Справа № 477/434/23
Провадження № 1-кп/477/76/24
УХВАЛА

за результатами підготовчого судового засідання

(повний текст)

17 вересня 2024 року м.Миколаїв

Колегія суддів Жовтневого районного суду Миколаївської області у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 , суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з секретарем - ОСОБА_4 ,

з участю:

прокурора - ОСОБА_5 ,

захисників - адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинувачених - ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

під час підготовчого судового засідання в залі судових засідань Жовтневого районного суду Миколаївської області по розгляду кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000396, по обвинуваченню ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого пунктами 1, 12 частини 2 статті 115 КК України,

В С Т А Н О В И В:

07 березня 2023 року до суду надійшов обвинувальний акт з додатками, передбаченими ч.4 ст. 291 КПК України, щодо ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого пунктами 1, 12 частини 2 статті 115 КК України, а саме: в умисному протиправному заподіянні смерті двом особам, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

09 березня 2023 року був проведений авторозподіл та кримінальне провадження передане для розгляду колегії суддів.

Ухвалою суду від 14 березня 2023 року у кримінальному провадженні було призначене підготовче судове засідання 25 квітня 2023 року о 15-30 годині, яке неодноразово відкладалось у зв`язку з неявкою учасників судового провадження.

Під час підготовчого судового засідання захисник ОСОБА_6 заявив клопотання про повернення обвинувального акта прокурору, як такого, що не відповідає вимогам закону, у задоволенні якого колегією суддів було відмовлено за відсутністю правових підстав, про що було винесено ухвалу, та колегія суддів прийшла до висновку, що перешкод для призначення судового розгляду за результатами підготовчого судового засідання не встановлено.

В зв`язку з чим кримінальне провадження, відповідно до п. 5 частини 3 статті 314 КПК України, слід призначити до судового розгляду.

Обвинуваченим було роз`яснено, що з огляду на введений у країні воєнний стан та внесеними у зв`язку з цим змінами до КПК України, вони не можуть клопотати про розгляд кримінального провадження судом присяжних, законом передбачений колегіальний розгляд кримінального провадження.

Клопотань щодо закритого розгляду справи не надходило.

Крім цього, захисником ОСОБА_8 було заявлене клопотання про скасування постанов слідчого, якими ОСОБА_14 та ОСОБА_15 визнані потерпілими у цьому кримінальному провадженні.

Своє клопотання обґрунтовував тим, що особи не належать до кола осіб, які відповідно до КПК України можуть бути визнані потерпілими.

Захисники та обвинувачені підтримали заявлене клопотання.

Прокурор заперечував щодо заявленого клопотання, пояснив, що слідчий залучив цих осіб, оскільки ті звернулись з відповідними заявами. ОСОБА_14 та ОСОБА_15 є двоюрідними сестрами ОСОБА_16 та ОСОБА_17 відповідно, інших близьких родичів у ОСОБА_16 та ОСОБА_17 немає. При цьому також зазначив, що документи, що підтверджують наявність родинних зв`язків відсутні, це підтверджується лише словами ОСОБА_14 та ОСОБА_15 . Щодо наявності доказів про понесену матеріальну шкоду ОСОБА_14 та ОСОБА_15 йому також невідомо.

Вислухавши думку учасників судового засідання колегія суддів щодо заявленого клопотання дійшла наступного висновку.

Частина 1 статті 55 КПК України визначає, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.

Відповідно до частини 6 вищезазначеної статті якщо внаслідок кримінального правопорушення настала смерть особи або особа перебуває у стані, який унеможливлює подання нею відповідної заяви, положення частин першої - третьої цієї статті поширюються на близьких родичів чи членів сім`ї такої особи. Потерпілим визнається одна особа з числа близьких родичів чи членів сім`ї, яка подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого, а за відповідним клопотанням - потерпілими може бути визнано кілька осіб.

Пунктом 1 статті 3 КПК України визначено, що близькі родичі та члени сім`ї - чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний брат, рідна сестра, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням, а також особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки, у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі.

З огляду на вищезазначене слід дійти висновку, що ОСОБА_14 та ОСОБА_15 не належать до кола осіб, які є близькими родичами чи членами сім`ї, оскільки доказів цього прокурором не зазначено та не надано. Суд критично сприймає твердження прокурора, що чинний КПК України не потребує документального підтвердження родинних зв`язків і слідчий може обмежитись заявою особи, яка просить визнати її потерпілим у провадженні.

Також прокурор не пояснив та не надав підтвердження того, що особам, які визнані потерпілими, було заподіяно моральну чи матеріальну шкоду.

Ні ОСОБА_14 , ні ОСОБА_15 , яким було роз`яснено право звернення з позовом про відшкодування заподіяної моральної, матеріальної шкоди, з таким позовами до суду не звернулись, що опосередковано підтверджує відсутність заподіяної шкоди.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що клопотання захисника є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, а постанови слідчого про визнання ОСОБА_14 та ОСОБА_15 потерпілими скасуванню.

Також під час підготовчого судового засідання прокурором було заявлене клопотання про продовження раніше обраного запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_13 .

Своє клопотання прокурор обґрунтовував тим, що обвинувачений ОСОБА_13 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 1, 12 ч. 2 ст. 115 КК України та існують ризики, передбачені ст. 11 КПК України, а саме переховування обвинуваченого від суду, вчиненні іншого кримінального правопорушення, можливість незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Наявність зазначених ризиків підтверджується поведінкою обвинуваченого, який ухилявся від суду, внаслідок чого був оголошений у розшук, а також обставинами вчинення обвинуваченим особливо тяжкого кримінального правопорушення, пов`язаного з спричиненням смерті двом особам, викладеного у обвинуваченні, з можливістю призначення, у випадку визнання винним, покарання у виді довічного позбавлення волі, відсутність будь-яких соціальних зв`язків, місця реєстрації чи проживання, а також підтверджених джерел до існування. Також, враховуючи, що обвинувачений знайомий з більшістю свідків у кримінальному провадженні є підстави, що перебуваючи на волі він матиме можливість впливати на свідків з метою зміни ними показів.

Вважає, що інший більш м`який запобіжний захід не зможе належним чином запобігти зазначеним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_13 та його захисник ОСОБА_9 заперечували проти задоволення клопотання прокурора та просили обрати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою. Заперечували щодо існування ризиків, пояснили, що з свідками обвинувачений неприязних стосунків не має, спілкується з ними.

Інші захисники та обвинувачені залишили вирішення цього питання на розсуд суду.

Вислухавши думку учасників судового засідання, вивчивши матеріали справи та клопотання колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з Рішенням Конституційного Суду від 23.11.2017 року у справі № 1-р/2017, запобіжні заходи (домашній арешт та тримання під вартою), які обмежують передбачене частиною першою статті 29 Конституції України право людини на свободу та особисту недоторканність, можуть бути застосовані судом на стадії судового провадження у суді першої інстанції, зокрема під час підготовчого судового засідання, за наявності клопотання прокурора (частина четверта статті 176 Кодексу).

Статтею 29 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Частиною 3 статті 315 КПК України визначено, що під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 177 Кримінального процесуального Кодексу України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, в тому числі: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні.

Підставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити перелічені дії.

Як скеровує практика ЄСПЛ тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи (справа «Лабіта проти Італії», справа «Харченко проти України»).

У провадженні Жовтневого районного суду Миколаївської області з 09 березня 2023 року перебуває кримінальне провадженні по обвинуваченню ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого пунктами 1, 12 частини 2 статті 115 КК України. Через неявку учасників судового провадження протягом тривалого часу суд не в змозі провести підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 23 липня 2024 року обвинуваченому ОСОБА_13 був обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк дії якого спливає 20 вересня 2024 року.

Нині кримінальне провадження знаходиться на стадії підготовчого судового засідання, об`єктивно закінчити розгляд кримінального провадження та ухвалити рішення до закінчення строку обраного запобіжного заходу неможливо. У зв`язку з чим клопотання прокурора підлягає невідкладному розгляду.

Як вбачається з поданого клопотання та матеріалів провадження обвинувачений ОСОБА_13 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину та наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме: переховування обвинуваченого від суду; вчинення іншого кримінального правопорушення; незаконний вплив на свідків. ОСОБА_13 хоча раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, (про що зазначено у обвинувальному акті, доказів зворотного суду не надано), підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, в результаті якого позбавлено життя двох людей, не має сталих соціальних зв`язків, не працює, а отже не має стабільного джерела доходу. Утриманців не має. Вказане свідчить про відсутність стримуючих факторів, а тому усвідомлюючи тяжкість покарання у разі визнання його винуватим у вчиненні злочину, обвинувачений може ухилитись від суду.

Обвинувачений ОСОБА_13 протягом тривалого часу свідомо та умисно не виконував свій процесуальний обов`язок щодо явки в судове засідання та ухилявся від суду:

З огляду на матеріали справи обвинувачений ОСОБА_13 05.03.2024 року не з`явився у підготовче судове засідання. Як пояснила його захисник ОСОБА_9 її підзахисний, з його слів, перебував на лікуванні в ЛШМД до 01.03.2024 року. Проте, ані захисник, ані обвинувачений доказів на підтвердження цієї обставини не надали. З огляду на що, судом було ухвалене рішення про привід обвинуваченого.

29.04.2024 року обвинувачений ОСОБА_13 у підготовче судове засіданні знову не з`явився, привід не виконаний. З огляду на матеріали щодо неможливості виконання приводу, ОСОБА_13 за адресою, яка вказана у обвинувальному акті, проживав час від часу, станом на 29.04.2024 року за вказаною адресою не проживає, місцезнаходження його невідоме.

18.06.2024 року обвинувачений ОСОБА_13 в черговий раз не з`явився до суду. За клопотанням прокурора обвинувачений був оголошений у розшук, а також подав клопотання щодо обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою та щодо затримання обвинуваченого з метою приводу для розгляду вищезазначеного клопотання.

Ухвалою Жовтневого районного суду Миколаївської області від 18 червня 2024 року обвинувачений ОСОБА_13 був оголошений у розшук та був наданий дозвіл на його затримання з метою приводу для розгляду клопотання щодо обрання йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

23 липня 2024 року обвинувачений був доставлений до суду та йому був обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Крім цього, як вбачається з пояснень обвинуваченого в судовому засіданні під час обрання йому запобіжного заходу, раніше йому вже обирався запобіжний захід у виді тримання під вартою, який ухвалою апеляційної інстанції був змінений на домашній арешт, який він також порушував, оскільки мав працювати щоб заробити собі на прожиття.

Аналізуючи вищезазначене, слід дійти висновку, що ризик переховування від суду знайшов своє підтвердження в ході розгляду клопотання.

Також, оскільки ОСОБА_13 відоме місце проживання свідків, які ще не допитані в судовому засіданні, він, з огляду на характер злочину у якому обвинувачується та який є насильницьким, може незаконно вплинути на свідків з метою зміни їх показань задля уникнення відповідальності. Обвинувачений та захисник у своїх поясненнях зазначали, що обвинувачений по сусідськи спілкується зі свідками, що також підтверджує наявність цього ризику.

Щодо ризику продовження злочинної діяльності, то з урахуванням обставин вчинення обвинуваченим особливо тяжкого кримінального правопорушення, пов`язаного з спричиненням смерті двом особам, відсутності будь-яких соціальних зв`язків, місця реєстрації чи проживання, а також підтверджених джерел до існування, слід дійти висновку існування такого ризику.

Таким чином, аналізуючи вищезазначене, слід дійти висновку, що ризики, зазначені у клопотанні знайшли своє підтвердження в судовому засіданні.

За такого, клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу є обґрунтованим, та підлягає задоволенню, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж той, який запропоновано прокурором, є недоцільним, більш м`які запобіжні заходи, у тому числі й з огляду на пояснення обвинуваченого, не зможуть запобігти визначеним ризикам.

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_13 та захисника ОСОБА_9 щодо обрання обвинуваченому запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі є необґрунтованими та не підлягають задоволенню з огляду на вищезазначене.

Будь-які інші заяви, клопотання, які стосуються розгляду справи та які необхідно вирішити до початку судового розгляду, учасниками підготовчого судового засідання не заявлялись.

Керуючись ст. ст. ст. ст. 176-178, 182, 183, 314-315, 369-372, 376 КПК України,

У Х В А Л И В:

Призначити судовий розгляд у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000396, по обвинуваченню ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого пунктами 1, 12 частини 2 статті 115 КК України, 24 вересня 2024 року о 12-45 годині в залі судових засідань Жовтневого районного суду Миколаївської області (м. Миколаїв, вул. Ольшанців, 77).

Судовий розгляд кримінального провадження здійснювати колегіально у складі колегії суддів у відкритому судовому засіданні.

В судове засідання викликати: прокурора, обвинувачених - ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , захисників - адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .

Клопотання захисника адвоката ОСОБА_8 про скасування постанов слідчого - задовольнити.

Скасувати постанови слідчого СВ ВП №4 Миколаївського РУП ГУНП у Миколаївській області: від 06.09.2022 року про визнання потерпілим ОСОБА_14 та від 13.09.2022 року про визнання потерпілим ОСОБА_15 у цьому кримінальному провадженні.

Клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу обвинуваченому - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів з 17 вересня 2024 року по 15 листопада 2024 року включно з утриманням його в ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор».

Строк дії ухвали по 15 листопада 2024 року включно.

Копію ухвали направити начальнику ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» для виконання.

Ухвала в частині запобіжного заходу може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з дня оголошення тексту ухвали. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений 19 вересня 2024 року.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3