваченим злочинів. До будь яких лікувальних закладів він не звертався та лікування не проводив. Разом з тим, на дату проведння підготовчого судового засідання не допитані потерпілий та свідки, що не виключає впливу на останніх з боку обвинуваченого та дає підстави вважати, що вказаний ризик не зменшився та продовжує існувати.

Крім цього, відповідно до вимог статті 178 КПК України суд враховує дані про особу обвинуваченого, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується.

Як зазначалось, забороняється тримання під вартою лише з підстав тяжкості обвинувачення та незмінності ризиків. Дійсно, лише тяжкість обвинувачення не може бути підставою для продовження раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Разом з тим, усвідомлення обвинуваченим тяжкості покарання у разі можливого визнання його винуватості у вчиненні злочину, може спонукати обвинуваченого ухилитись від суду, що є ризиком, визначеним статтею 177 КПК України.

Суд вважає, що хоча заявлені прокурором ризики є незмінними, однак саме це і є, відповідно до норм КПК України, підставою для продовження тримання під вартою, оскільки саме тримання під вартою обвинуваченого унеможливлює настання негативних наслідків.

За таких обставин, оскільки існує обґрунтована підозра у вчиненні обвинуваченим особливо тяжкого злочину, який є насильницьким, спосіб вчинення злочину, схильність обвинуваченого до насильства в критичних ситуаціях, в сукупності з усвідомленням останнім тяжкості та невідворотності покарання, існування ризику впливу на потерпілого та свідків, що свідчить про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК, суд приходить до висновку щодо доцільності продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів є недоцільним, так як більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти визначеним ризикам.

Враховуюче викладене, суд вважає, що клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу обвинуваченому підлягає задоволенню.

Щодо клопотання захисника та обвинуваченого про обрання йому запобіжного заходу у виді домашнього арешту в зв`язку з незадовільним станом здоров`я обвинуваченого, то воно не підлягає задоволенню, оскільки існування ризиків на день розгляду клопотання, передбачених ст. 177 КПК України, виключає можливість застосування цього запобіжного заходу і, на думку суду, лише запобіжний захід у виді тримання під вартою зможе запобігти існуючим ризикам та забезпечити процесуальну поведінку обвинуваченого. Надані захисником до суду документи підтверджують наявність у обвинуваченого захворювання, отримання ним рекомендацій щодо проходження лікування. Разом з тим докази, що підтверджують неможливість утримання обвинуваченого в умовах СІЗО, відсутні.

Кримінальне провадження підсудне Жовтневому районному суду Миколаївської області.

Обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні відповідає вимогам КПК України.

Під час підготовчого судового засідання не встановлено підстав для прийняття рішень, передбачених п.1-4 ч.3 ст.314 КПК України.

Підготовка до судового розгляду завершена.

Цивільний позов за кримінальним провадженням поданий до суду прокурорм в інтересах лікувального закладу про відшкодування витрат на лікування потерпілого ОСОБА_6 підлягає прийняттю до розгляду в одному провадженні.

Судовий розгляд проводити у відкритому судовому засіданні за участю учасників кримінального провадження, та повідомити дату, час та місце судового розгляду.

Керуючись ч.1 ст.32, ст.ст.314-316 КПК України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Призначити судовий розгляд кримінального провадження за №№ 0000454 від 03.05.2024 по обвинуваченню ОСОБА_3 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України на 12 серпня 2024 року на 13-30 годин у відкритому судовому засіданні в приміщенні Жовтневого районного суду Миколаївської області.

В судове засідання викликати прокурора обвинуваченого та потерпілого за даним кримінальним провадженням, яким повідомити про дату, час та місце судового розгляду.

Розгляд кримінального провадження здійснювати суддею одноособово.

Клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на шістдесят днів по 1 жовтня 2024 року включно з утриманням його в ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор».

Копію ухвали направити начальнику ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» для виконання.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді домашнього арешту відмовити.

Ухвала в частині продовдення діїї запобіжного заходу може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_7