Провадження №: 1-кс/755/2407/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" вересня 2024 р. Слідча суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю скаржника адвоката ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Дніпровського районного суду м. Києва скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , на бездіяльність керівника Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Адвокат ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою про визнання бездіяльності в діях керівника Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_6 , яка полягає у нездійсненні процесуальних дій, які він повинен вчинити, та зобов`язати його ухвалити рішення у формі постанови за скаргою поданою адвокатом 13 травня 2024 року.

Своє клопотання адвокат мотивує тим, що у провадженні Дніпровського УП ГУ НП України в м.Києві перебуває кримінальне провадження № 0000312 від 08 березня 2024 року. 14 травня 2024 року він звернувся до Київської міської прокуратури в інтересах ОСОБА_5 зі скаргою в порядку ст. 308 КПК України. 30 травня 2024 року він отримав повідомлення про те, що його скарга направлена до Дніпровської окружної прокуратури м. Києва. 11 червня 2024 року він отримав лист від керівника Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_6 про те, що за результатами розгляду його скарги та з метою активізації досудового розслідування слідчому надано письмові вказівки з визначеним переліком слідчих (розшукових) дій та заходами забезпечення кримінального провадження, які необхідно провести у строк до 30 червня 2024 року. Отримавши відповідь, він звернувся до прокурора з проханням надати йому копію постанови прокурора. У відповідь, він отримав лист від керівника Дніпровської окружної прокуратури про те, що таке рішення у формі постанови він не ухвалював, оскільки на його думку, ст. 308 КПК України не передбачено прийняття прокурором вищого рівня, у разі задоволення скарги, будь-яких процесуальних рішень, окрім надання вказівок. На його думку прокурором були допущені порушення вимог кримінального процесуального законодавства у зв`язку з невинесенням відповідної постанови, керівник прокуратури не виконав процесуальні дії, які він зобов`язаний вчинити.

У судовому засіданні адвокат клопотання підтримав, наполягав на тому, що прокурор при прийнятті рішень в обов`язковому порядку викладає їх виключно у процесуальних документах, тому просив задовольнити його скаргу.

Прокурор, який є процесуальним керівником у цьому кримінальному провадженні, зазначив, що вимоги ст. 308 КПК України, як і повноваження прокурора, не передбачають обов`язкового винесення постанови, як це зазначає адвокат, при відмові за результатами розгляду скарги, прокурор виносить постанову, яку можливо оскаржити, а у разі задоволення скарги, прокурор надає вказівки слідчому або прокурору про необхідність вчинення певних процесуальних дій; щодо матеріалів кримінального провадження, то адвокат та особа, яку він представляє, будуть ознайомлені з ними у передбачений кримінально-процесуальним кодексом спосіб та час.

Оголосивши скаргу, вислухавши учасників кримінального провадження, дослідивши надані матеріли, слідча суддя приходить до наступних висновків.

13 травня 2024 року адвокат звернувся до керівника Київської міської прокуратури зі скаргою на неспроможність прокурора у ефективності здійснення процесуального керівництва досудовим розслідуванням у цій справі, насамперед, про повідомлення з Дніпровського УП від 31 березня 2023 року, що за результатами перевірки керівнику відділу дізнання доручено активізувати розслідування у вказаному кримінальному провадження та про повідомлення прокурора від 30 травня 2023 року про те, що за результатами вивчення матеріалів кримінального провадження, з метою активізації проведення дізнання 30 травня 2023 року прокурором надано вказівки для проведення необхідних слідчих дій; також просив ухвалити процесуальне рішення щодо недотримання розумних строків стороною обвинувачення та надати вказівки прокурорам.

За результатами розгляду скарги, прокурор Київської міської прокуратури ОСОБА_7 направив адвокату повідомлення про те, що скарга, яка надійшла з Офісу Генерального прокурора, направлена для розгляду до Дніпровської окружної прокуратури відповідно до вимог п.1 ч.3 ст.17 Закону України «Про прокуратуру».

Одночасно, адвокату роз`яснили його право звернутися зі скаргою до суду.

31 травня 2024 року Керівник Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_8 проінформував адвоката про розгляд його скарги та повідомив, що відповідно до вимог ст. 308 КПК України на адресу слідчого надані письмові вказівки із визначеним переліком слідчих (розшукових дій) та заходами забезпечення кримінального провадження, із необхідністю провести у строк до 30 червня 2024 року.

12 червня 2024 року адвокат направив прокурору заяву про те, що отриманий від прокурора лист не є рішенням прокурора, не є належним процесуальним рішенням, оскільки позбавляє заявника знати чи задоволена його скарга або ні, та мотиви такого рішення, а тому просив надіслати на його адресу відповідне процесуальне рішення.

У відповідь, 26 червня 2024 року Керівник Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_8 йому повідомив, що його скарга в інтересах потерпілого розглянута, керівником прокуратури надані письмові вказівки, про що було належно проінформовано скаржника.

Відповідно до положень ч.1 та ч.2 ст. 36 КПК України, прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові та інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення прокурора.

Прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений: 1) починати досудове розслідування за наявності підстав, передбачених цим Кодексом; 2) мати повний доступ до матеріалів, документів та інших відомостей, що стосуються досудового розслідування; 3) доручати органу досудового розслідування проведення досудового розслідування; 4) доручати слідчому, органу досудового розслідування проведення у встановлений прокурором строк слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій або давати вказівки щодо їх проведення чи брати участь у них, а в необхідних випадках - особисто проводити слідчі (розшукові) та процесуальні дії в порядку, визначеному цим Кодексом; 5) доручати проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій відповідним оперативним підрозділам; 7) скасовувати незаконні та необґрунтовані постанови слідчих; 8) ініціювати перед керівником органу досудового розслідування питання про відсторонення слідчого від проведення досудового розслідування та призначення іншого слідчого за наявності підстав, передбачених цим Кодексом, для його відводу, або у випадку неефективного досудового розслідування; 9) приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження та продовження строків досудового розслідування за наявності підстав, передбачених цим Кодексом; 10) погоджувати або відмовляти у погодженні клопотань слідчого до слідчого судді про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій у випадках, передбачених цим Кодексом, чи самостійно подавати слідчому судді такі клопотання; 11) повідомляти особі про підозру ; 12) пред`являти цивільний позов в інтересах держави та громадян, які через фізичний стан чи матеріальне становище, недосягнення повноліття, похилий вік, недієздатність або обмежену дієздатність неспроможні самостійно захистити свої права, у порядку, передбаченому цим Кодексом та законом; 13) затверджувати чи відмовляти у затвердженні обвинувального акта, клопотань про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, вносити зміни до складеного слідчим обвинувального акта чи зазначених клопотань, самостійно складати обвинувальний акт чи зазначені клопотання; 14) звертатися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності; 15) підтримувати державне обвинувачення в суді, відмовлятися від підтримання державного обвинувачення, змінювати його або висувати додаткове обвинувачення у порядку, встановленому цим Кодексом; 16) погоджувати запит органу досудового розслідування про міжнародну правову допомогу, передання кримінального провадження або самостійно звертатися з таким клопотанням в порядку, встановленому цим Кодексом; 17) доручати органу досудового розслідування виконання запиту (доручення) компетентного органу іноземної держави про міжнародну правову допомогу або перейняття кримінального провадження, перевіряти повноту і законність проведення процесуальних дій, а також повноту, всебічність та об`єктивність розслідування у перейнятому кримінальному провадженні; 18) перевіряти перед направленням прокуророві вищого рівня документи органу досудового розслідування про видачу особи (екстрадицію), повертати їх відповідному органу з письмовими вказівками, якщо такі документи необґрунтовані або не відповідають вимогам міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, чи законам України; 19) доручати органам досудового розслідування проведення розшуку і затримання осіб, які вчинили кримінальне правопорушення за межами України, виконання окремих процесуальних дій з метою видачі особи (екстрадиції) за запитом компетентного органу іноземної держави; 20) оскаржувати судові рішення в порядку, встановленому цим Кодексом; 21) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Кодексом.

Відповідно до положень ч.1 та ч.3 ст. 110 КК України, процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду. Рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, дізнавач, прокурор визнає це за необхідне.

До прикладу, у ч.4 ст. 284 КПК України визначено, що про закриття кримінального провадження слідчий, дізнавач, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено; ч.2 ст. 218 КПК України, прокурор розглядає письмове повідомлення слідчого протягом десяти днів з дня його отримання та в разі підтвердження наведених у ньому обставин зобов`язаний прийняти постанову про визначення підслідності; ч.5 ст. 290 КПК України, рішення прокурора про продовження строку досудового розслідування або про відмову у такому продовженні приймається у формі постанови.

Таким чином спростовуються твердження адвоката про те, що усі рішення прокурора повинні викладатися у форму постанови.

Окремо необхідно зазначити, що важливе місце у системі процесуальних рішень прокурора належить його письмовим вказівкам. Оскільки саме прокурор є ключовою особою, яка визначає необхідну сукупність достатніх доказів для прийняття рішення про закінчення досудового розслідування та складання обвинувального акта, а надалі на нього покладається обов`язок доводити винуватість особи у суді, абсолютно логічним є наділення його правовим механізмом щодо керівництва діями слідчого у ході проведення досудового розслідування щодо збирання доказів.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 36 КПК України прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений доручати слідчому, органу досудового розслідування проведення у встановлений прокурором строк слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій або давати вказівки щодо їх проведення чи брати участь у них, а в необхідних випадках - особисто проводити слідчі (розшукові) та процесуальні дії в порядку, визначеному цим Кодексом.

У свою чергу, ч. 4 ст. 40 КПК України покладає на слідчого обов`язок виконувати доручення та вказівки прокурора, які даються у письмовій формі. Слід звернути увагу, що закон не встановлює, у якій процесуальній формі закріплюють вказівки прокурора; єдина вимога, яку закон до них висуває, - це законність та письмова форма, тобто вказівка прокурора - це процесуальне рішення прокурора, яке виноситься в ході здійснення процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінального провадження слідчому, керівнику органу досудового розслідування з метою досягнення всебічності, повноти та об`єктивності досудового розслідування, спрямоване на усунення прогалин та неповноти слідства, вказівка наділена ознаками імперативності і є обов`язковою до виконання.

Відповідно до положень ст. 308 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, потерпілий, інші особи, права чи законні інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, мають право оскаржити прокурору вищого рівня недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування. Прокурор вищого рівня зобов`язаний розглянути скаргу протягом трьох днів після її подання і в разі наявності підстав для її задоволення надати відповідному прокурору обов`язкові для виконання вказівки щодо строків вчинення певних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень. Особа, яка подала скаргу, невідкладно письмово повідомляється про результати її розгляду.

Як вбачається зі змісту скарги та долучених до неї документів, адвокат був повідомлений прокурором про розгляд скарги та про прийняте за результати розгляду рішення.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 308, 309 КПК України КПК України, слідча суддя,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Відмовити адвокату ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , у задоволенні його скарги на бездіяльність керівника Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_6 .

Ухвала слідчої судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідча суддя ОСОБА_1