Справа № 442/7570/24
Провадження № 1-кс/442/1569/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2024 року місто Дрогобич Львівської області

Слідчий суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Бориславського відділу Дрогобицької окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000065 від 04.09.2024, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 364 КК У країни,

з участю сторін: прокурора Бориславського відділу Дрогобицької окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , його адвоката ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в:

Прокурор Бориславського відділу Дрогобицької окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 звернулась до суду з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000065 від 04.09.2024, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 364 КК України, в якому просить накласти арешт із забороною реєстрації, відчуження та розпорядження на земельні ділянки із кадастровими номерами: :01:003:0120 (площею 0,0774 га), :01:003:0121 (площею 0,0905 га), :01:003:0118 (площею 0,0162 га), що знаходяться в АДРЕСА_1 , та перебувають у власності ОСОБА_4 .

Клопотання вмотивоване тим, що слідчим відділом Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000065 від 04.09.2024, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України. В ході досудового розслідування встановлено, що Дрогобицькою окружною прокуратурою Львівської області в ході опрацювання рішень Бориславської міської ради № 2024 від 25.07.2024 року, щодо погодження звітів про експертні грошові оцінки земельних ділянок, на АДРЕСА_1 , затвердження їх вартості та подальшого їх продажу, встановлено можливий факт зловживання владою та службовим становищем, внесення до звіту про експертну грошову оцінку земельних ділянок недостовірних відомостей у частині ринкової вартості земельних ділянок.

Встановлено, що посадовими особами Бориславської міської ради, суб`єктом оціночної діяльності та фізичною особою, що купували земельні ділянки комунальної власності на умовах викупу, в порушення вимог Земельного кодексу, з метою заниженням реальної вартості комунальних земельних ділянок, розроблено протиправний механізм, який полягав у внесенні до звіту про експертну грошову оцінку земельних ділянок недостовірних відомостей у частині ринкової вартості ділянки.

Згідно наявних відомостей, результатом діяльності даного механізму є істотне заниження вартості земельних ділянок та, як наслідок, недоотримання до місцевого бюджету м. Борислав грошових коштів, що спричинило тяжкі наслідки.

Вказані земельні ділянки за заниженою ціною відповідно до затверджених звітів про експертну грошову оцінку, на підставі договорів купівлі - продажу продані та перейшли в приватну власність.

На даний час, існують факти, що можуть свідчити про те, що в діях невстановлених осіб вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 364 КК України - зловживання владою або службовим становищем, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки.

Відповідно до Рішення Бориславської міської ради № 1914 від 30.05.2024 року ОСОБА_4 , який зареєстрований у м. Бориславі Львівської області надано в оренду земельні ділянки на АДРЕСА_1 терміном на п`ять років для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель і споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, а саме: 0,0774 га (кадастровий номер :01:003:0120); 0,0905 га (кадастровий номер :01:003:0121); 0,0021 (кадастровий номер :01:003:0116); 0,0162 (кадастровий номер :01:003:0118).

06.06.2024 між Бориславською міською радою в особі голови ОСОБА_6 з однієї сторони та орендаря ОСОБА_4 , який зареєстрований на АДРЕСА_2 з другої сторони уклади договір оренди землі № 60/24 відповідно до якого ОСОБА_4 передається земельна ділянка загальною площею 0,0774 га на АДРЕСА_1 , з кадастровим номером :01:003:0120 на підставі рішення Бориславської міської ради від 30.05.2024 №1914. Нормативна грошова оцінка вказаної земельної ділянки становить 755 936 гривень 75 копійок.

Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 14.08.2024 Бориславська міська територіальна громада в особі Бориславської міської ради Львівської області відповідно до ст. ст. 127, 128 Земельного кодексу України передає за плату у власність ОСОБА_4 земельну ділянку загальною площею 0,0774 га з кадастровим номером :01:003:0120 за ціною 155 929 гривень 00 копійок. Згідно витягу № НВ-024 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок сума становить 755 936,75.

06.06.2024 між Бориславською міською радою в особі голови ОСОБА_6 з однієї сторони та орендаря ОСОБА_4 , який зареєстрований на АДРЕСА_2 з другої сторони уклали договір оренди землі № 59/24 відповідно до якого ОСОБА_4 передається земельна ділянка загальною площею 0,0162 га на АДРЕСА_1 , з кадастровим номером :01:003:0118 на підставі рішення Бориславської міської ради від 30.05.2024 № 1914. Нормативна грошова оцінка вказаної земельної ділянки становить 158 219 гривень 32 копійок.

Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 14.08.2024 Бориславська міська територіальна громада в особі Бориславської міської ради Львівської області відповідно до ст. ст. 127, 128 Земельного кодексу України передає за плату у власність ОСОБА_4 земельну ділянку загальною площею 0,0162 га з кадастровим номером :01:003:0118 за ціною 32 637 гривень 00 копійок. Згідно витягу № НВ-024 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок сума становить 158 219,32 грн.

06.06.2024 між Бориславською міською радою в особі голови ОСОБА_6 з однієї сторони та орендаря ОСОБА_4 , який зареєстрований на АДРЕСА_2 з другої сторони уклади договір оренди землі № 57/24 відповідно до якого ОСОБА_4 передається земельна ділянка загальною площею 0,0905 га на АДРЕСА_1 , з кадастровим номером :01:003:0121 на підставі рішення Бориславської міської ради від 30,05.2024 №1914. Нормативна грошова оцінка вказаної земельної ділянки становить 883 879 гривень 53 копійок.

Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 14.08.2024 Бориславська міська територіальна громада в особі Бориславської міської ради Львівської області відповідно до ст. ст. 127, 128 Земельного кодексу України передає за плату у власність ОСОБА_4 земельну ділянку загальною площею 0,0905 га з кадастровим номером :01:003:0121 за ціною 182 313 гривень 00 копійок. Згідно витягу № НВ-024 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок сума становить 883879,53 грн.

Згідно наведених вище відомостей, результатом діяльності даного механізму є істотне заниження вартості земельних ділянок та, як наслідок, недоотримання до місцевого бюджету м. Борислава грошових коштів.

Вказані земельні ділянки за заниженою ціною відповідно до затверджених звітів про експертну грошову оцінку, на підставі договорів купівлі - продажу продані та перейшли в приватну власність ОСОБА_4

09.10.2024 слідчим Дрогобицького РВП ГУ НП на підставі ухвали слідчого судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області № 442/7570/24 від 07.10.2024 проведено огляд місця події, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: земельних ділянок з кадастровими номерами :01:003:0120 (площею 0,0774 га), :01:003:0121 (площею 0,0905 га), :01:003:0118 (площею 0,0162 га). Точки поворотів кутів меж земельних ділянок вимірювалися відповідно до реєстру бази даних держгеокадастру.

Постановою від 09.10.2024, слідчим СВ Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_7 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні земельні ділянки із кадастровими номерами: :01:003:0120 (площею 0,0774 га), :01:003:0121 (площею 0,0905 га), :01:003:0118 (площею 0,0162 га).

На даний час у досудового слідства є достатньо підстав вважати, що вказані земельні ділянки за заниженого ціною відповідно до затверджених звітів про експертну грошову оцінку, на підставі договорів купівлі - продажу продані та перейшли в приватну власність ОСОБА_4 .

Крім того, у вказаному кримінальному провадженні необхідно призначити земельно - оціночну експертизу щодо встановлення вартості земельних ділянок з кадастровими номерами :01:003:0120, (площею 0,0774 га), :01:003:0121 (площею 0,0905 га), :01:003:0118, (площею 0,0162 га), що знаходяться в АДРЕСА_1 .

Зазначені земельні ділянки на праві власності перебувають в ОСОБА_4 , та самі по собі містять відомості, що можуть бути доказом у кримінальному провадженні. У ході проведення досудового слідства є достатньо підстав вважати, що у випадку не накладення арешту на вказані земельні ділянки є ризики того, що їх може бути відчужено, з метою ухилення від їх повернення у розпорядження та власність громади, що може перешкодити проведенню швидкого, повного, всебічного досудового розслідування у кримінальному провадженні та відшкодуванню збитків, завданих кримінальним правопорушенням, тощо. Поряд з цим, враховуючи що до вчинення вказаного кримінального правопорушення можуть бути причетні посадові особи Бориславської міської ради, суб`єкт оціночної діяльності та фізична особа ОСОБА_4 , є достатні підстави вважати, що існує реальна загроза відчуження, розпорядження земельних ділянок з метою уникнення кримінальної відповідальності, а тому просить дане клопотання задоволити.

У судовому засіданні прокурор Бориславського відділу Дрогобицької окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 подане клопотання підтримала з підстав, які викладені в ньому. Вказала, що арешт на земельні ділянки необхідно накласти з метою збереження речових доказів, вважає, що земельна ділянка зберегла на собі сліди кримінального правопорушення, що може бути використаним як доказ факту, який встановлюється під час розслідування. Відзначила, що по даному кримінальному провадженню нікому підозри не вручено та обвинувачення не пред`явлено, їй не відомо чи оскаржувались рішення Бориславської міської ради про надання в оренду земельних ділянок ОСОБА_4 , у неї немає сумнівів у правомірності набуття права власності на землю останнім. На її думку вартість земельних ділянок, які придбані ОСОБА_4 є заниженою, хоча вказана їх ринкова вартість. Правова кваліфікація за якою здійснюється досудове розслідування а саме санкція ч. 2 ст. 364 КК України не передбачає застосування конфіскації майна чи спеціальної конфіскації. Просила подане клопотання задоволити.

Власник майна ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечив проти задоволення поданого клопотання та вказав, що він на законних підстав володіє, користується земельними ділянками, на які орган досудового розслідування бажає накласти арешт. Він законно набув право власності на земельні ділянки, оплатив всі грошові кошти за придбану землю. Вважає, що накладення арешту на його майно суттєво порушує його конституційні права як власника землі, до вчинення кримінальних правопорушень на думку органу досудового розслідування, він жодного відношення не має. Просив відмовити в задоволенні клопотання.

Адвокат ОСОБА_5 , яка є представником власника майна ОСОБА_4 , в судовому засіданні подала заперечення на клопотання яке розглядається слідчим суддею, та вказала, що заперечує проти його задоволення з підстав, які викладені в заперечені. Вказала, що дане клопотання є необґрунтоване, орган досудового розслідування на основі припущень вважає, що вчинено кримінальне правопорушення. Накладення арешту на майно її довірителя, як законного власника, суттєво порушить його процесуальні права, які гарантовані Конституцією України. Просила відмовити в задоволені клопотання.

Дослідивши матеріали клопотання про арешт майна, вислухавши думку прокурора, власника майна, його адвоката, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні Дрогобицького РВП ГУ НП перебувають матеріали кримінального правопорушення, які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 0000065 від 04.09.2024, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 364 КК України.

Досудовим розслідуванням розслідується обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме можливого факту зловживання владою та службовим становищем, внесення до звіту про експертну грошову оцінку земельних ділянок недостовірних відомостей у частині ринкової вартості земельних ділянок посадовими особами Бориславської міської ради.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За правилами ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним уст. 98 КПК України.

Відповідно до статті 100 КПК України, на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, слідчий суддя, суд накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Згідно статті 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У відповідності до ст. 41 Конституції України «Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним».

Згідно ст. 204 ЦК України правомірність права власності на майно презюмується. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Правовстановлюючі документи, які підтверджують право власності ОСОБА_4 на земельні ділянки, на які орган досудового розслідування бажає накласти арешт, ніколи не визнавався судом недійсним, відсутні будь-які судові рішення про витребування майна від власника, визнання рішень Бориславської міської ради, що стосуються надання в оренду земельних ділянок останньому незаконними не має.

Статтею 330 ЦК України передбачено, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 цього кодексу майно не може бути витребуване в нього.

Власник має право витребувати майно з чужого незаконного володіння (ст. 387 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише в разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Згідно правової позиції колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13.11.2019 року (справа № 645/4220/16-ц) не може добросовісний набувач відповідати за бездіяльність влади в рамках процедур, спеціально призначених для запобігання шахрайству.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, віднесено і засади недоторканості права власності. Згідно з вимогами ст. 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК України.

Згідно положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі "Смирнов проти Росії" було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Також, у рішенні Європейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України" судом наголошено на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. також рішення у справі "Іатрідіс проти Греції"). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Лемуан проти Франції", від 22 вересня 1994 року та "Кушоглу проти Болгарії" від 10 травня 2007 року).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (Рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льон рот проти Швеції"). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див. Рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства").

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Разом з тим, набуття права власності на вказані об`єкти нерухомості в клопотанні, як в момент первинної реєстрації так і під час подальшого їх використання, в частині відсутності будь яких заборон на здійснення дій з вказаними земельними ділянками підтверджена самими фактами реєстрації права власності на землі.

Таким чином, факт неправомірності набуття права власності ОСОБА_4 на земельні ділянки на які орган досудового розслідування бажає накласти арешт слідчим суддею не встановлено, при цьому, у власника майна є всі необхідні документи про право власності на вказані у клопотанні земельні ділянки, і на даний час це право власності ніким не оскаржено.

Пунктом 1 частини третьої статті 132 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Зі змісту клопотання вбачається, що слідчим розслідуються факт зловживання владою та службовим становищем, внесення до звіту про експертну грошову оцінку земельних ділянок недостовірних відомостей у частині ринкової вартості земельних ділянок посадовими особами Бориславської міської ради.

Слідчий суддя, звертає увагу на те, що автор клопотання в обґрунтування клопотання посилається на необхідність збереження речових доказів, проте не наводить жодних аргументів в чому саме полягає необхідність збереження речових доказів та не долучає доказів такої необхідності чи існування ризиків знищення, перетворення нерухомого майна його законним власником, які можуть перешкодити здійсненню кримінального провадження, в тому числі і відчуження майна, відомості того, що земельні ділянки зберегли на собі сліди злочину, відсутні.

Згідно ст. 170 КПК України арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої статті 96-2 КК України.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України не може бути арештоване майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

В даному випадку майно було набуто ОСОБА_4 відповідно до вимог чинного законодавства, що підтверджується відповідними документами, які уже наявні у розпорядженні органу досудового розслідування. Законний набувач майна ОСОБА_4 не знав та не повинен був знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої статті 96-2КК України. Станом на момент набуття ОСОБА_4 права власності на земельні ділянки, які зазначені в клопотанні, не перебували під арештом чи іншим обтяженням.

Матеріали провадження не містять достатніх відомості на обґрунтування того, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання в права і свободи особи, про який йдеться в клопотанні слідчого, завдяки чому може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звернувся до суду із клопотанням про накладення арешту на вказане майно.

Окрім того, на підставі вимог ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

Так, у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Зокрема, як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.), ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним.

Так, і у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.) ЄСПЛ встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи.

Отже, під час розгляду даного клопотання встановлено, що клопотання сторони обвинувачення суперечить вищезазначеним вимогам законодавства, тобто не містить законних правових підстав для арешту майна, вказівки на розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, не є пропорційним, тобто не відповідає тяжкості правопорушення і становить особистий і надмірний тягар для володільця майна, адже однозначно порушує "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи, зокрема власника майна.

Окрім того, слідчий суддя зазначає, що клопотання про накладення арешту на майно не містить відомостей щодо пред`явлення підозри будь-якій особі у даному кримінальному провадженні, жодну особу не визнано потерпілим, та не містить посилань і на заявлений цивільний позов.

Прокурором не підтверджено жодними належними та допустимими доказами наявність ризиків, коли незастосування арешту майна може призвести до його зникнення, втрати або пошкодження, а також настання інших наслідків, які можуть перешкодити здійсненню кримінального провадження, в тому числі і відчуження майна.

Окрім того, як вбачається з матеріалів справи до клопотання про арешт майна не долучено процесуальних документів, які підтверджують причетність власника майна до вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, досудове розслідування якого проводиться в межах кримінального провадження внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.09.2024 за № 0000065.

Зважаючи на вищенаведене, слідчий суддя приходить до висновку що у задоволенні поданого клопотання слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 131, 132, 167, 170-173, 309, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання прокурора Бориславського відділу Дрогобицької окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 про арешт майна відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом 5 днів із дня її оголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено та оголошено о 14.00 год. 25.10.2024.

Слідчий суддя ОСОБА_8