Суворовський районний суд міста Одеси Справа № 523/8155/22
Провадження №1-кп/523/606/24
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

07.08.2024р. Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

в присутності обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000482 від 11.07.2022р. за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Одеси, із неповною середньою освітою, не одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину 2005 року народження, офіційно не працюючого, інваліда 2-групи, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 , відповідно до ст.89 КК України не маючого судимості,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

11.07.2022р., приблизно о 14год. 30хв., ОСОБА_4 знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 , де мешкає та веде побут його матір ОСОБА_5 , безпідставно спровокував словесний конфлікт, в ході якого, діючи умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, з метою скоєння домашнього насилля, вчинив відносно своєї останньої психологічне насильство, яке виражалось в словесних образах, погрозах фізичною розправою і приниженні її гідності. Мотив вчинення даного кримінального правопорушення відносно потерпілої ОСОБА_5 полягає у спричиненні останній моральних страждань та болю. Вказані незаконні дії мали систематичний характер, оскільки ОСОБА_6 діючи умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, систематично, з метою вчинення психологічного та фізичного насилля, неодноразово вчиняв відносно ОСОБА_5 домашнє насильство, внаслідок чого, притягувався до адміністративної відповідальності, а саме:

- 03.06.2022р. за вчинення 16.04.2022р. адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП до адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340грн. (справа №523/5121/22, провадження № 3/523/3819/22);

- 17.06.2022р. за вчинення 12.04.2022р. адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП до адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 170грн. (справа №523/4490/22, провадження №3/523/3486/22);

- 23.06.2022р. за вчинення 12.04.2022р. адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП до адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340грн. (справа №523/4323/22, провадження №3/523/3410/22);

В судовому засіданні, обвинувачений повністю визнав свою вину за пред`явленим та викладеним в обвинувальному акті обвинуваченні, крім того, пояснив суду про час, місце, спосіб та мотиви скоєного ним при вказаних вище обставинах, не оспорюючи при цьому докази, які містяться у кримінальному провадженні та фактичні обставини скоєних кримінальних правопорушень.

Враховуючи те, що ОСОБА_6 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, враховуючи, що прокурор, обвинувачений та потерпіла не оспорювали фактичні обставини провадження та беручи до уваги, що учасники судового провадження, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, при цьому роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не

оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та вивченням матеріалів кримінального провадження, що характеризують останнього.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю та дії вказаної особи кваліфікує за ст.126-1 КК України - домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення фізичного та психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних та близьких відносинах, що призводить до фізичних та психологічних страждань, розладів здоров`я, емоційної залежності або погіршення якості життя потерпілої особи.

При призначенні покарання ОСОБА_6, суд приймає до уваги характер і обставини вчиненого кримінального правопорушення, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Судом враховується особа ОСОБА_6 , який є особою відповідно до ст.89 КК України не маючої судимості, вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії нетяжких злочинів, маючого неповну середню освіту, не одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину 2005 року народження, офіційно не працюючого, інваліда 2-групи, маючого постійне місце реєстрації та проживання, де характеризується негативно.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_6, передбачені ст.66 КК України, суд визнає: щире каяття, повне визнання обвинуваченим своєї вини, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченому, передбачені ст.67 КК України, суд визнає: вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Згідно зі статтями 50,65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження вчинення нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

На підставі викладеного, при визначенні виду та міри покарання по даному кримінальному провадженню, враховуючи всі встановлені в судовому засіданні обставини кримінального провадження, беручи до уваги особу ОСОБА_6, який є особою відповідно до ст.89 КК України не маючої судимості, вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії нетяжких злочинів, маючого неповну середню освіту, не одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину 2005 року народження, офіційно не працюючого, інваліда 2-групи, маючого постійне місце реєстрації та проживання, де характеризується негативно, враховуючи наявність обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому - щире каяття, повне визнання обвинуваченим своєї вини, активне сприяння розкриттю злочину та обставин, які обтяжують покарання, а саме вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку, з метою запобігання вчиненню обвинуваченим нових кримінальних правопорушень, суд приходить до висновку про те, що виправлення останнього та недопущення вчинення ним нових кримінальних правопорушень, можливе без його ізоляції від суспільства, із призначенням покарання у виді позбавлення волі з випробуванням (із застосуванням ст.75 КК України).

В даному випадку, за переконанням суду, покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Водночас, вирішуючи питання про необхідність реального відбування обвинуваченим покарання у виді позбавлення волі з випробуванням за вчинений злочин, судом враховується, що статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

При цьому, суд також враховує правову позицію Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловлену у Постанові від 28.05.2020року (справа №753/13972/17; провадження №51-986км20), згідно якої, Верховний Суд зазначив, що законодавцем саме суду надано дискреційні повноваження щодо визначення виду та міри покарання за вчинення того чи іншого злочину.

Крім того, приймаючи таке рішення, суд серед іншого враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 №15-рп/2004 у справі №1-33/2004.

Вимога додержуватись справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена і в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року), статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950.

Керуючись ст.ст.369-371, 373-374 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік.

На підставі ст.ст.75,76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням на строк 1 рік із покладанням обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід до набрання вироку законної сили відносно ОСОБА_4 - обрати у вигляді особистого зобов`язання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження та подання апеляції через Суворовський районний суд м. Одеси до Судової палати по кримінальних справах Одеського апеляційного суду, протягом 30 днів з дня проголошення.

Копії вироку вручити під розписку учасникам судового засідання, а також надати іншим заінтересованим особам.

Суддя ОСОБА_1