Номер провадження: 11-сс/813/1522/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.10.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 23.09.2024 якою в межах к/п №0000716 від 06.06.2024 відносно:

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Арциз Одеської обл., громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, працюючого директором ТОВ "Фенікс - Ікс", який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає: АДРЕСА_2 ,

- підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України відмовлено у задоволення клопотання прокурора про звернення застави в дохід держави та зміни запобіжного заходу

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Зазначеною ухвалою слідчого судді було відмовлено у задоволенні клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 про звернення застави в дохід держави та зміни запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Обґрунтовуючи ухвалу, слідчий суддя зазначив, що в судовому засіданні сторона обвинувачення не надала доказів підтвердження не виконання обов`язків покладених на ОСОБА_7 , а твердження прокурора про порушення обов`язку здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, є формальними, оскільки паспорт ОСОБА_7 вважається недійним.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.

Не погодившись із оскаржуваною ухвалою, прокурор ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою з таких підстав:

- ухвалою слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 28.08.2024 відносно ОСОБА_7 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням застави із покладенням обов`язку зокрема - здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну. Водночас, встановлено, що 22.04.2021 ОСОБА_7 отримав в ГУ ДМС в Одеській обл. паспорт громадянина України для виїзду за кордон № НОМЕР_1 дійсний до 22.04.2031. При цьому, згідно відповіді на запит від 10.09.2024 ГУДМС України в Одеській обл., ОСОБА_7 з питання здачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон не звертався, тим самим порушив покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язків;

- стороною захисту було надано документ датований 18.09.2024, який підтверджує анулювання закордонного паспорта ОСОБА_7 , однак анулювання закордонного паспорта в день вручення підозрюваному клопотання про звернення застави в дохід держави жодним чином не спростовує факт порушення ним покладених обов`язків, які за своєю природою є активними, тобто вимагали вчинення підозрюваним певних дій, а лише підтверджує факт припинення подальшого порушення.

За таких обставин, прокурор ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді від 23.09.2024 та постановити нову ухвалу, якою звернути в дохід держави заставу в сумі 908 400 грн., внесену за підозрюваного ОСОБА_7 на підставі ухвали слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 28.08.2024, перерахувавши на спеціальний рахунок для збору коштів на підтримку ЗСУ та застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» строком на 60 діб, без визначення застави.

У судовому засіданні апеляційного суду прокурор підтримав свою апеляційну скаргу у повному обсязі та просив її задовольнити, натомість підозрюваний та його захисник заперечували проти її задоволення.

Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши позиції учасників судового розгляду, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

В свою чергу, ч. 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Системний аналіз оскаржуваної ухвали свідчить про те, що слідчий суддя зазначених вище вимог кримінального процесуального закону дотримався з огляду на таке.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 200 КПК України, прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися в порядку, передбаченому ст. 184 цього Кодексу, до слідчого судді, суду із клопотанням про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування, зміну або покладення додаткових обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 цього Кодексу, чи про зміну способу їх виконання. У клопотанні про зміну запобіжного заходу обов`язково зазначаються обставини, які: виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу; існували під час прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, але про які слідчий, прокурор на той час не знав і не міг знати.

Приписами ч. 8 ст. 182 КПК України передбачено, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Як вбачається із матеріалів, які надані апеляційному суду, ухвалою слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 28.08.2024 відносно підозрюваного ОСОБА_7 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою строком дії до 23.10.2024 із визначенням застави із покладення обов`язку, серед іншого, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Згодом, 29.08.2024 підозрюваного ОСОБА_7 було звільнено з ДУ «ОСІ» у зв`язку з внесенням за нього застави.

Встановлено, що 22.04.2021 ОСОБА_7 отримав в ГУ ДМС в Одеській обл. паспорт громадянина України для виїзду за кордон № НОМЕР_1 дійсний до 22.04.2031. Водночас, відповідно до інформації наданою ГУДМС України в Одеській обл. станом на 10.09.2024, ОСОБА_7 з питання здачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон не звертався.

Таким чином, на переконання прокурора, підозрюваний ОСОБА_7 не виконав покладених на нього обов`язків, оскільки не здав на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Водночас, слідчим суддею було встановлено, що наразі паспорт ОСОБА_7 для виїзду закордон визнаний недійсним.

Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються».

Виходячи з положень п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України застосування запобіжних заходів є різновидом застосування заходів забезпечення кримінального провадження в розумінні розділу II КПК України.

Оскільки звернення застави в дохід держави є складовою зміни запобіжного заходу, при вирішенні відповідного питання сторона обвинувачення згідно п. 1 ч. 2 ст. 200 КПК України має доводити наявність обставин, які виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, а сторона захисту спростувати їх наявність.

Апеляційний суд приймає до уваги доводи прокурора з приводу того, що обов`язок щодо здачі на зберігання паспорта відносяться до так званих активних обов`язків, який полягає у вжитті підозрюваним активних дій, спрямованих на виконання покладеного обов`язку.

Водночас, колегія суддів у даному випадку також зауважує про необхідність дотримання принципу правової визначеності, який являє собою сукупність вимог до організації та функціонування правової системи з метою забезпечення перш за все стабільного правового становища індивіда шляхом вдосконалення процесів правотворчості та правозастосування, однією з вимог якого є чітке формулювання умов, за яких здійснюється обмеження чи позбавлення свобод.

При цьому, колегія суддів приймає до уваги, що виконання зазначеного обов`язку на практиці пов`язаний із певними труднощами з тих підстав, що в ухвалах не зазначається конкретний орган, до якого слід здати паспорт.

У цьому контексті, апеляційний суд враховує аргументи захисту з приводу того, що ГУ ДМС України в Одеській обл. у подібних справах надає відповіді, у яких зазначено, що обов`язковою умовою виконання зазначеним органом ухвали слідчого судді/суду є зазначення в ухвалі найменування територіального органу/підрозділу ДМС, на який покладено обов`язок зберігати документ.

Окрім того, апеляційний суд враховує відсутність чітко визначеного часу, протягом якого підозрюваний повинен був здати паспорт для виїзду за кордон, у зв`язку з чим, колегія суддів з урахуванням до довідки про внесення відомостей до Єдиного Державного демографічного реєстру №1 від 18.09.2024 згідно якої ОСОБА_7 22.04.2021 отримав паспорт громадянина України для виїзду за кордон який був дійсний до 22.04.2031 року №GA169104, однак він наразі вважається недійсним, приходить до висновку про те, що процесуальна поведінка ОСОБА_7 поза розумним сумнівом не свідчить про порушення ним покладених обов`язків.

Колегія суддів вважає обґрунтованими посилання прокурора на те, що слідчий суддя в резолютивній частині оскаржуваної ухвали помилково зазначив про те, що ухвала не підлягає апеляційному оскарженню, проте, з урахуванням того, що апеляційна скарга сторони обвинувачення була допущена до розгляду на підставі висновків Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного суду, викладених в постанові від 17.05.2021 по справі №335/9520/19, суд апеляційної інстанції доходить переконання про те, що допущена слідчим суддею помилка не може вважатись істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону в розумінні ст. 412 КПК України та не тягне за собою її скасування.

За таких обставин, апеляційний суд доходить переконання про те, що прокурором не було наведено безумовних обставин для зміни підозрюваному ОСОБА_7 застосованого стосовно нього запобіжного заходу у виді застави, натомість, мета такого запобіжного заходу, зокрема, запобігання наявним в зазначеному провадженні ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, на теперішній час досягається в повному обсязі.

Відтак, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора ОСОБА_6 та скасування законної та обґрунтованої ухвали слідчого судді.

Керуючись ст.ст. 24, 176, 177, 182, 183, 200, 370, 403, 405, 407, 419, 422, 492, 532, 615 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 23.09.2024, якою в межах к/п №0000716 від 06.06.2024 відносно ОСОБА_7 підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України відмовлено у задоволення клопотання прокурора про звернення застави в дохід держави та зміни запобіжного заходу залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4