Справа № 367/8116/24
Провадження №1-кс/367/1198/2024
УХВАЛА

Іменем України

13 вересня 2024 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

власника майна - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ірпені клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 08.08.2024, у кримінальному провадженні, відомості про яке 21.07.2024 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000869, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 240 КК України,

встановив:

До слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області надійшло клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна, в якому просить: скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 08.08.2024 на тимчасово вилучені 20.07.2024 свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_1 , товарну накладну № 5 від 20.07.2024, ключ до автомобіля «КАМАЗ», рахунок на оплату № 88 від 06.09.2023 року, копію чеку, виданого АТ КБ «Приватбанк», поміщених до спеціального пакету 3045200, вантажний самоскид марки «КАМАЗ», моделі «6520», номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_3 , який поміщений до майданчику тимчасового тримання транспортних засобів, сипучий матеріал, який зовні схожий на торф`яну суміш, та який знаходиться в кузові вищевказаного автомобілю, зразок піщаної суміші темного кольору, який зовні схожий на торф`яну суміш, поміщений до спеціального пакету № KIV 3103952.

Обґрунтовуючи подане клопотання, заявник вказує, що ухвалою слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 08.08.2024 задоволено клопотання прокурора Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 про арешт майна, подане у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000869 від 21.07.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 240 КК України, та накладено арешт на тимчасово вилучені слідчим СВ ВП № 2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_5 , в ході огляду місця події 20.07.2024, у період часу з 16 год. 07 хв. по 16 год. 33 хв., на відкритій ділянці місцевості, а саме на узбіччі автодороги по вулиці Соборна, поблизу будинку АДРЕСА_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_1 , товарну накладну № 5 від 20.07.2024, ключ до автомобіля «КАМАЗ», рахунок на оплату № 88 від 06.09.2023 року, копію чеку, виданого АТ КБ «Приватбанк», поміщених до спеціального пакету 3045200, вантажний самоскид марки «КАМАЗ», моделі «6520», номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_3 , який поміщений до майданчику тимчасового тримання транспортних засобів, сипучий матеріал, який зовні схожий на торф`яну суміш, та який знаходиться в кузові вищевказаного автомобілю, зразок піщаної суміші темного кольору, який зовні схожий на торф`яну суміш, поміщений до спеціального пакету № KIV 3103952, шляхом тимчасового позбавлення їх власника права розпоряджатися та користуватися арештованим майном.

Заявник зауважує, що вантажний автомобіль марки «КАМАЗ», модель «6520», д.н.з. НОМЕР_4 не є знаряддям вчинення кримінального правопорушення. Торф, який знаходився у кузові вказаного автомобіля було придбано офіційно у вересні 2023 року на Озерянському торфозаводі філії ДП «Житомирторф», а не видобувано самостійно. Факт придбання підтверджується видатковою накладною, виданою Озерянським торфозаводом філією Державного підприємства «Житомирторф», за номером 269, рахунком виписаним Озерянським торфозаводом філією Державного підприємства «Житомирторф» на оплату на ім`я ОСОБА_4 від 06.09.2024 за № 88 на суму 5500 грн. та чеком АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на суму 5500 грн., оплата за яким була проведена відповідно рахунку. Тому суд дійшов помилкового висновку, що вилучене майно є речовими доказами у кримінальному провадженні.

Відтак, на думку заявника, на даний час наявні підстави для скасування арешту майна щодо вказаного майна.

У судовому засіданні власник майна ОСОБА_4 підтримав вимоги клопотання та просив задовольнити.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 проти задоволення клопотання заперечував, оскільки, на його думку, арешт на майно накладено обґрунтовано, з метою збереження речових доказів. Зауважив, що проведення слідчих дій не планується лише з вилученим вантажним автомобіль марки «КАМАЗ», модель «6520», д.н.з. НОМЕР_4 , але у випадку встановлення факту заподіяння шкоди, буде порушуватися питання щодо її відшкодування. Разом з тим, потреба в арешті іншого майна є такою, що дотепер не відпала.

Заслухавши пояснення власника майна ОСОБА_4 та прокурора ОСОБА_3 , дослідивши матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження № 0000869, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до частини 1 статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до частини 1 статті 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Частиною другою цієї статті визначені випадки, у яких допускається арешт майна, серед яких визначена конфіскація майна як вид покарання.

Так, ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 08.08.2024 задоволено клопотання прокурора Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 про арешт майна, подане у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000869 від 21.07.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 240 КК України, та накладено арешт на тимчасово вилучені слідчим СВ ВП № 2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_5 , в ході огляду місця події 20.07.2024, у період часу з 16 год. 07 хв. по 16 год. 33 хв., на відкритій ділянці місцевості, а саме на узбіччі автодороги по вулиці Соборна, поблизу будинку АДРЕСА_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_1 , товарну накладну № 5 від 20.07.2024, ключ до автомобіля «КАМАЗ», рахунок на оплату № 88 від 06.09.2023 року, копію чеку, виданого АТ КБ «Приватбанк», поміщених до спеціального пакету 3045200, вантажний самоскид марки «КАМАЗ», моделі «6520», номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_3 , який поміщений до майданчику тимчасового тримання транспортних засобів, сипучий матеріал, який зовні схожий на торф`яну суміш, та який знаходиться в кузові вищевказаного автомобілю, зразок піщаної суміші темного кольору, який зовні схожий на торф`яну суміш, поміщений до спеціального пакету № KIV 3103952, шляхом тимчасового позбавлення їх власника права розпоряджатися та користуватися арештованим майном.

При цьому арешт накладено слідчим суддею з метою збереження вказаного майна, оскілки воно є доказом у кримінальному провадженні та відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Частиною 2 статті 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За змістом частини 3 статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Згідно частини 1 статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до частини 11 статті 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно пункту 5 частини 2 статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Частиною 4 статті 173 КПК України передбачено, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Відповідно до ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до п. 1 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.04.2013 № 223-558/0/4-13, вирішуючи питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження слідчі судді зобов`язані, зокрема, перевіряти наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи, з`ясовувати можливість досягнення мети, на яку посилається автор клопотання, без застосування цих заходів, зважати, що обов`язок довести наявність трьох необхідних складових для застосування заходів забезпечення (ч. 3 ст. 132 КПК) покладається на слідчого та/або прокурора.

З досліджених в судовому засіданні матеріалів кримінального провадження № 0000869 від 21.07.2024, судом встановлено, що постановою слідчого СВ ВП № 2 Бучанського РУП ГУ НП в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 від 22.07.2024 у кримінальному провадженні призначено комплексну судово-екологічно-ґрунтознавчу експертизу ґрунту, вилученого 20.07.2024 в ході огляду з кузова вантажного автомобіля «КАМАЗ», проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Також, судом встановлено, що матеріали кримінального провадження не містять жодних вказівок прокурора або інших процесуальних рішень органу досудового розслідування щодо необхідності проведення інших слідчих дій з арештованим майном.

У вказаному кримінальному провадженні не пред`явлено підозру жодній особі.

Даних про те, що у кримінальному провадженні потребується проведення додаткових досліджень в ході досудового розслідування, прокурором не надано.

В той же час, Європейський суд з прав людини неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»), а будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі ст. 1 Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»), тобто має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

З огляду на таке, дослідивши матеріали кримінального провадження, врахувавши доводи власника майна та прокурора, слідчий суддя приходить до висновку, що накладений арешт на тимчасово вилучене у ОСОБА_4 майно, а саме: вантажний самоскид марки «КАМАЗ», модель «6520», номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_4 , власником якого є ОСОБА_4 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 , ключі від самоскиду в частині позбавлення його права розпорядження та користування вказаним майном є надмірний та неспівмірним.

У зв`язку з чим, з метою дотримання пропорційності співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою їх застосування, а також з метою дотримання справедливого балансу, слідчий суддя вважає за необхідне скасувати арешт майна, накладений ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 08.08.2024 на тимчасово вилучений 20.07.2024 вантажний самоскид марки «КАМАЗ», модель «6520», номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_4 , власником якого є ОСОБА_4 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 , ключі від самоскиду, в частині позбавлення права розпорядження та користування вказаним майном, залишивши обмеження у вигляді заборони відчуження та знищення такого майна.

Керуючись ст.ст. 98, 100, 169-174, 372, 376 КПК України, суд

постановив:

Клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна - задовольнити частково.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 08.08.2024 на тимчасово вилучений 20.07.2024 вантажний самоскид марки «КАМАЗ», модель «6520», номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_4 , власником якого є ОСОБА_4 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 , ключі від самоскиду - скасувати в частині позбавлення права розпорядження та користування вказаним майном.

Заборонити власнику майна ОСОБА_4 здійснення дій із відчуження, знищення вантажного самоскиду марки «КАМАЗ», модель «6520», номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_4 , ключів від запалювання та свідоцтва про реєстрацію вказаного транспортного засобу без дозволу слідчого по справі.

У решті клопотання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала про скасування арешту майна підлягає негайному виконанню.

Слідчий суддя ОСОБА_1