печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2024 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту накладеного на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 07.04.2023 у рамках кримінального провадження № 0000177,-

В С Т А Н О В И В:

В провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 11.07.2023 у справі 757/26668/23-к, а саме LEXUS, моделі LX570, VIN: НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ключі від вказаного автомобіля та негайно повернути тимчасово вилучене майно власнику.

Мотивуючи зазначене клопотання, заявник вказує, що арешт майна накладено необґрунтовано, без всебічного і об`єктивного дослідження всіх обставин по справі, накладений арешт порушує право на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном. До того ж, при накладенні арешту не було враховано відсутність правової підстави для його арешту.

Окрім того вказує, що прокурором не було наведено жодних доказів необхідності в накладенні арешту на майно, не обґрунтовано зв`язок арештованого майна з кримінальним провадженням, а посилання прокурора на те, що транспортний засіб підпадає під ознаки речових доказів як майно, здобуте злочинним шляхом, не відповідає дійсності.

Зазначає, що автомобіль марки LEXUS, моделі LX570, VIN: НОМЕР_1 не відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

У судове засідання адвокат не з`явився. До суду надійшла заява адвоката ОСОБА_5 про розгляд клопотання за його відсутності, вимоги підтримує, просить задовольнити.

Представник органу досудового розслідування у судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду клопотання повідомлявся належним чином, про причини неявки до суду не повідомив.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали провадження за клопотанням, приходить до наступного висновку.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 07.04.2023 до Печерського УП ГУНП у м. Києві, надійшов рапорт від поліцейського ППОП №1 ГУНП у м. Києві про те, що 07.04.2023 під час патрулювання було зупинено автомобіль марки LEXUS, моделі LX570 чорного кольору під керуванням громадянина України у якого під час перевірки документів було виявлено ознаки підробки свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

07.04.2023 працівниками поліції Печерського управління поліції ГУНП в м. Києві зупинено та вилучено автомобіль LEXUS, моделі LX570, VIN: НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію ТЗ серія НОМЕР_2 , під керуванням іншої особи.

11.07.2023 слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва у справі 757/26668/23-к винесено ухвалу про накладення арешту на автомобіль LEXUS, моделі НОМЕР_3 , VIN: НОМЕР_1 та ключі від вказаного автомобіля.

Разом з тим, з вказаним транспортним засобом, а саме автомобілем марки «Lexus», модель «LX570», чорного кольору проведено транспортно-трасологічну експертизу з метою встановлення чи змінювався ідентифікаційний номер шасі (рами) транспортного засобу марки «Lexus», модель « НОМЕР_3 в рамках досудового розслідування у формі дізнання кримінального провадження № 0000177 від 07.04.2023 за ч. 4 ст. 358 КК України. Так, відповідно до висновку експерта від 31.05.2023 № СЕ-19/111-23/19259-КДТ3 за результатами проведеної судової транспортно-трасологічної експертизи у кримінальному провадженні №0000177 від 07.04.2023 встановлено наступне: Маркувальні позначення ідентифікаційного номера шасі, ,які нанесені на раму автомобіля марки Lexus LX570 чорного кольору, змінам не піддавались та являються первинними; Ідентифікаційний номер кузова наданого на дослідження автомобіля марки LEXUS LX570 чорного кольору, реєстраційний номер змінювався, шляхом видалення ідентифікаційної таблички під переднім вітровим склом та видалення зовнішньої частини стійки з закріпленою на ній дублюючої таблички з первинним ідентифікаційним номером та з подальшим закріпленням в дані місця кустарним способом інших табличок від іншого автомобіля.

Також, під час досудового розслідування кримінального провадження встановлено, що Дніпровським УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0001696 від 14.02.2018 з кваліфікацією кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.289 КК України, в рамках якого автомобіль марки LEXUS Моделі LX 570, який має номер кузова НОМЕР_1 оголошено в розшук у зв`язку з незаконним заволодінням.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Виходячи із аналізу викладеного, вказана норма пов`язує право слідчого судді на скасування арешту майна, із можливістю надання учасникам процесу, доказів та відомостей, які вказуватимуть, що арешт накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба та доведеності перед слідчим суддею їх законності та переконливості.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, згідно вимог ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту для третіх осіб, а також розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Так, метою арешту майна, є визначеною в п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, тобто з метою забезпечення збереження речового доказу у кримінальному провадженні.

Аналізуючи положення кримінально процесуального законодавства з приводу накладення арешту на майно особи, обов`язковою передумовою, яка обґрунтовує необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, є наявність достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину, наявність обґрунтованої підозри, підставу для арешту майна; наслідки арешту для третіх осіб, а також розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, що визначено положенням ч. 2 ст. 173 КПК України.

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що слід врахувати необхідність забезпечення справедливого балансу між конкуруючими інтересами відповідної особи і суспільства в цілому. Необхідно зважати й на те, що цілі, згадані в цьому положенні можуть мати певне значення при визначені того, чи забезпечено баланс між вимогами відповідних суспільних інтересів і основоположним правом заявника на власність. В обох контекстах держава користується певним полем розсуду при визначені заходів, які необхідно вжити для забезпечення дотримання Конвенції. Рішення «Sargsyan v. Azerbaijan», n.220.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Нормою ст. 41 Конституції України встановлюється непорушність права особи на володіння, користування і розпорядження своєю власністю.

Відповідно до положень ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

За таких обставин, відсутні відомості вважати, що арештоване майно відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України і є безпосередньо предметом кримінального правопорушення що розслідується.

У відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», «Кушоглу проти Болгарії»). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»).

Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Разом з тим, слідчому судді не надано доказів та не доведено існування правових підстав для подальшого збереження арешту майна, та відсутніми ризиками які слугували підставами для накладення арешту на майно.

Окрім цього, є слушними доводи заявника про те, що прокурором необґрунтовано зв`язок арештованого майна з кримінальним провадженням, а посилання прокурора на те, що транспортний засіб підпадає під ознаки речових доказів як майно, здобуте злочинним шляхом, не відповідає дійсності.

За таких обставин, слідчий суддя знаходить обґрунтованими доводи заявника, що лягли в основу підстав для скасування арешту майна.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься верховенство права, законність та недоторканність права власності.

Статтями 7, 16 КПК України визначено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Враховуючи вказане, клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись, ст. 41 Конституції України, ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 174, 309 КК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту накладеного на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 07.04.2023 у рамках кримінального провадження № 0000177 - задовольнити.

Скасувати арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 11.07.2023 у справі 757/26668/23-к, а саме автомобіль LEXUS, моделі LX570, VIN: НОМЕР_1 та ключі від вказаного автомобіля, які належать на праві власності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1