Провадження №: 1-кс/755/3061/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" жовтня 2024 р. Дніпровський районний суд міста Києва (далі - Суд) у складі слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 та прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Києві клопотання старшого слідчого Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_4 про арешт майна у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31 січня 2024 року за № 0000007, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 263 Кримінального кодексу (далі КК) України, установив:

І. СУТЬ КЛОПОТАННЯ

До слідчого судді цього місцевого суду надійшло вказане клопотання слідчого, котре погоджене з прокурором у кримінальному провадженні - прокурором Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , про арешт майна у межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 31 січня 2024 року за № 0000007, у порядку ст. 170 Кримінального процесуального кодексу (далі КПК) України.

У клопотанні вказується, що Дніпровським УП ГУ НП в м. Києві здійснюється досудове розслідування цього кримінального провадження у ході якого встановлено, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,за попередньою групою осіб разом із ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з корисливих мотивів незаконно позбавили волі громадянина Туреччини ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , способом, небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, що супроводжувалося заподіянням йому фізичних страждань.

У зв`язку з викладеним, 22 вересня 2024 року старшим слідчим СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_10 було проведено невідкладний обшук (дозвіл на обшук отримано постфактум) квартири АДРЕСА_1 за місцем проживання ОСОБА_8 .

В ході проведення обшуку виявлено та вилучено: п`ять кущів рослинного походження зеленого кольору (поміщено до картонної коробки, яку скріплено стрічками NPU2287311, NPU2287310); мобільний телефон Нокіа, імеі НОМЕР_1 , з сім карткою НОМЕР_2 (поміщено до спецпакету ІСR0127330); 13 зв`язок ключів (поміщено до спецпакету WAR1326907); мобільний телефон марки Айфон 6 (поміщено до спецпакету ICR0024973); волонтерське посвідчення на імя ОСОБА_8 (поміщено до спецпакету ICR0127329); планшет марки Айпад Про (поміщено до спецпакету PSP4177938); скляна банка з речовиною рослинного походження (поміщено до спецпакету PSP4177934); скляна банка з речовиною рослинного походження (поміщено до спецпакету WAR1326908); зіп-пакет з речовиною рослинного походження (спецпакет CRI1271678); ключі від квартири та первинне упакування (спецпакет CRI1271679); ключі від автомобіля з брелком сигналізації (спецпакет CRI1271677).

22 вересня 2024 року вказане майно визнано, в порядку ст. 98 КПК України, речовими доказами.

Отже,наявні підстави передбачені п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК, для накладення арешту на вилучене майно.

ІІ. ПРОЦЕДУРА

22 вересня 2024 року проведено невідкладний обшук вказаної квартири.

23 вересня 2024 року подано клопотання про арешт майна, яке ухвалою від 23 вересня 2024 року повернуто прокурору для усунення недоліків в 72 години з моменту отримання цього судового рішення, яке отримано прокурором того ж дня.

25 вересня 2024 року подано це клопотання про арешт майна (відповідно звернення є таким, що надійшло у межах строку визначеного ч. 5 ст. 171 КПК).

При цьому, забігаючи наперед, слідчий суддя щодо права слідчого на звернення із клопотанням за його погодження з прокурором, зауважує, що таке звернення слідчого, яке було погоджене прокурором, жодним чином не звузило права імовірної третьої особи (про котру йшлося на дату формування первинного клопотання, тобто 22 вересня 2024 року), не змінило момент виникнення таких прав та не спричинило жодних негативних наслідків, а обраний прокурором спосіб звернення до суду з клопотанням через погодження дій слідчого не суперечить ч. 2 ст. 64-2 КПК.

Питання щодо того, хто має право на звернення із клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні, регулюється ст. 171 КПК.

Із клопотанням про арешт майна до слідчого судді має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором (ч. 1 ст. 171 КПК).

Клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, серед іншого, за участю слідчого та/або прокурора (ч. 1 ст. 172 КПК).

У свою чергу ч. 1, 2 ст. 64-2 КПК передбачають, що третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи. Третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.

На думку слідчого судді, зміст наведених ч. 1 ст. 171 і ч. 1 ст. 172 КПК дозволяє дійти висновку, що слідчий на рівні із прокурором наділений правом на звернення до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, а також на участь у судовому засіданні під час розгляду такого клопотання. Єдиною особливістю, що відрізняє у такій ситуації подання клопотання слідчим від його подання прокурором є необхідність слідчому перед зверненням до слідчого судді з відповідним клопотанням отримати погодження прокурора.

Отже, ст. 64-2 КПК не є тією нормою, яка визначає належного суб`єкта на звернення із клопотанням про арешт майна, оскільки дане питання урегульовано ст. 171, 172 КПК.

Враховуючи зазначене, оскільки слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна за погодженням із прокурором, тому він мав право на відповідне звернення з таким клопотанням.

Тим паче, що на дату 24 вересня 2024 (дата формування клопотання, поданого на виконання ухвали від 23 вересня 2024 року, та погодження прокурором) та 25 вересня 2024 року (дата отримання його судом) власник майна мав у провадженні уже статус підозрюваного, згідно ст. 42 КПК.

ІІІ. ПОЗИЦІЇ СТОРІН

Прокурор групи прокурорів - прокурор Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 подане клопотання підтримала, з наведених у ньому передумов. В частині мобільних телефонів та планшетів вказавши на факт потреби їх аналізу та дослідження надалі у ході слідства, оскільки йдеться про вчинення діяння за ст. 187 КК організованою групою.

В свою чергу, ураховуючи норми ст. 22, 26, 172 КПК України, слідчим суддею визнано за можливе провести цей судовий розгляд за даної явки.

ІV. ПРАВО, ЯКИМ КЕРУВАЛАСЯ СЛІДЧИЙ СУДДЯ

Кримінальний процесуальний кодекс України

Стаття 170. Накладення арешту на майно

1. Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, […].

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

2. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів.

3. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

10. Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

11. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

V. ОЦІНКА СЛІДЧОГО СУДДІ

Вирішуючи питання про арешт майна з метою збереження речових доказів, слідчий суддя повинен встановити, чи єдостатні підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК.

Дана стаття КПК (ст. 98) регламентує, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ч. 1). Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в ч. 1 цієї статті.

При цьому, слушним буде зауважити, що кожна річ може бути, у порядку ст. 110 КПК, визнана речовим доказом, якщо має значення, на переконання слідчого або прокурора, для кримінального провадження, однак визнання компетентною особою того чи іншого предмета речовим доказом не визначає його як річ,що відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК, для цілей передбачених ч. 3 ст. 170 КПК, а лише вказує на його речове походження.

Питання відповідності майна критеріям ст. 98 КПК, для цілей визначених п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК, аналізується під час розгляду клопотання про арешт такого майна у порядку ст. 94 КПК слідчим суддею виходячи з фактичних обставин справи та суті вчинюваного кримінального правопорушення.

В цьому випадку, наведене майно, згідно постанови слідчого від 22 вересня 2024року, визнано речовим доказом, у порядку ст. 98 КПК, з наведеним відповідних мотивів такого визнання.

В свою чергу, слідчим суддею шляхом дослідженні матеріалів провадження у порядку ст. 94 КПК встановлено, що майно відповідає критеріям ст. 98 вказаного Кодексу, тобто існує дійсна сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, котре розслідується у межах кримінального провадження.

Обставини передбачені абз. 2 ч. 3 ст. 170 КПК також є дійсними, враховуючи аргументи відображені у клопотанні щодо мети арешту.

Саме клопотання відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

Зазначене майно відноситься до видів передбачених Главою 17 Розділу ІІ КПК України, на які може бути накладено арешт.

У судовому засіданні слідчим суддею не встановлено, що клопотання суперечить вищезазначеним вимогам КПК України, тобто не містить правових підстав для арешту майна, достатності доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, вказівки на розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження або не є пропорційним, тобто не відповідає тяжкості правопорушення і становитиме особистий і надмірний тягар для володільця майна.

З огляду на зазначене, слідчий суддя погоджується з позицією про те, що необхідно накласти арешт на це майно, на підставі ст. 170 КПК, оскільки є достатні підстави вважати, що це майно відповідає критеріям, зазначеним у пункті першому частині другій статті 170 цього Кодексу.

VІ. ВИСНОВОК

Отже, є дійсними обставини регламентовані п. 1 ч. 2, абз. 2 ч. 3 ст. 170 КПК України.

Вказане майно відповідає критеріям ч. 10 ст. 170 КПК України.

З огляду на зазначене, слідчий суддя враховуючи правову підставу для арешту майна; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню та, вважає за необхідне застосувати найменш обтяжливий спосіб арешту майна, тобто такий спосіб арешту майна, який не призведе до наслідків, які суттєво позначаються на інтересах осіб та накласти арешт саме на підставі ч. 2 ст. 170 КПК України, оскільки існує обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти з дотриманням відповідних положень національного законодавства та принципів верховенства права.

На підставі викладеного та керуючись статтями 131-132, 170-173, 309, 369-372, 376 Кримінального процесуального кодексу України, Суд постановив:

клопотання - задовольнити.

Накласти арешт майно вилучене у ході обшуку за адресою АДРЕСА_2 , а саме: мобільний телефон Нокіа, імеі НОМЕР_1 , з сім карткою НОМЕР_2 ; мобільний телефон марки «Айфон 6»; планшет марки «Айпад Про»; 2 скляні банки з речовинами рослинного походження; зіп-пакет з речовиною рослинного походження, 13 зв`язок ключів; волонтерське посвідчення на ім`я ОСОБА_8 ; ключі від квартири та від автомобіля з брелком сигналізації, п`ять кущів рослинного походження зеленого кольору, шляхом позбавлення права розпорядження, користування та відчуження.

Ухвала підлягає негайному виконанню на всій території України.

В силу ст. 175 КПК України, негайне виконання ухвали про арешт майна покласти на прокурора Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1