УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2024 року

м. Київ

справа № 757/54107/23

провадження № 51-4610ск24

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах заставодавців ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на ухвалу Київського апеляційного суду від 19 липня

2024 року про повернення апеляційної скарги на вирок Печерського районного суду

м. Києва від 05 грудня 2023 року щодо ОСОБА_7 ,

встановив:

Вироком Печерського районного суду м. Києва від 05 грудня 2023 року затверджено угоду від 09 листопада 2023 року між прокурором відділу Київської міської прокуратури та обвинуваченим ОСОБА_7 про визнання винуватості

у кримінальному провадженні № 000807 від 12 липня 2019 року;

ОСОБА_7 визнано винуватим та призначено йому покарання за ч. 2

ст. 189 Кримінального кодексу України (далі - КК) у виді позбавлення волі на строк

4 роки. На підставі ст. 75 КК ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання

з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 2 роки.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 19 липня 2024 року апеляційну скаргу представника заставодавців ОСОБА_5 та ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_4 повернуто особі, яка її подала.

Зі змісту касаційної скарги убачається, що адвокат ОСОБА_4 не погоджується

із зазначеною ухвалою апеляційного суду та порушує питання про її перегляд

в касаційному порядку.

Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, та копії судових рішень, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до положень п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги

та наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав

для задоволення скарги немає.

Згідно з вимогами п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК апеляційна скарга повертається, якщо її подала особа, яка не має права подавати апеляційну скаргу.

Коло осіб, які мають право подати апеляційну скаргу, визначено ст. 393 КПК. Згідно

з п. 10 ст. 393 КПК апеляційну скаргу мають право подати інші особи у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 475 КПК вирок на підставі угоди може бути оскаржено у порядку, передбаченому цим Кодексом, на підставах, передбачених ст. 394 КПК.

Згідно з ч. 4 ст. 394 КПК вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржено:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно на підставах: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, установлених частинами 4, 6, 7 ст. 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладання угоди; 2) прокурором виключно на підставах: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч. 4 ст. 469 цього Кодексу угоди не може бути укладено.

Відповідно до правового висновку Об`єднаної палати ККС ВС у постанові від 18 травня 2020 року у справі № 639/2837/19 суддя-доповідач суду апеляційної інстанції, вирішуючи відповідно до вимог ст. 398 КПК питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою іншої особи (захисника чи представника іншої особи) на вирок на підставі угоди, має впевнитися, що у тексті вироку зазначено такі дані, які прямо вказують на конкретну особу, або визнані встановленими такі обставини, які дозволяють апеляційному суду (судді-доповідачеві) з впевненістю ідентифікувати іншу особу; крім того, вирок має стосуватися прав, свобод та інтересів цієї іншої особи.

Як убачається зі змісту касаційної скарги та копії оскарженого судового рішення,

адвокат ОСОБА_4 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою

в інтересах заставодавців ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 .

Вироком Печерського районного суду м. Києва від 05 грудня 2023 року затверджено угоду від 09 листопада 2023 року між прокурором відділу Київської міської прокуратури та обвинуваченим ОСОБА_7 .

В оскарженій ухвалі суд апеляційної інстанції зазначив, що вищевказаний вирок

з огляду на формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, стосується виключно обвинувачення ОСОБА_7 .

При цьому суд, як убачається з копії оскарженої ухвали, навів також правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 03 березня 2016 року (справа

№ 5-347кс15), згідно якого конституційний принцип забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду гарантує право звернення до суду зі скаргою

в апеляційному чи касаційному порядку, яке має бути реалізовано, за винятком встановленої законом заборони на таке оскарження; і при цьому відсутність «інших осіб» у вичерпному переліку суб`єктів оскарження, передбаченому ст. 394 КПК, за умови,

що судове рішення стосується їх прав, свобод та інтересів, не є перешкодою в доступі

до правосуддя та звернення до суду вищої інстанції, що передбачено ч. 2 ст. 24 КПК.

Разом із тим, апеляційний суд зазначив, що дослідження правомірності дій інших осіб, зокрема заставодавців ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , які не є учасниками цього кримінального провадження та не брали участь у його розгляді, суд не здійснював, а отже не вирішував наперед питання про їх права, свободи чи інтереси та не має преюдиціального значення щодо них.

Таким чином, апеляційний суд, дійшовши висновку про те, що в апеляційній скарзі

не наведено переконливих даних стосовно того, що вказаний вирок може стосуватися прав, свобод чи інтересів саме ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , обґрунтовано повернув апелянту, а саме їх представнику ОСОБА_4 , на підставі п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК його апеляційну скаргу як особі, яка не має права її подавати на вирок суду від 05 грудня 2023 року щодо ОСОБА_7 .

З огляду на наведене, а також зважаючи на те, що обґрунтування касаційної скарги адвоката ОСОБА_4 не містить доводів, які викликають необхідність перевірки

їх матеріалами кримінального провадження, а із касаційної скарги та доданої копії судового рішення вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд

постановив:

Відмовити адвокату ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою, поданою в інтересах заставодавців ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , на ухвалу Київського апеляційного суду від 19 липня 2024 року про повернення апеляційної скарги на вирок Печерського районного суду м. Києва від 05 грудня

2023 року щодо ОСОБА_7 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3