Провадження № 1-кс/344/5283/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2024 року місто Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 про скасування постанови про закриття кримінального провадження № 0000156 від 17.02.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 365 КК України, що складена 18.04.2024 старшим дізнавачем сектору дізнання Івано-Франківського РУП ГУ НП України в Івано-Франківській області ОСОБА_4 , -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 , звернулася до слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області із скаргою, у якій просить : скасувати постанову про закриття кримінального провадження № 0000156 від 17.02.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 365 КК України, що складена 18.04.2024 старшим дізнавачем сектору дізнання Івано-Франківського РУП ГУ НП України в Івано-Франківській області ОСОБА_4 .

В обґрунтування скарги зазначено, що така постанова є необґрунтованою. Посадовими особами ГУ Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області було підроблено довідку №28 про її заробіток у 1993-1995 роках, а саме не було вказано фактичних показників заробітної плати у період 1993 по 1995 роки, що наявні в її особових рахунках, у зв`язку з чим їй не виплачено пенсію у повному розмірі. В довідку внесено оцифровану та спотворену інформацію за 24 місяці і ця інформація не відповідає фактичним даним.

Разом з тим, пенсію призначено на підробленій заяві ( форма №27), яку заявник не писала і не підписувала, та якої немає в базі даних. Її підпис у вказаній заяві підроблений.На пенсію вона фактично вийшла по скороченню штатів 01.10.1996 і з того часу ( а не з 05.10.1995) почала її отримувати. При виході на пенсію написала і підписала заяву, якої немає у її пенсійній справі.

Дізнавач ОСОБА_5 фактично не проводила дізнання, не зверталася до слідчого судді із клопотанням про тимчасовий доступ до документів і зазначені підроблені документи ( оригінали) з ГУ ПФУ в Івано-Франківській області не вилучала, судово-криміналістичні експертизи для їх дослідження не призначала. Працівники ПФУ та Медичної академії ( відділу кадрів), які причетні до фальсифікації документів, в ході слідства не допитувались.

Копію зазначеної постанови 04.07.2024 на вимогу.

Заявник та представник - адвокат ОСОБА_6 вимоги скарги підтримали, просили скасувати постанову про закриття кримінального провадження.

Дізнавач просила відмовити у скасування постанови, так як проведено всі можливі слідчі дії. Постанова є мотивованою.

Вислухавши пояснення учасників розгляду скарги, перевіривши матеріали скарги, слідчий суддя дійшла наступного.

Згідно із п.3 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Відповідно до положень ч.1 ст.304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформляється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Постановою, що складена 18.04.2024 старшим дізнавачем сектору дізнання Івано-Франківського РУП ГУ НП України в Івано-Франківській області ОСОБА_4 закрито кримінальне провадження № 0000156 від 17.02.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 365 КК України, за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Даних про те, що ОСОБА_3 було вручено (надіслано) постанову про закриття кримінального провадження, матеріали кримінального провадження не містять.

Відповідно п.3 ч.1 ст.303 КПК України заявником, потерпілим, його представником чи законним представником на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Згідно з статтею 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Відповідно до статті 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

З наданих матеріалів кримінального провадження вбачається, що дізнавачем постанова про закриття кримінального провадження скаржнику не направлялась. Така отримана ОСОБА_3 18.04.2024 .

Слідчий суддя, вивчивши доводи скарги щодо поновлення строку для її подання, вважає їх обґрунтованими та визнає причини пропуску процесуального строку для подання скарги, передбаченого частиною 1 статті 304 КПК України, поважними, а тому слід прийти висновку про можливість поновлення строку для подання скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно з ч. 1 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 ст. 93 КПК України встановлено, що сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, серед іншого, обставини, які є підставою для закриття кримінального провадження.

Положенням ч. 1 ст. 92 КПК України встановлено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 КПК України, покладається на дізнавача, слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, на потерпілого.

В обґрунтування постанови зазначено, що до Івано-Франківського РУП ГУП в Івано-Франківській області надійшла ухвала Івано-Франківського апеляційного суду, справа №344/22957/23, щодо зобов`язання внесення відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 приводу можливої підробки довідки про заробіток ОСОБА_3 у 1993-1995 роках.

Постанова про закриття кримінального провадження повинна бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Відповідно до положень ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

У свою чергу, дізнавач, під час досудового розслідування, зобов`язаний детально та всебічно перевірити доводи особи, що подала таку заяву.

З положень ст. 83 КПК України слідує, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно ч.2 ст.91 КПК України, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Зокрема, практика ЄСПЛ щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (див. рішення у справі «Олександр Ніконенко проти України», «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).

Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Подальше розслідування, після закриття кримінального провадження, є неможливим до того часу, коли постанова про закриття кримінального провадження не буде скасована в установленому КПК України порядку.

Відсутність складу кримінального правопорушення як підстава закриття справи застосовується, коли встановлено, що подія, щодо якої надійшли заява або повідомлення, відбулася, була результатом вчиненого особою діяння (дії або бездіяльність), але сама по собі не є злочином, оскільки:

а) відсутній хоча б один із елементів складу кримінального правопорушення (об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона);

б) наявні діяння, що виключають злочинність діяння.

У розумінні вимог кримінального процесуального законодавства, закриття кримінального провадження за відсутності в діянні складу злочину ( проступку) передбачає наявність самої події, у якої відсутні певні ознаки (обов`язкові елементи конкретного складу) злочину. За таких обставин, рішення слідчого повинно містити вказівку на те, яке діяння мало місце (час, місце, спосіб, та інші обставини вчинення кримінального правопорушення) та які ознаки складу кримінального правопорушення в діях якої конкретної особи відсутні.

Разом з тим, закриваючи дане кримінальне провадження за відсутністю складу кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 358 КК України, дізнавач зазначила, що заява ОСОБА_3 містить незгоду з діями посадових осіб ГУ ПФУ в Івано-Франківській області та не містить відомостей та обставини вчинення кримінального правопорушення; не розмежовано відсутність події чи складу кримінального правопорушення, та у чиїх саме діях відсутній даний склад.

Проаналізувавши зміст постанови про закриття кримінального провадження, слідчий суддя дійшла висновку, що дізнавачем також було прийнято рішення про закриття кримінального провадження передчасно, з неповним з`ясуванням усіх обставин кримінального правопорушення.

Дізнання зобов`язане провести у провадженні такий комплекс дій, який би не залишав місце сумнівам, а зроблені ним висновки випливали б зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи неспростовних презумпцій факту, а не ґрунтувались на припущеннях.

Так, з урахуванням наведеного, обставини кримінального провадження не в повній мірі стали предметом контролю дізнавача при проведенні досудового розслідування, відображені у постанові. Зокрема, оскаржувана постанова фактично містить лише посилання відповідь ГУ НФУ в Івано-Франківській області та на норми кримінально-процесуального закону без вказівки на проведення будь-яких дій що проводилися дізнаням, які докази зібрані у кримінальному провадженні, та яку оцінку їм надано. Не зазначено, які саме обставини були предметом дослідження дізнання, враховуючи в свою чергу обставини викладенні у заяві ОСОБА_3 , що стали підставою для початку дізнання та наданих у поясненнях дізнавачу 08.08.2023, оскільки в останніх зазначено про підроблення заяви ( підпису), а також про невідповідність заяви №28).

Враховуючи вищезазначене, слідчий суддя дійшла висновку, що оскаржувана постанова є немотивованою, винесена передчасно, а тому підлягає скасуванню.

На підставі та керуючись ст.ст. 303, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИЛА:

Скаргу задоволити.

Постанову про закриття кримінального провадження № 0000156 від 17.02.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 365 КК України, що складена 18.04.2024 старшим дізнавачем сектору дізнання Івано-Франківського РУП ГУ НП України в Івано-Франківській області ОСОБА_4 скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1