Номер провадження: 11-сс/813/1394/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.09.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 та підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 та прокурора Подільського відділу Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 03.09.2024 якою в межах к/п №0001517 від 25.08.2024 відносно:

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Попівка Канівського р-ну Черкаської обл., громадянина України, з середньою освітою, одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 30.10.2024 із визначенням застави

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Зазначеною ухвалою слідчого судді було частково задоволено клопотання ст. слідчого 2 СВ (із дислокацією в м. Одесі) ТУ ДБР в м. Миколаєві ОСОБА_11 та був застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою до 30.10.2024 із утриманням у ДУ «Одеський слідчий ізолятор» відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України із визначенням застави у розмірі 1 660 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 5 026 480 грн.

Обґрунтовуючи ухвалу, слідчий суддя зазначив, що органом досудового розслідування доведена обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого злочину та наявність ризиків, передбачених п.п. 1,2,3 ч. 1 ст. 177 КПК України, що виправдовує застосування найбільш суворого запобіжного заходу, який водночас не є для підозрюваного безальтернативним.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.

Не погодившись із оскаржуваною ухвалою, прокурор ОСОБА_12 подав апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що оскаржувана ухвала в частині визначення розміру застави постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, з тих підстав, що органом досудового розслідування доведена обґрунтованість підозри ОСОБА_7 , наявність ризиків, передбачених п.п.1-5 ч.1 ст. 177 КПК України та з огляду на те, що інкримінований злочин створив у суспільстві негативне враження безладдя та безкарності, відтак визначений слідчим суддею розмір застави є недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

За таких обставин, прокурор ОСОБА_12 просить скасувати ухвалу слідчого судді від 03.09.2024 та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою із визначенням застави у розмірі 3 306 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 10 010 568 грн.

На адресу апеляційного суду надійшли доповнення від прокурора ОСОБА_10 , в яких він зазначає, що стороною захисту не надано жодного документу, який би підтверджував, що у підозрюваного ОСОБА_7 родичі або близькі особи перебувають на утриманні, окрім того, слідчим суддею не враховано, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, наслідком якого є незаконний перетин державного кордону особою, яка є народним депутатом, яке з огляду на діючий воєнний стан та суспільно-політичну ситуацію є резонансною справою.

Окрім того, на зазначену ухвалу слідчого судді подав апеляційну скаргу захисник ОСОБА_8 , в якій вказує на те, що вона постановлена з порушенням вимог кримінального процесуального законодавства з таких підстав:

- підозра ОСОБА_7 є необґрунтованою. Обставини нібито інформування ОСОБА_7 ОСОБА_13 мають виключно ознаки припущень. Рапорти оперуповноваженого 2 оперативного відділу ДБР (із дислокацією в м. Одесі) ОСОБА_14 підтверджують лише телефонне з`єднання, однак матеріали клопотання не місять відомостей від операторів телефонного зв`язку щодо телефонних з`єднань (тимчасовий доступ, трафіки) та не містять протоколу огляду телефону ОСОБА_7 , до якого він добровільно надав доступ. Водночас, зміст телефонної розмови не може бути відомим. Слідчим на підтвердження обґрунтованості підозри ОСОБА_7 було надано довідку про результати психофізичного опитування ОСОБА_7 з використанням поліграфа, проведення якого не передбачено КПК України;

- ОСОБА_7 фактично був затриманий 31.08.2024 приблизно о 09 год., водночас повідомлення про підозру йому було вручене 01.09.2024 о 18 год. 35 хв., тобто після закінчення 24 годинного терміну;

- заявлені органом досудового розслідування ризики не доведені. Існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України у відповідності до практики ЄСПЛ не може бути обґрунтований виключно тяжкістю інкримінованого злочину та суворістю можливого покарання. ОСОБА_7 має постійне місце проживання, родину, дружину та двох дітей, матір, яка має інвалідність яких він утримує, окрім того був затриманий за місцем проживання, тобто не переховувався. За місцем проживання підозрюваного були проведені обшуки та всі необхідні органу досудового розслідування речі були вилучені. Ризик можливого впливу на свідків або інших учасників провадження жодним чином не підтверджений. Доводи слідчого з приводу того, що підозрюваний ОСОБА_7 обізнаний із тактикою та методикою розслідування кримінальних правопорушень та має численні зв`язки із представниками правоохоронних органів не підтверджуються жодними доказами, оскільки він виконує за оплату будівельні та господарські роботи та в правоохоронних органах ніколи не працював;

- посилання органу досудового розслідування відносно того, що ОСОБА_7 потрапляв у поле зору оперативно-розшукових підрозділів ПдРУ, як особа, можливо причетна до здійснення незаконного переправлення осіб через державний кордон України носить абстрактний характер та не підтверджується будь-якими даними;

- розмір застави є непомірним для підозрюваного ОСОБА_7 , виключність випадку не підтверджена жодними доказами з огляду на те, що він має у власності лише автомобіль «Жигулі» та родину на забезпеченні.

За таких обставин, захисник ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді від 03.09.2024 та застосувати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту або зменшити заставу до розмірів, визначених межами п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали судового провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Разом з тим, ч. 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), як джерело права.

Так, відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21.04.2011, заява №42310/04, суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Надаючи оцінку доводам захисника відносно необґрунтованості підозри, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Як вбачається з матеріалів провадження, наданих апеляційному суду, у невстановлені слідством час та місці, у ОСОБА_13 виник умисел на організацію та керівництво діями щодо незаконного переправлення осіб через державний кордон України. Для досягнення своєї злочинної мети, ОСОБА_13 , у невстановлений досудовим слідством час, але не пізніше 23.08.2024 залучив до вказаної протиправної діяльності ОСОБА_15 та ОСОБА_7 . Таким чином, ОСОБА_13 , ОСОБА_15 та ОСОБА_7 вступили у попередню злочинну змову, спрямовану на незаконне переправлення осіб через державний кордон України всупереч нормативно-правовим актам та законам України.

Установлено, що згідно розробленого злочинного плану, громадянин України - Народний депутат України ОСОБА_16 23.08.2024 близько 12:45 год. виїхав з м. Києва в напрямку м. Одеса по автошляху М-05 Київ-Одеса на легковому автомобілі «Toyota Camry», чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням гр. України ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В подальшому, цього ж дня, приблизно о 15:40 год., вищевказаний транспортний засіб з ОСОБА_16 та ОСОБА_17 всередині здійснив заїзд на АЗС «Shell» Настасіївка (південна околиця населеного пункту Новогригорівка Березівського району Одеської області, 47.546355, 30.314455) де перебували приблизно по 16:27 год.

В цей час, ОСОБА_13 залучив до своєї протиправної діяльності в якості водія ОСОБА_15 і, за раніше обговореною домовленістю, розпочали рух в напрямку місця перебування ОСОБА_16 .

Надалі, 23.08.2024 приблизно у проміжок часу з 15:58 год. по 16:29 год., рухаючись на автомобілі марки «Mitsubishi Pajero Sport», чорного кольору з д.н.з. НОМЕР_2 , за кермом якого перебував ОСОБА_15 та пасажиром ОСОБА_13 , через АДРЕСА_2 в напрямку автошляху М-05 Київ-Одеса, останні прибули до обумовленого місця зустрічі.

Згідно розробленого злочинного плану, у період часу приблизно з 16:32 год. по 16:53 год. 23.08.2024 на ділянці автошляху М-05 Київ-Одеса відбулась пересадка ОСОБА_16 з автомобіля «Toyota Camry», чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , у автомобіль марки «Mitsubishi Pajero Sport», чорного кольору з д.н.з. НОМЕР_2 , в якому знаходились ОСОБА_13 та ОСОБА_15 , на одній з розв`язок в районі населених пунктів Одаї, Нові Маяки, Старі Маяки Одеської області.

В подальшому, 23.08.2024 з 16:32 год. по 17:34 год. автомобіль марки «Mitsubishi Pajero Sport», чорного кольору з д.н.з. НОМЕР_2 , у якому знаходилися ОСОБА_13 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , здійснював рух в зворотному напрямку з автошляху М-05 Київ-Одеса в бік с. Ширяєве Березівського району Одеської обл. та с. Затишшя Роздільнянського району Одеської обл..

Згодом, відповідно до розробленого злочинного плану, ОСОБА_13 23.08.2024 приблизно о 17:50 год., знаходячись в автомобілі «Mitsubishi Pajero Sport», чорного кольору з д.н.з. НОМЕР_2 спільно з ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , повертаючись зі сторони автошляху М-05 Київ-Одеса через с. Захарівка Роздільнянського району Одеської області, зателефонував з номеру телефону НОМЕР_3 на номер НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_7 з метою отримання інформації та відповідних порад і вказівок, необхідних для подальшої реалізації своїх злочинних намірів щодо переправлення ОСОБА_16 через державний кордон України.

При цьому, ОСОБА_7 в момент вищевказаної розмови перебував у населеному пункті Йосипівка Одеської обл. в безпосередній близькості до державного кордону України. Згодом, після отриманої інформації від ОСОБА_7 , яка полягала у інформуванні ОСОБА_13 про відсутність ризиків викриття їхньої протиправної діяльності та додаткових перешкод у вигляді мобільних патрулів Державної прикордонної служби України та інших правоохоронних органів на місці, де було заплановане переправлення ОСОБА_16 через державний кордон України, діючи відповідно до розробленого злочинного плану, автомобіль «Mitsubishi Pajero Sport», чорного кольору з д.н.з. НОМЕР_2 в якому знаходились ОСОБА_13 спільно з ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , направився в сторону населеного пункту Йосипівка Одеської області - до лінії державного кордону України.

У подальшому, згідно розробленого злочинного плану, автомобіль «Mitsubishi Pajero Sport», чорного кольору з д.н.з. НОМЕР_2 , в якому знаходились ОСОБА_13 спільно з ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , здійснив рух в район державного кордону України на ділянці діяльності ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_3 » НОМЕР_5 прикордонного загону Державної прикордонної служби України поза межами офіційних пунктів пропуску, на ділянці місцевості між ПП «Павлівка» та ПП «Йосипівка» ВІПС «Павлівка» ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ІНФОРМАЦІЯ_4 , розташованих на території Захарівської селищної громади Роздільнянського р-ну Одеської обл., де останні здійснили незаконне переправлення ОСОБА_16 через державний кордон України в напрямку респ. Молдова (територія невизнаної ПМР) 23.08.2024 приблизно у період часу з 20:58 год. по 21:22 год.

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у тому, що він, діючи умисно та протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій і бажаючи їх настання, незважаючи на обізнаність про те, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану, тимчасово можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, зокрема про заборону виїзду за межі України громадянам України чоловічої статі віком від 18 до 60 років, діючи за попередньою змовою групою осіб спільно з ОСОБА_13 та ОСОБА_15 , 23.08.2024 року приблизно у період часу з 20:58 год. по 21:22 год., здійснили незаконне переправлення ОСОБА_16 через державний кордон України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується: рапортом від 25.08.2024 з Другого оперативного відділу (з дислокацією у м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві; допитом свідка ОСОБА_17 від 27.08.2024; рапортом та матеріалами виконаного доручення від 30.08.2024 з Другого оперативного відділу (з дислокацією у м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві; протоколом огляду від 31.08.2024 мобільного телефону ОСОБА_18 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_19 від 31.08.2024, матеріалами виконаного доручення від 31.08.2024 з Південного регіонального управління ДПСУ; допитом свідка ОСОБА_20 від 01.09.2024; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі свідка ОСОБА_20 від 01.09.2024; протоколом затримання ОСОБА_7 від 01.09.2024; рапортом та матеріалами виконаного доручення від 01.09.2024 з Другого оперативного відділу (з дислокацією у м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві; протоколом обшуку від 01.09.2024 автомобіля «Mitsubishi Pajero Sport» чорного кольору з д.н.з. НОМЕР_2 ; допитом свідка ОСОБА_21 від 02.09.2024; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі ОСОБА_21 від 02.09.2024.

На підставі аналізу матеріалів провадження, колегія суддів погоджується із висновками слідчого судді відносно того, що стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_7 із вчиненням злочину, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України та виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадження з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження.

Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справах «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

Апеляційний суд у контексті доводів захисника про необґрунтованість підозри із посиланням на докази зауважує, що слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

При цьому, що стосується посилання захисту з приводу того, що слідчим на підтвердження обґрунтованості підозри ОСОБА_7 було надано довідку про результати психофізичного опитування ОСОБА_7 з використанням поліграфа, проведення якого не передбачено КПК України, колегія суддів зауважує, що такі доводи захисту були визнані слідчим суддею обґрунтованими, більш того, зв`язок підозрюваного ОСОБА_7 підтверджується не лише відомостями, отриманими за результатами психофізичного опитування ОСОБА_7 .

Що стосується аргументів захисника з приводу того, що повідомлення про підозру було вручено ОСОБА_7 після спливу 24 годинного строку з моменту затримання, колегія суддів зауважує таке.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 278 КПК України, письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

У разі якщо особі не вручено повідомлення про підозру після двадцяти чотирьох годин з моменту затримання, така особа підлягає негайному звільненню.

Водночас, як вбачається із матеріалів, які надані апеляційному суду, відповідно до протоколу затримання підозрюваний ОСОБА_7 був затриманий 01.09.2024 о 01 год. 08 хв., повідомлення про підозру йому було вручене 01.09.2024 о 18 год 35 хв.

Відтак, апеляційний суд не вбачає порушень в частині затримання та повідомлення про підозру ОСОБА_7 .

Що стосується доводів захисника з приводу відсутності ризиків, апеляційний суд зауважує наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Як вбачається з обґрунтованих висновків слідчого судді в даному кримінальному провадженні існують доведені прокурором та слідчим ризики того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування чи суду та/або впливати на свідків.

Існування вказаних ризиків обумовлене тяжкістю покарання, яке може бути призначене підозрюваному ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Апеляційний суд приймає до уваги ті обставини, що досудове розслідування триває, інкриміноване кримінальне правопорушення за версію органу досудового розслідування вчинене групою осіб, проводяться слідчі дії, у зв`язку з чим колегія суддів вважає доведеним ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Окрім того, оскільки підозрюваному відомі анкетні дані свідків, на переконання апеляційного суду на даній стадії досудового розслідування має місце ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Апеляційний суд також враховує специфіку інкримінованого злочину, який вчинений в найбільш несприятливий для суспільства час та мав наслідком незаконний перетин державного кордону народним депутатом України, обов`язками якого є захищати інтереси держави, додержуватися вимог Конституції України, цього Закону, закону про регламент Верховної Ради України та інших законів України, додержуватися присяги народного депутата України.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто, слідчий суддя має право зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Колегія суддів враховує посилання захисника відносно того, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання, родину, дружину та двох дітей, матір, яка має інвалідність яких він утримує, однак зауважує, що зазначені обставини на даному етапі досудового розслідування не спростовають поза розумним сумнівом існування зазначених вище ризиків.

Апеляційний суд вважає обґрунтованими аргументи захисту з приводу того, що підозрюваний ОСОБА_7 обізнаний із тактикою та методикою розслідування кримінальних правопорушень та має численні зв`язки із представниками правоохоронних органів не підтверджуються жодними доказами, разом з тим зауважує, що слідчим суддею не було констатовано наявність ризику, передбаченого п.4) ч.1 ст. 177 КПК України.

Що стосується розміру застави визначеного підозрюваному ОСОБА_7 , апеляційний суд приходить до таких висновків.

Дійсно, оскаржуваною ухвалою ОСОБА_7 визначено альтернативний запобіжний захід у виді застави у розмірі 1160 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 5 026 480 грн.

Частина 4 ст. 182 КПК України передбачає, що розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно з приписами п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину встановлюється у розмірі від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Разом із тим, абз. 2 зазначеної ч. 5 ст. 182 КПК України визначає, що у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

На підставі системного аналізу вищевикладених положень кримінального процесуального закону можна дійти висновку про те, що саме слідчий суддя вправі визначити, чи здатна застава у розмірі від 20 до 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб (розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину) забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної особи, а також зауважити на виключності такого випадку.

Приписи КПК України та практика ЄСПЛ орієнтують суд на такі критерії, які слід врахувати при визначенні розміру застави: обставини кримінального правопорушення; особливий характер справи; майновий стан підозрюваного; його сімейний стан, у тому числі матеріальне становище близьких осіб; масштаб його фінансових операцій; дані про особу підозрюваного; встановлені ризики, відповідно до ст. 177 КПК України; «професійне середовище» підозрюваного; помірність обраного розміру застави та можливість її виконання, а також за певних обставин шкода, завдана кримінальним правопорушенням.

В даному випадку слідчий суддя вказаних вище вимог закону дотримався та при визначенні застави, яка перевищує передбачену п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України межу, врахував специфіку інкримінованого злочину, який вчинений у найбільш несприятливий для держави час, ту обставину, що досудове розслідування знаходиться на початкових етапах, відомості про особу підозрюваного, та прийшов до обґрунтованого висновку про те, що саме такий розмір застави здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Окрім того, позиція ЄСПЛ стосовно питання обрання національними судами запобіжного заходу у вигляді застави та призначення її розміру цілковито прослідковується в рішенні у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28.09.2010, в якому Суд зазначає, що розмір застави має оцінюватись в першу чергу «з огляду на особу підсудного, належну йому власність, його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі».

За встановлених обставин, апеляційний суд погоджується із висновком слідчого судді про виключність випадку та необхідність на даному етапі визначення підозрюваному ОСОБА_7 в якості альтернативного запобіжного заходу застави, розмір якої перевищує встановлений законом для зазначеної категорії злочинів.

Надаючи оцінку доводам прокурора з приводу того, що внаслідок вчинення інкримінованого злочину у суспільстві негативне враження безладдя та безкарності, відтак визначений слідчим суддею розмір застави є недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, колегія суддів вважає їх очевидно недостатніми для збільшення розміру застави.

У цьому контексті апеляційний суд також зауважує на тому, що жоден із визначених КПК запобіжних заходів не покаранням. Такі заходи є попереджувальними, і їх метою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків в разі, якщо є побоювання здійснення підозрюваним будь-яких дій, що заважають встановленню істини у кримінальному провадженні.

Додатково колегія суддів зауважує на тому, що слідчий у своєму клопотання, обґрунтовуючи розмір застави посилається на резонансність кримінального провадження та на рішення ЄСПЛ «Мангурас проти Іспанії» відповідно до якого при встановленні розміру застави слід враховувати тяжкість злочину та розмір застави, встановлений виключно з урахуванням майнового стану підозрюваного н є достатнім для забезпечення його явки у судове засідання.

Натомість, апеляційний вважає зазначену аргументацією очевидно недостатньою, з огляду також на те, що всупереч вимог ч. 4 ст. 182 КПК України, які наведені слідчим у клопотання воно не містить будь-якої інформації з приводу майнового стану підозрюваного, що свідчить про те, що запропонований органом досудового розслідування розмір застави переслідує іншу мету, ніж забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційних скарг немає, оскільки слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що стосовно підозрюваного ОСОБА_7 на даному етапі досудового розслідування необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави, який, перевищує розмір, визначений у п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, який зможе запобігти названим вище ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, тому ухвала слідчого судді підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 24, 176, 177, 182, 183, 194, 370, 403, 405, 407, 419, 422, 492, 532, 615 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу з доповненнями прокурора Подільського відділу Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону з доповненнями ОСОБА_10 та апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 03.09.2024, якою в межах к/п №0001517 від 25.08.2024 відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 30.10.2024, із визначенням застави - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4