Номер провадження:1-в/521/1017/24
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 листопада 2024 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , представника ДУ «Одеська виправна колонія (№14)» ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м.Одеса подання начальника ДУ «Одеська виправна колонія (№14)» ОСОБА_6 про приведення вироку у відповідність із законодавством України у зв`язку зі змінами у Кодексі України про адміністративні порушення згідно Закону №2886-ІХ від 18.07.2024 р. відносно засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
ОСОБА_5 визнано винним у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України, і призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі. Відповідно до ч.4 ст.70 КК України ОСОБА_5 призначено остаточне покарання за сукупністю злочинів за даним вироком суду та за попереднім вироком Іллічівського міського суду Одеської області від 28 жовтня 2022 року, шляхом часткового складання покарань у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 визначено не обирати у зв`язку з відбуттям ним покарання за вироком Іллічівського міського суду Одеської області від 28 жовтня 2022 року. Строк відбування покарання ОСОБА_5 визначено рахувати з 28 жовтня 2022 року, тобто з моменту взяття під варту за вироком Іллічівського міського суду Одеської області від 28 жовтня 2022 року.
У зв`язку з тим, що набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" N 3886-IX, яким вчинення крадіжок в сумі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян віднесено до адміністративних правопорушень та відповідно декриміналізовано, просить привести у відповідність з цим законом вищезазначений вирок відносно ОСОБА_5 .
Представник ДУ «Одеська виправна колонія (№14)» ОСОБА_4 подання підтримав, наполягав на його задоволенні.
Засуджений ОСОБА_5 подання підтримав, просив його задовольнити.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні вважала за можливе подання задовольнити, зазначивши, що один епізод за 21.09.22 року у вироку від 08.02.2023 року слід виключити у зв`язку із дикриміналізацією кримінальних правопорушень за цим епізодом, за іншим епізодом вважати засудженим за цим вироком та продовжувати виконання вироку у виді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць.
Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи сторін, прийшов до висновку, що дане подання підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
Під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 КПК України, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України (п.13 ч.1 ст. 537 КПК України).
Згідно п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 63 КК України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджений вироком Іллічівського міського суду Одеської області від 28.10.2022 року за ч.4 ст.185 КК України, відповідно до якого було затверджено угоду про визнання винуватості, укладену 23.09.2022 року між прокурором ОСОБА_9 та обвинуваченим ОСОБА_5 у присутності захисника ОСОБА_8 за письмової згоди потерпілої ОСОБА_10 . ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначено йому узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років. Змінено запобіжний захід відносно ОСОБА_5 на тримання під вартою до набрання вироком законної сили, але не більше ніж до 26 грудня 2022 року. Взято під варту ОСОБА_5 в залі суду.
Даним вироком встановлено, що ОСОБА_5 16.08.2022 р. приблизно о 11.42 год., в приміщенні магазину «Економ», який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , умисно таємно викрав мобільний телефон «Huawei» моделі «Y7», голубого кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_10 , який остання необачно залишила на касовій зоні магазину. З викраденим майном ОСОБА_5 покинув приміщення магазину та викраденим розпорядився на власний розсуд.
Даним вироком встановлено, що ОСОБА_5 19 вересня 2022 року, в період 17:22 по 17:25 годин, ОСОБА_5 , перебуваючи в приміщенні магазину «ЄВА», який розташований за адресою: Одеська область, Одеський район, м. Чорноморськ, проспект Миру, 12, таємно викрав майно ТОВ «РУШ» на загальну суму 3059,51 грн.
Крім того, 21 вересня 2022 року, в період часу з 12:30 по 12:22 годин, ОСОБА_5 , перебуваючи в приміщенні магазину «ЄВА», який розташований за адресою: Одеська область, Одеський район, м. Чорноморськ, проспект Миру, 37, таємно викрав майно ТОВ «РУШ» на загальну суму 1980,95 грн.
09.08.2024 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" від 18.07.2024 року № 3886-ІХ (надалі Закон № 3886ІХ)
Відповідно до вказаного Закону № 3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення, викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до ч.6 ст.3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.
Кримінальна протиправність діяння, а також його карність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння ( ч. 3 ст. 3, ч. 2 ст. 4 КК України).
Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу ІV цього Кодексу для відповідного року.
Відповідно до п.п. 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь якого платника податку.
Отже, після набрання чинності Закону України № 3886-ІХ, дрібним викраденням чужого майна вважається, зокрема, крадіжка, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.
Відповідно до ч.1 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Вказане положення цілком узгоджується із вимогами ст.58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.
З огляду на наведене суд вважає необхідним застосувати у даній справі зворотну дію у часі Закон України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" від 18.07.2024 року № 3886-ІХ, яким внесені зміни до законодавства в частині розмежування відповідальності за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати від кримінально караного діяння, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями Кримінального кодексу України за принципом визначення граничного розміру викраденого майна у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за вчинення якого особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності.
Крім того, станом на час вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України (вирок суду від 08.02.2023 року), а саме станом на 01.01.2022 року два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян становило 2481 грн. В той час як вартість викраденого чужого майна ОСОБА_5 19.09.2022 року склала 3059,51 грн., що не виключає кримінальну відповідальність за це діяння, а 21.09.2022 року вартість викраденого чужого майна ОСОБА_5 склала 1980,95 грн., що виключає кримінальну відповідальність за це діяння
Враховуючи часткову декриміналізацію, введену Законом № 3886-ІХ, на підставі ст.5 та ч.2 ст.74 КК України, суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_5 від покарання, призначеного вироком Іллічівського міського суду Одеської області від 08.02.2023 року по епізоду вчинення ним викрадення чужого майна, який мав місце 21.09.2022 року на суму 1980,95 грн.
Разом з цим, суд вважає за потрібне зазначити, що на даний час ОСОБА_5 є засудженим вироком Іллічівського міського суду Одеської області від 08.02.2023 року за ч.4 ст.185, ч.4 ст.70 КК України за епізодом вчинення ним викрадення чужого майна 19.09.2022 року на суму 3059,51 грн. до остаточного покарання 5 років 1 місяця позбавлення волі, який слід продовжити виконувати.
Вказані висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у справі №0306/7567/12, згідно з якими «за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності».
На підставі ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, Закону України № 3886-ІХ, керуючись ст.ст. 336, 537, 539 КПК України, суд -
П О С Т А Н О В И В :
Подання начальника ДУ «Одеська виправна колонія (№ 14)» - задовольнити.
Вирок Іллічівського міського суду Одеської області від 08.02.2023 року привести у відповідність до Кримінального кодексу України та вважати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим за ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі за епізодом кримінального правопорушення, який мав місце 19.09.2022 року, із застосуванням вимог ч.4 ст.70 КК України з призначенням остаточного покарання ОСОБА_5 за сукупністю злочинів за даним вироком суду та за попереднім вироком Іллічівського міського суду Одеської області від 28 жовтня 2022 року, шляхом часткового складання покарань у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з 28 жовтня 2022 року, тобто з моменту взяття під варту за вироком Іллічівського міського суду Одеської області від 28 жовтня 2022 року.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1