У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.09.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_4 ,

учасників судового розгляду: прокурора Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/550/24, за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 липня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 липня 2024 року у задоволенні заяви ОСОБА_8 про обрання відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді особистої поруки відмовлено повністю.

Клопотання слідчого Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, погоджене прокурором, про обрання запобіжного заходу задоволено повністю.

Обрано відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 22.09.2024.

Строк тримання під вартою рахується з моменту фактичного затримання, тобто з 25.07.2024.

Визначено розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язків, передбачених цим Кодексом 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 151 400 (сто п`ятдесят одну тисячу чотириста) грн. 00 коп.

В апеляційній скарзі захисник - адвокат ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 вказує на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді є необґрунтованою, незаконною, такою, що підлягає скасуванню. Просить ухвалу слідчого судді скасувати. Відмовити у задоволенні клопотання слідчого щодо обрання відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати особисту поруку. У разі якщо суд буде вважати за необхідне то в крайньому випадку визначити (зменшити розмір застави) належну суму застави (без тримання під вартою), яка буде забезпечувати належну процесуальну поведінку мого підзахисного.

Вказує, що суд жодним чином не обґрунтував необхідність обрання найсуворішого запобіжного заходу тримання під вартою на максимальний строк 60 днів. Жодних обґрунтувань не наведено. Просить врахувати також той факт, що його підзахисний має проблеми із здоров`ям і має постійне місце проживання та те, що відповідно він потребує лікування та не може триматися під вартою. Веде догляд за своєю матір`ю, яка потребує стороннього догляду. Також слідчий суддя без достатніх підстав відмовив у передачі на поруки його підзахисного депутату Закарпатської обласної ради ОСОБА_8 .

В доповненнях до апеляційної скарги захисник-адвокат ОСОБА_6 зазначає, що підозра саме за ч. 3 ст. 368 КК України є необґрунтованою, оскільки слідчим та прокурором робиться посилання на вчинення даного злочину за попередньою змовою групою осіб, однак жоден документ долучений до матеріалів клопотання не вказує на наявність у справі інших осіб, крім його підзахисного. Зазначає, що станом на сьогодні жодній іншій особі (крім ОСОБА_7 ) підозру у даному кримінальному провадженні не вручено. Разом з тим, звертає увагу, що свідок агент ОСОБА_9 згідно Постанови Берегівського районного суду від 12.08.2024 був притягнутий до адміністративної відповідальності за спробу незаконного перетину кордону близько за місяць до оголошення ОСОБА_7 підозри. Тобто, ОСОБА_9 змушений був проти своєї волі виконувати всі вимоги правоохоронних органів, інакше йому могли змінити запобіжний захід у кримінальній справі, яка заходиться на розгляді Ужгородського міськрайонного суду на стадії підготовчого судового засідання на більш суворий тримання під вартою із зверненням застави в дохід держави. Просить суд, дослідити постанову Берегівського районного суду від 12.08.2024; протокол обшуку від 25.07.2024 та визнати його недопустимим доказом, оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати, відмовити у задоволенні клопотанні слідчого щодо обрання відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати особисту поруку.

Апеляційна скарга розглядається за відсутності підозрюваного ОСОБА_7 неявка якого, з огляду на положення ст. 405 КПК України, не перешкоджає її розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника, пояснення захисника адвоката ОСОБА_6 на підтримання апеляційної скарги та доповнення до неї, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

При оцінці доводів апеляційних скарг та прийнятті судового рішення апеляційний суд бере до уваги приписи таких нормативно-правових актів.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя повною мірою дотримався вказаних вимог закону при розгляді клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Як вбачається з ухвали, слідчим суддею встановлено, що Шостим слідчим відділом (з дислокацією у м. Ужгороді) ТУ ДБР, розташованого у м. Львові здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000246 від 26.06.202 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, що підтверджується копією Витягу з ЄРДР.

26.07.2024 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, а саме прохання надати та одержання службовою особою неправомірної вигоди за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Висновок слідчого судді про необхідність обрання запобіжного заходу тримання під вартою щодо ОСОБА_7 відповідає фактичним обставинам кримінального провадження і такий висновок підтверджується перевіреними слідчим суддею доказами, яким дана належна оцінка.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити вище вказані дії.

Як встановив слідчий суддя, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, а тому з огляду на тяжкість та характер вказаного кримінального правопорушення це свідчить про існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вагомість наявних доказів на підтвердження обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, доведена органами досудового розслідування та сумнівів у колегії суддів щодо їх повноти та достатності не викликає.

Разом з тим, перевіряючи наявність обґрунтованої підозри, колегія суддів виходить з того, що сукупність матеріалів кримінального провадження на даній стадії розслідування, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Така позиція суду випливає й із практики Європейського Суду з прав людини про те, що «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначає наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин.

Органом досудового розслідування надано докази, які на даній стадії є достатніми для визначення поняття обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_7 . Однак, дослідження доказів з метою визнання їх такими, що можуть бути покладені в основу винуватості особи у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

Апеляційний суд зауважує, що на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті. Слідчий суддя на підставі оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою (за стандартом «обґрунтованої підозри») для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Тому доводи захисника про необґрунтованість підозри за ч. 3. ст. 368 КК України, колегія суддів відхиляє, оскільки вказане питання вирішується судом при ухваленні вироку за результатами розгляду кримінального провадження по суті.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, апеляційний суд вважає, що з огляду на характер та конкретні обставини кримінального провадження такі існують та доводяться відповідними доказами.

Колегія суддів обґрунтованим визнає висновок слідчого судді про те, що існують передбачені ст. 177 КПК України ризики, зокрема, ризики того, що ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, з метою уникнення кримінальної відповідальності, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, що підозрюваний є обізнаний зі змістом показань, наданих свідком ОСОБА_9 , а тому може впливати на нього з метою зміни ним викриваючих його показань. Крім того, досудове розслідування триває, а тому підозрюваний може впливати на інших, ще не встановлених досудовим розслідуванням, свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення. Указаний висновок ґрунтується на наданих слідчому судді доказах та узгоджується з вимогами закону, апеляційним судом визнається доведеним та належним чином умотивованим, а тому доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_6 про те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, на які посилається сторона обвинувачення, є припущеннями, оскільки такі не доведені належними доказами, - відхиляються як такі, що не знайшли свого підтвердження.

З огляду на доведеність вищенаведених ризиків, колегія суддів доведеними слідчим та прокурором вважає і доводи клопотання про те, що інші, більш м`які, запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного і будуть недостатньо ефективними для запобігання вищенаведеним ризикам. При оцінці доводів апеляційних скарг в цій частині та прийнятті судового рішення, колегія суддів доходить висновку про те, що слідчим суддею обґрунтовано взято до уваги тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 цього Кодексу, віднесено до тяжких злочинів, мотив та спосіб вчинення інкримінованого ОСОБА_7 діяння, а також те, що відповідно до примітки до ст. 45 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 368 КК України, є корупційним, а відповідно, у разі доведення вини ОСОБА_7 у його вчиненні, положення ст. ст. 69, 75 КК України судом не можуть бути застосовані.

З огляду на наведене, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов вірного висновку про необхідність застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому, належним чином умотивувавши такий.

Із цих підстав, такими, що не впливають на висновки слідчого судді про наявність передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків та неможливість їх запобіганню шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, - апеляційний суд визнає і посилання сторони захисту на відомості про особу підозрюваного, зокрема те, що підозрюваний ОСОБА_7 має постійне місце проживання та те, що веде догляд за своєю матір`ю, яка потребує стороннього догляду

Викладені в апеляційній скарзі доводи на захист підозрюваного ОСОБА_7 , зокрема, стан його здоров`я, не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді, оскільки не спростовують висновки суду про те, що ОСОБА_7 , може вчинити дії, передбачені ст. 177 КПК України. До того ж обставини, на які посилається в апеляційній скарзі захисник, були відомі слідчому судді під час розгляду клопотання і такі враховані при прийнятті рішення про обрання підозрюваному запобіжного заходу та не спростовують по суті законне та обґрунтоване рішення суду першої інстанції.

При цьому колегією суддів враховується і те, що положеннями ст. 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення» передбачено, що медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в місцях попереднього ув`язнення організуються і проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров`я. Порядок надання ув`язненим медичної допомоги, використання з цією метою не підпорядкованих органам, що здійснюють попереднє ув`язнення, державних та комунальних закладів охорони здоров`я, залучення їх медичного персоналу та проведення медичних експертиз визначається Кабінетом Міністрів України.

Наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 10.02.2012 за № 239/5/104, затверджений Порядок взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту.

Тобто, особам які утримуються в місцях попереднього ув`язнення забезпечується надання медичної допомоги.

При цьому, відповідних доказів, які б підтверджували факт наявності у підозрюваного таких захворювань, що виключають тримання його під вартою, матеріалами судового провадження не встановлено. Стороною захисту не надано жодних відомостей про неможливість перебування за станом здоров`я ОСОБА_7 під вартою, а будь-яких інших доказів, у яких би достовірно вказувалось на те, що підозрюваний з огляду на захворювання не може триматися під вартою матеріали судового провадження не містять.

Апеляційним суд бере до уваги аргументи, які наведені захисником підозрюваного у апеляційній скарзі, проте в даному конкретному випадку колегія суддів приходить до переконання, що ці аргументи не переважують вимог суспільного інтересу, який полягає у встановленні істини у справі, недопущенні перешкоджанню цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки підозрюваного і виконання процесуальних рішень по справі.

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів доходить висновку про те, що слідчим суддею щодо підозрюваного ОСОБА_7 обґрунтовано обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки існують ризики невиконання ним своїх процесуальних обов`язків, переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчинення іншого кримінального правопорушення, у зв`язку з чим, інший, менш суворий, запобіжний захід не зможе запобігти вищевказаним ризикам перешкоджання кримінальному провадженню та обґрунтовано відмовив у застосуванні особистої поруки.

Доводи апеляційної скарги про зменшення застави, апеляційний суд не бере до уваги, оскільки обговорюючи питання щодо зменшення підозрюваному ОСОБА_7 розміру застави, слід зазначити, що відповідно до ч.ч. 4,5 ст. 182 КПК України розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втратити заставу, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Суд першої інстанції при визначенні розміру застави дотримався вимог діючого законодавства в повному обсязі, з урахуванням ступеню тяжкості інкримінованого злочину та особи обвинуваченого.

З огляду на викладене вимоги апеляційної скарги захисника щодо скасування ухвали слідчого судді про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою задоволенню не підлягають.

Порушень норм кримінального процесуального закону, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, апеляційний суд не вбачає.

Згідно з положеннями п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Підсумовуючи вищенаведене колегія суддів дійшла висновку, що рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, вирішено з дотриманням вимог статей 177, 178, 182, 183 КПК України, ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими слідчим суддею, а тому апеляційна скарга захисника-адвоката ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 липня 2024 року про обрання щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді