Справа № 359/857/21
Провадження № 1-кп/359/577/2024
У Х В А Л А

в порядку ст. 331 КПК України

10 вересня 2024 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5

у відкритому судовому засіданні з технічною фіксацією в залі суду під час судового розгляду кримінального провадження № 0000130, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.04.2020 року, по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України,

розглянувши клопотання прокурора Печерської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

в с т а н о в и в :

У провадженні Бориспільського міськрайонного суду Київської області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України.

Прокурор в судовому засіданні подав письмове клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зважаючи на те що існують ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, обвинувачений ОСОБА_4 , розуміючи невідворотність покарань, які до нього можуть бути застосовані, може не з`являтися до суду, тобто обвинувачений може переховуватися від суду, а тому існує ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. На даний час, в ході проведення судового розгляду не встановлено офіційне місце роботи, і відповідно обвинувачений ОСОБА_4 , не має стабільного заробітку та постійного джерела прибутку, у зв`язку з чим існує ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Отже, ризики, які були враховані судом при обранні стосовно обвинуваченого запобіжного заходу та під час продовження строку його дії, на даний час не втратили свою актуальність, тому вважає, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належної його поведінки. Прокурор вказав на наявність підстав для продовження строків тримання під вартою обвинуваченого, із урахуванням характеризуючих даних про особу обвинуваченого та тяжкості кримінальних правопорушень, у яких він обвинувачується, з подальшим існуванням ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти продовження тримання обвинуваченого під вартою. В обґрунтування своїх заперечень, вважав пред`явлене обвинувачення необґрунтованим, а також вважав за можливе змінити запобіжний захід обвинуваченому із тримання під вартою на альтернативний, більш м`який, не пов`язаний з тримання під вартою. Так, на думку захисника обвинуваченого, стороною обвинувачення не було доведено наявність ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а тому такі ризики відсутні, а також не доведено факт того, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може забезпечити належної поведінки обвинуваченого. Тому адвокат ОСОБА_5 просив відмовити у задоволенні цього клопотання.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав думку свого захисника.

Заслухавши думку учасників процесу, суд дійшов таких висновків.

Згідно ч. 1, ч. 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Встановлено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, що продовжує свою дію щодо обвинуваченого ОСОБА_4 на підставі ухвали Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17.07.2024 року закінчується о 24.00 год. 14.09.2024 року, однак завершити розгляд справи до указаної дати неможливо, а наступне судове засідання призначено на 14:00 год. 14.10.2024 року.

Згідно з ч. 1 ст. 183 цього ж Кодексу тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам переховування від суду та (або) перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Так, згідно з п. 1, п. 5 ч. 1, ч. 2 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити ці дії.

Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.

При цьому, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року, рішення "Лабіта проти Італії" від 06.04.2000 р., рішення "Летельє проти Франції" від 26.06.1991 р.).

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжних заходів є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

У ч. 1 ст. 178 цього Кодексу закріплено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності цих ризиків слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання; майновий стан підозрюваного та наявність повідомлення йому про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

Так, як вбачається з обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні двох кримінальних правопорушень, одне з яких, зокрема, передбачене ч. 1 ст. 307 КК, відповідно до ст. 12 КК є тяжким злочином, у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років.

Суд звертає увагу на те, що оцінка обґрунтованості пред`явленого особі обвинувачення судом здійснюватиметься після закінчення судового розгляду під час ухвалення вироку. Станом на 10.09.2024 року перелік доказів зазначений у реєстрі матеріалів досудового розслідування, які приєднані до матеріалів кримінального провадження, є вагомим.

Так, у кримінальному провадженні наявні обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання особі одного із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 , серед іншого, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачено лише покарання у виді позбавлення волі, а тому, будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину та покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винуватим, існує реальний ризик того, що обвинувачений може переховуватися від суду.

Також суд враховує, що кримінальні правопорушення у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , пов`язані з незаконним обігом наркотичних засобів, відносяться до кримінальних правопорушень підвищеної суспільної небезпеки. Незаконне придбання, зберігання з метою подальшого збуту наркотичних засобів, відповідальність за що передбачена ст. 307 КК України, перш за все порушує встановлений законодавством порядок їх обігу, внаслідок якого задовольняється незаконний попит, зокрема, на наркотичні засоби, що істотно підвищує ступінь та характер суспільної небезпеки даного діяння.

Крім того, характер інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень свідчить про наявність достатніх підстав для критичної оцінки моральних якостей обвинуваченого, що підтверджує ймовірність його свідомої непроцесуальної поведінки.

Також встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 ніде офіційно не працює та суспільно-корисною працею не займається, тобто не має постійного джерела прибутку, що свідчить про можливий ризик продовження злочинної діяльності у випадку перебування його на свободі.

Крім того, судом враховується, що у провадженні Печерського районного суду м. Києва перебувають матеріали кримінального провадження № 0000349 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307 КК, та Печерським районним судом м. Києва, на даний час, продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Це в свою чергу може свідчити, що особа обрала стійку лінію антисоціальної поведінки та незаконного здобуття коштів для існування.

Наведене вище є достатньо вагомими підставами для прийняття обвинуваченим ОСОБА_4 спроб вчинити інше кримінальне правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів або інші корисливі злочини, у разі перебування на волі, оскільки останній не має стабільного заробітку. З огляду на викладене та враховуючи дані про особу обвинуваченого, суд вважає, що існує ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

На підставі вище викладеного, враховуючи дані про особу обвинуваченого, який офіційно не працевлаштований, суспільно-корисною працею не займається, не має постійного джерела прибутку, проживає в орендованому житлі, не має міцних соціальних зв`язків, який обвинувачується серед іншого, у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, перелік доказів зазначений у реєстрі матеріалів досудового розслідування є вагомим, його підвищену суспільну небезпечність, а також наявність щодо нього іншого кримінального провадження, де останній обвинувачується, серед іншого у вчиненні аналогічного злочину, суд дійшов висновку про доведеність стороною обвинувачення ризиків: переховування від суду та ризику вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах провадження відсутні. Водночас вірогідність настання вказаних ризиків є досить високою.

Усі ці ризики свідчать про неможливість застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, які є реальними, досить високими та очевидними. Жоден з більш м`яких запобіжних заходів, на переконання суду, не здатен в повній мірі нівелювати визначені вище ризики, передбачені п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, які станом на 10.09.2024 року не перестали існувати та не зменшилися.

Таким чином, суд вважає, що встановлені вище обставини є достатніми для продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

У справі наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинуваченого. При цьому, суд оцінює суворість можливого покарання для обвинуваченого та визнає за реальну небезпеку можливість його ухилення від правосуддя у разі не застосування найсуворішого запобіжного заходу.

Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням наявності ризиків, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого ОСОБА_4 судом на теперішній час не встановлено. Стороною захисту не надано доказів на підтвердження того, що обвинувачений не може утримуватися під вартою.

Вищезазначені обставини є виправданими та необхідними елементами (ризиками), що визначають та виправдовують потребу в триманні обвинуваченого під вартою. Підстав для обрання більш м`якого запобіжного заходу не вбачається.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, особливо в умовах воєнного стану, який запроваджений на території України.

Встановлено, що запобігання наведених вище ризиків становить суспільні інтереси, які полягають в забезпеченні правопорядку, відновленні порушених прав, свобод особи та інтересів держави, та відправлення кримінального судочинства. Ці інтереси мають превалююче значення та виправдовують продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого.

Таким чином, з метою забезпечення виконання процесуальних рішень у справі, забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити вказані ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, враховуючи інтереси суспільства у відношенні суспільної безпеки, суд вважає допустимим продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

Судом не встановлено, а стороною захисту в судовому засіданні не доведено, що більш м`який запобіжний захід зможе запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_4 .

При цьому, на думку суду, станом на 10.09.2024 року обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою узгоджується також зі стадією судового провадження та з урахуванням терміну, протягом якого ОСОБА_4 вже утримується під вартою, і являє собою єдиним засобом уникнення ризиків, що указані вище, а їх реальність настання не збігла з часом проведення розгляду справи в суді.

З цього приводу, клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 177-178, 183, 184, 331, 350, 376 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб без визначення розміру застави.

Продовжити утримувати обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в умовах Держаної установи «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, до 24.00 год. 09 листопада 2024 року.

Ухвала суду про продовження дії обвинуваченому запобіжного заходу може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`яти днів з моменту проголошення ухвали суду через Бориспільський міськрайонний суд Київської області.

Оголошення повного тексту ухвали суду здійснено о 09:00 год. 13.09.2024 року.

Головуючий: ОСОБА_1