Номер провадження: 11-сс/813/1518/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.10.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 , що діє в інтересах ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 19.09.2024 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту, щодо:

ОСОБА_7 ( ОСОБА_9 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Тбілісі Грузія, громадянина Грузії, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

який розшукується компетентними органами Грузії для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.2 та ч.3 ст.180 КК Грузії,

встановив:

оскарженою ухвалою слідчого судді задоволено клопотання керівника Приморської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_10 та громадянину ОСОБА_11 , ( ОСОБА_9 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено строк дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_3 , в період часу з 23:00 по 06:00 наступної доби, строком на 60 днів, а саме до 17.11.2024 року, із продовженням строку дії покладених на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

1) прибувати до прокурора, слідчого судді за першою вимогою;

2) не відлучатися з фактичного місця проживання за адресою: АДРЕСА_3 , без дозволу слідчого, прокурора або суду, в період часу з 23:00 до 06:00 години;

3) повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії ухвали слідчого судді обчислюється з 17.09.2024 року та припиняє свою дію 18.11.2024 року.

Не погоджуючись із ухвалою слідчого судді, адвокат ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання керівника Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_10 про продовження строку дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту щодо ОСОБА_7 .

Мотивуючи вимоги апеляційної скарги адвокат вказує, що ухвала підлягає скасуванню, оскільки слідчим суддею не враховано, що відповідно до листа Генерального секретаріату Міжнародної організації кримінальної поліції ІНТЕРПОЛ та рішення Комісії з контролю за файлами ІНТЕРПОЛУ, ОСОБА_7 не підлягає оголошенню у розшук і не перебуває в розшуку Інтерполу, та наразі захищений від примусового повернення до країни свого походження. Адвокат вважає, що відсутні підстави застосування будь-якого запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 .

Відповідно до положень ч.4 ст.405 КПК України (далі - КПК) апеляційний розгляд проведено за відсутності ОСОБА_7 , (MARTIASHVILI GELA), оскільки останній в судове засідання не з`явився, його представник адвокат ОСОБА_8 підтвердив, що він обізнаний про розгляд, та вважав можливим здійснювати апеляційний розгляд за його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача; адвоката ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги; дослідивши матеріали судового провадження; обговоривши доводи апеляційної скарги; колегія суддів приходить до висновку про таке.

Частина перша ст. 404 КПК України (далі КПК) передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Стаття 370 КПК передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Розділ ІХ КПК передбачає особливості міжнародного співробітництва під час кримінального провадження.

Глава 44 КПК (статті 573 594) визначає особливий процесуальний порядок видачі особи державі, компетентними органами якої ця особа розшукується для притягнення до кримінальної відповідальності або виконання вироку, в рамках міжнародної правової допомоги.

Відповідно до ч.1, 2 ст.573 КПК запит про видачу особи (екстрадицію)направляється за умови, якщо за законом України хоча б за один із злочинів, у зв`язку з якими запитується видача, передбачено покарання у виді позбавлення волі на максимальний строк не менше одного року або особу засуджено до покарання у виді позбавлення волі і не відбутий строк становить не менше чотирьох місяців. Запит компетентного органу іноземної держави про видачу особи може розглядатися лише у разі дотримання вимог, передбачених частиною першою цієї статті.

Згідно з ч.4 ст.573 КПК, центральний орган України має право відмовити в направленні запиту до іноземної держави, якщо існують передбачені цим Кодексом або міжнародним договором України обставини, які можуть перешкоджати видачі.

За змістом положень ст.587 КПК, прийняттю рішення про видачу (екстрадицію) особи іноземній державі передує екстрадиційна перевірка обставин, що можуть перешкоджати видачі особи, яка проводиться центральним органом України або за його дорученням чи зверненням відповідною регіональною прокуратурою.

Положеннями ч.1 ст.590 КПК передбачено, що після вивчення матеріалів екстрадиційної перевірки центральний орган України приймає рішення про видачу особи (екстрадицію) або відмову у видачі (екстрадиції) іноземній державі. Рішення виноситься керівником центрального органу України або уповноваженою ним особою.

При цьому перелік підстав, з яких іноземній державі може бути відмовлено у видачі особи, передбачений ст. 589 КПК України.

Відповідно до частини першої вказаної статті, у видачі особи іноземній державі відмовляється у разі, якщо: особа, стосовно якої надійшов запит про видачу, відповідно до законів України на час прийняття рішення про видачу (екстрадицію) є громадянином України; злочин, за який запитано видачу, не передбачає покарання у виді позбавлення волі за законом України; закінчилися передбачені законом України строки давності притягнення особи до кримінальної відповідальності або виконання вироку за злочин, за який запитано видачу; компетентний орган іноземної держави не надав на вимогу центрального органу України додаткових матеріалів або даних, без яких неможливе прийняття рішення за запитом про видачу (екстрадицію); видача особи (екстрадиція) суперечить зобов`язанням України за міжнародними договорами України; є обґрунтовані підстави вважати, що видача особи (екстрадиція) суперечить інтересам національної безпеки України; наявні інші підстави, передбачені міжнародним договором України.

Згідно з ч.2 ст.589 КПК, особа, якій надано статус біженця, статус особи, яка потребує додаткового захисту, або їй надано тимчасовий захист в Україні, не може бути видана державі, біженцем з якої вона визнана, а також іноземній державі, де її здоров`ю, життю або свободі загрожує небезпека за ознаками раси, віросповідання (релігії), національності, громадянства (підданства), приналежності до певної соціальної групи або політичних переконань, крім випадків, передбачених міжнародним договором України.

Відповідно до ч.4 ст.590 КПК рішення про видачу особи (екстрадицію) не може бути прийнято, якщо така особа подала заяву про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, чи скористалася відповідно до законодавства правом на оскарження рішення щодо зазначених статусів, до остаточного розгляду заяви, у порядку, встановленому законодавством України.

Статтями 584, 585 КПК передбачено застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) та застосування запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, для забезпечення видачі особи на запит іноземної держави.

З матеріалів судового провадження вбачається, що 16.09.2024 року керівник Приморської окружної прокуратури м.Одеси звернувся до слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси із клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту, відносно ОСОБА_7 ( ОСОБА_9 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , який розшукується компетентними органами Грузії для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.2 та ч.3 ст.180 КК Грузії (шахрайство).

В обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що 24.09.2021 року, о 18:00 год. за адресою: АДРЕСА_4 , працівниками сектору кримінальної поліції ВП №5 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області, на підставі матеріалів наданих департаментом міжнародного поліцейського співробітництва національної поліції України від 24.09.2021 року №24119/22/26-2021 затриманий громадянин ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який згідно з обліками Генерального секретаріату Інтерполу, станом на 24.09.2021 року, значиться у міжнародному розшуку з метою арешту та подальшої екстрадиції до Грузії для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.2 та ч.3 ст.180 КК Грузії - шахрайство (повідомлення №А-3565/4-2020 від 01.04.2020 року, запобіжний захід постанова про застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який санкціонований Генеральною прокуратурою Грузії, з метою подальшої екстрадиції).

В клопотанні прокурор також вказує, що інкримінований ОСОБА_9 злочин за законодавством України відповідає ч.3 ст.190 КК України, санкція якої передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк не менше 1 року. Строки давності притягнення MARTIASHVILI GELA до відповідальності відповідно до ст.49 КК України не сплили.

Крім того, прокурор посилається на те, що Наказом Міністерства юстиції України від 04.01.2022 року прийнято рішення про видачу ОСОБА_7 до Грузії для виконання покарання у виді 7 років позбавлення волі, призначеного вироком Тбіліського міського суду від 28.07.2017 року.

Вказане рішення оскаржено захисником у судовому порядку.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м.Києва від 02.11.2022 року відмовлено у задоволенні скарги захисника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_13 на рішення (Наказ Міністерства юстиції України за № 5/5 від 04.01.2022 року) про видачу (екстрадицію) ОСОБА_7 до Грузії для виконання вироку суду(справа №757/13184/22-к, провадження №1-кс/14411/22).

26.12.2022 року ухвалою Київського апеляційного суду задоволено скаргу захисника ОСОБА_13 , скасовано ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 02.11.2022 року, та постановлено нову ухвалу, якою задоволено скаргу захисника ОСОБА_13 в інтересах ОСОБА_7 на рішення про видачу (екстрадицію), та скасовано Наказ Міністерства юстиції України за № 5/5 від 04.01.2022 року про видачу (екстрадицію) громадянина Грузії ОСОБА_7 до Грузії для виконання вироку суду (справа №757/13184/22, провадження № 11-сс/824/4499/2022).

26.06.2023 року постановою Касаційного кримінального суду Верховного Суду залишено без задоволення касаційну скаргу прокурора ОСОБА_14 , а ухвалу Київського апеляційного суду від 26.12.2022 року стосовно ОСОБА_7 залишено без змін (справа № 757/13184/22-к, провадження № 51-2055км23).

Прокурор вказує, що Міністерством юстиції України 29.06.2023 року обласній прокуратурі надано доручення щодо повторного проведення екстрадиційної перевірки обставин, що можуть перешкоджати видачі ОСОБА_7 .

Крім цього, за інформацією ГУ ДМС в Одеській області від 28.09.2023 року ОСОБА_7 20.12.2022 року звернувся з письмовою заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Відповідно до наказу від 05.01.2023 року №04 стосовно особи прийнято рішення про оформлення документів, термін дії довідки про звернення за захистом в Україні серії 013128 продовжено до 05.07.2024 року. Особова справа направлена до центрального апарату ДМС для прийняття остаточного рішення за заявою.

Також прокурор посилається на те, що ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 25.07.2024 року ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний період доби за адресою: АДРЕСА_3 .

Строк дії вищезазначеної ухвали спливає 22.09.2024 року, у зв`язку із чим прокурор посилається на наявність підстав щодо продовження запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно ОСОБА_7 та дії обов`язків, покладених на останнього ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 25.07.2024 року до вирішення питання про фактичну передачу особи та для забезпечення виконання Україною міжнародних зобов`язань, передбачених Конвенцією про видачу правопорушників 1957 року, а також інших міжнародних договорів України.

Оскарженою ухвалою слідчого судді задоволено клопотання керівника Приморської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_10 та громадянину Грузії ОСОБА_7 , ( ОСОБА_9 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено строк дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_3 , в період часу з 23:00 по 06:00 наступної доби, строком на 60 днів, а саме до 17.11.2024 року, із продовженням строку дії покладених на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя послався на те, що попередньою ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 25.07.2024 року ОСОБА_7 було продовжено запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, та врахувавши обставини, які викладені в клопотанні прокурора, а також те, що дотепер питання про фактичну передачу ОСОБА_7 ( ОСОБА_9 ) компетентним органам Грузії або надання йому статусу біженця або громадянства державою Україна не прийнято, слідчий суддя дійшов висновку, що не дивлячись на те, що наказ Міністерства юстиції України за № 5/5 від 04.01.2022 року про видачу (екстрадицію) громадянина Грузії ОСОБА_7 до Грузії для виконання вироку суду, станом на теперішній час скасовано, запобіжний захід відносно ОСОБА_7 у виді домашнього арешту за місцем проживання підлягає продовженню, оскільки вказаний запобіжний захід зможе забезпечити належну поведінку ОСОБА_7 .

Колегія суддів не погоджується з висновком слідчого судді стосовно наявності підстав для продовження строку дії запобіжного заходу у виді нічного домашнього арешту ОСОБА_7 ( ОСОБА_9 ), з таких підстав.

Статтями 584, 585 КПК передбачено застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) та застосування запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, для забезпечення видачі особи на запит іноземної держави.

Так, відповідно до ст.584 КПК після надходження запиту компетентного органу іноземної держави про видачу особи за дорученням або зверненням центрального органу України прокурор звертається з клопотанням про її екстрадиційний арешт до слідчого судді за місцем тримання особи під вартою. Разом із клопотанням на розгляд слідчого судді подаються: 1) копія запиту компетентного органу іноземної держави про видачу особи (екстрадицію), засвідчена центральним органом України; 2) документи про громадянство особи; 3) наявні матеріали екстрадиційної перевірки.

Матеріали, що подаються слідчому судді, мають бути перекладені державною мовою або іншою мовою, передбаченою міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно ст.585 КПК за наявності обставин, які гарантують запобігання втечі особи та забезпечення у подальшому її видачі, слідчий суддя може обрати щодо такої особи запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою (екстрадиційним арештом). При вирішенні питання про можливість застосування запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, слідчий суддя обов`язково враховує:

1) відомості про ухилення особи від правосуддя у запитуючій стороні та дотримання нею умов, на яких відбулося звільнення її з-під варти під час цього або інших кримінальних проваджень;

2) тяжкість покарання, що загрожує особі в разі засудження, виходячи з обставин, встановлених під час заявленого кримінального правопорушення, положень закону України про кримінальну відповідальність і усталеної судової практики;

3) вік та стан здоров`я особи, видача якої запитується;

4) міцність соціальних зв`язків особи, у тому числі наявність у неї родини та утриманців.

Аналіз вказаних норм кримінального процесуального закону свідчить про те, що законодавцем встановлені певні вимоги до клопотання прокурора та необхідності долучення до нього певного переліку документів, а також переліку питань, які мають бути встановлені слідчим суддею при розгляді такого клопотання.

Однак, з матеріалів судового провадження вбачається, що звертаючись до слідчого судді із клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту щодо ОСОБА_7 ( ОСОБА_9 ) прокурор не долучив до нього відповідних документів на підтвердження зазначених в ньому відомостей, оскільки фактично до клопотання долучено лише копію ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. від 25.07.2024 року та доручення Одеської обласної прокуратури про звернення до слідчого судді з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу.

Будь-які інші документи прокурором до клопотання не долучались.

Тобто, фактично прокурором не підтверджено доказами обґрунтування викладених в клопотанні обставин, що слідчим суддею враховано не було та зазначені в клопотанні обставини не перевірялись.

Одночасно, колегія суддів звертає увагу, що свідченням формального розгляду клопотання прокурора також є те, що оскаржена ухвала фактично є ідентичною попередній ухвалі слідчого судді від 25.07.2024 року.

Крім того, як вбачається з клопотання прокурора Наказ Міністерства юстиції України за № 5/5 від 04.01.2022 року про видачу (екстрадицію) громадянина Грузії ОСОБА_7 до Грузії для виконання вироку суду скасовано ухвалою Київського апеляційного суду від 26.12.2022 року, яка постановою Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 26.06.2023 року залишена без змін. Так, касаційний суд погодився із висновками апеляційного суду про те, що Центральним органом України належним чином не досліджено питання щодо стану здоров?я ОСОБА_7 , відомостей про наявність тяжкого захворювання, та безпечності його транспортування до Грузії, та про те, що ухвалене рішення про видачу (екстрадицію) не відповідає вимогам статті 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та усталеній практиці Європейського суду з прав людини. А також не враховано звернення ОСОБА_7 із заявою-анкетою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Тобто, колегія суддів звертає увагу, що на час розгляду слідчим суддею клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту та на час апеляційного розгляду відповідний Наказ Міністерством юстиції України про видачу (екстрадицію) громадянина Грузії ОСОБА_7 до Грузії для виконання вироку суду відсутній.

Відомості щодо виконання доручення Міністерства юстиції України від 29.06.2023 року обласній прокуратурі стосовно повторного проведення екстрадиційної перевірки обставин, що можуть перешкоджати видачі ОСОБА_7 , про яке вказує в клопотанні прокурор, в матеріалах судового провадження також не містяться.

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор погодилась, що попередній Наказ Міністерства юстиції України про видачу (екстрадицію) громадянина Грузії ОСОБА_7 до Грузії для виконання вироку суду було скасовано, та іншого діючого Наказу Міністерства юстиції України про екстрадицію вказаної особи на даний час не має.

Крім того, прокурор не надала раціонального пояснення підстав для продовження строку дії домашнього арешту ОСОБА_7 з врахуванням встановленої обставини відсутності рішення центрального органу про його екстрадицію (видачу) іншій державі.

Доводи прокурора про те, що ОСОБА_7 все одно підлягає видачі на сьогоднішній день, оскільки він ніби знаходиться в розшуку в Грузії не лише для виконання вироку Тбіліського міського суду від 28.07.2017 року, а ще й за іншим кримінальним провадженням, яке перебуває на стадії досудового розслідування, колегія суддів визнає необґрунтованими та не підтвердженими жодними доказами.

Окрім цього, в судовому засіданні апеляційного суду захисник ОСОБА_8 наполягав на тому, що відсутні підстави для продовження запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 , оскільки відповідно до листа Генерального секретаріату Міжнародної організації кримінальної поліції ІНТЕРПОЛ та рішення Комісії з контролю за файлами ІНТЕРПОЛУ, ОСОБА_7 не підлягає оголошенню у розшук і не перебуває в розшуку Інтерполу, та наразі захищений від примусового повернення до країни свого походження, з посиланням на копії документів, які були ним долучені в місцевому суді.

Прокурором повідомленої захисником інформації не спростовано та протилежного не доведено.

Окремо колегія суддів звертає увагу, що за ухвалою слідчого судді від 25.07.2024 року ОСОБА_7 ( ОСОБА_9 ) перебував під домашнім арештом за адресою: АДРЕСА_3 , строком до 22.09.2024 року.

Однак, в клопотанні прокурор просить продовжити ОСОБА_7 ( ОСОБА_9 ) домашній арешт, по невідомим причинам вже за іншою адресою, а саме в квартирі АДРЕСА_5 .

Суперечності щодо зазначення місця проживання ОСОБА_7 ( ОСОБА_9 ) також вбачаються в оскаженій ухвалі, оскільки у вступній частині слідчим суддею зазначено, що останній фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , проте в резолютивній частині вказав про продовження домашнього арешту за іншою на адресою: АДРЕСА_3 .

Одночасно, колегією суддів встановлені порушення при обчисленні строку продовження запобіжного заходу.

Так, оскаржену ухвалу постановлено 19.09.2024 року, однак з невідомих причин в резолютивній частині ухвали слідчим суддею зазначено, що строк обчислюється з 17.09.2024 року. Також слідчий суддя прийняв рішення про продовження строку дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту на 60 днів, не врахувавши, що за вимовами ст.181 КПК обчислення строку домашнього арешту визначається місяцями.

Крім того, колегією суддів встановлено процесуальні порушення, допущені слідчим суддею при розгляді клопотання прокурора, а саме.

З матеріалів судового провадження вбачається, що 16.09.2024 року клопотання було подано прокурором до місцевого суду та цього ж дня проведено автоматизований розподіл судової справи.

Відповідно до журналу судового засідання від 18.09.2024 року судове засідання було відкладено на 15:00 год. 19.09.2024 року для забезпечення участі в судовому засіданні перекладача.

Однак, журнал судового засідання від 19.09.2024 року в матеріалах судового провадження відсутній, диск із технічним записом судового процесу до справи не долучено, що перешкоджає пересвідчитися в ході проведення судового засідання в означену дату, присутність учасників, зокрема перекладача, на якому наполягала сторона захисту під час попереднього судового засідання 18.09.2024 року та який не зазначений в оскарженій ухвалі.

Відповідно до положень ст.7 КПК України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, змагальність сторін, диспозитивність та розумність строків розгляду справи.

Згідно зі ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають змісті спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У відповідності до ч.1 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

З урахуванням вищезазначеного, колегією суддів не встановлено підстав для продовження строку дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту ОСОБА_7 ( ОСОБА_9 ).

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу та постановити нову.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга адвоката підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді скасуванню із постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту ОСОБА_7 ( ОСОБА_9 ).

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532, 585 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 , що діє в інтересах ОСОБА_7 ( ОСОБА_9 ), - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 19.09.2024 року, якою ОСОБА_7 , ( ОСОБА_9 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено строк дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_3 , в період часу з 23:00 по 06:00 наступної доби, строком на 60 днів, а саме до 17.11.2024 року включно, із продовженням строку дії обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання керівника Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_10 про продовження відносно громадянина Грузії ОСОБА_7 ( ОСОБА_9 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , строку дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту із забороною залишати житло адресою: АДРЕСА_6 в період часу з 23:00 по 06:00 наступної доби.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4