Справа № 615/1837/24
Провадження № 1-кп/615/179/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2024 року м. Валки

Валківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Валки Харківської області кримінальне провадження №0000240 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Широке Сімферопольського району АР Крим, українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, одруженого, що має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , військовослужбовець в/ч НОМЕР_1 , не судимий, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

встановив:

У вересні 2016 року, встановити точну дату та час не представилось можливим, ОСОБА_3 , діючи в порушенні вимог Положення про дозвільну систему, затвердженого Постановою КМУ №576 від 12.10.1992 та Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичних, холодної і охолощеної зброї пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії та патронів до них, а також боєприпасів та зброї основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої Наказом МВС України №622 від 21.08.1998, не маючи передбаченого законом дозволу, при проходженні військової служби в АДРЕСА_2 , більш точної адреси встановити не виявилось можливим, знайшов 2 ручні гранати Ф-1 та 37 проміжних патронів калібру 5.45х39, які вирішив залишити собі, тим самим незаконно їх придбав. Після чого, у невстановлену дату та час, перевіз вказані бойові припаси та вибухові речовини до свого місця проживання, а саме у гаражне приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , де залишив їх, тим самим незаконно зберігав до моменту виявлення та вилучення працівниками поліції 03.08.2024 з 03:03 по 04:00 в ході проведення огляду місця події на території вказаного домоволодіння.

В судовому засіданні обвинувачений беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, щиро розкаявся.

Пояснив, що в 2016 році виходячи із зони АТО АДРЕСА_2 , швидко поскидав всі речі, в тому числі 2 гранати та жменю бойових патронів, до рюкзака, так як їх не можна було зберігати біля танку. В кінці вересня початку жовтня 2016 року, перебуваючи у відпустці, привіз їх додому, положив у гаражі для захисту родини, в подальшому забув. 03.08.2024 під час сварки з дружиною викликали поліцейських, яким дружина показала місце зберігання бойових припасів та вибухових речовин. Дуже шкодує про свій вчинок. Усвідомив винуватість вчинку, готовий понести покарання, просить не позбавляти волі.

Враховуючи, що показання обвинуваченого послідовні, об`єктивні, що він визнав свою винуватість повністю, щиро розкаявся, правильно розуміючи зміст та значення цих обставин, відмовився від дослідження доказів добровільно, проти чого інші учасники судового провадження не заперечували, дослідження в судовому засіданні інших доказів у кримінальному провадженні на підставі ч.3 ст.349 КПК України визнано недоцільним.

Дії ОСОБА_3 , які виразилися в придбанні та зберіганні бойових припасів та вибухових речовин без передбаченого законом дозволу, суд кваліфікує за ч.1 ст.263 КК України.

У відповідності до ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, яке має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Суд приймає до уваги, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

Із досліджених даних про особу, ОСОБА_3 згідно наказу командира в/ч НОМЕР_1 №330 від 12.11.2023 числиться на посаді командира відділення командира машини 2 механізованого відділення бойової машини 3 механізованого взводу 2 механізованої роти 1 механізованого батальйону. Згідно наказу командира №25 від 23.01.2024, ОСОБА_3 не повернувся до місця служби зі стаціонарного лікування, знято з усіх видів забезпечення, як такий, що самовільно залишив в/ч або місце служби. Згідно наказу №38 від 05.02.2024 зарахований в розпорядження командира, як відсутній у в/ч понад 10 діб. Зі змісту службової характеристики, за час проходження служби зарекомендував себе посередньо, має незадовільну професійну підготовку, недостатню для виконання обов`язків. Військові статути, накази і настанови знає на низькому рівні, не керується ними в практичній діяльності. Схильний до вживання алкогольних напоїв, що ставало причиною підриву бойової готовності підрозділу. В стані алкогольного сп`яніння схильний порушувати військову дисципліну та громадський порядок. Виконує вказівки згідно з наказом. Не завжди проявляє ініціативу, коли цього потребує обстановка. Технікою взводу і зброєю володіє на низькому рівні, станом озброєння не цікавився. Здатний до самокритичної оцінки своїх дій. Призваний до лав ЗСУ за мобілізацією 21.03.2022. Отримав травмування 28.12.2023. Станом на 15.06.2024 для огляду до медичної установи не звернувся. Не судимий в силу ст.89 КК України, до адміністративної чи кримінальної відповідальності не притягувався більше 15 років. На обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Проживає разом з дружиною та неповнолітньою донькою.

В якості обставин, які пом`якшують покарання, у відповідності до положень ст.66 КК України суд враховує визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання, передбачених ст.67 КК України, судом не виявлено.

За таких обставин, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі в межах, передбачених санкцією ч.1 ст.263 КК України.

Враховуючи характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, наведені дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд доходить висновку про можливість його виправлення та перевиховання без ізоляції від суспільства із застосуванням положень ст.75 КК України, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Питання про речові докази вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Обов`язок по відшкодуванню понесених судових витрат за проведення судових експертиз №6335, №6286 від 14.08.2024 в розмірі по 15145,60 грн. кожна, виходячи з положень ст.124 КПК України, суд вважає необхідним покласти на обвинуваченого.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не застосовувався. Враховуючи обставини кримінального провадження, особу обвинуваченого і його процесуальну поведінку під час розгляду кримінального провадження, суд не вбачає підстав для застосування відносно нього будь-якого запобіжного заходу через відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Керуючись ст.368,370,371,373-374,376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки.

В силу ст.75 КК України від відбування покарання обвинуваченого ОСОБА_3 звільнити з випробуванням строком на 1 рік.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази, які зберігаються у камері зберігання речових доказів ВП №1 Богодухівського РВП ГУ НП в Харківській області передати до ЗСУ.

Стягнути з ОСОБА_3 судові витрати в розмірі 30291,20 грн. на рахунок Державного бюджету України.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

В іншій частині вирок суду може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Валківський районний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому і прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1