Справа № 571/1718/23
Провадження № 1-кп/571/58/2024
УХВАЛА

19 листопада 2024 року смт. Рокитне

Рокитнівський районний суд Рівненської області в складі: судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 , представника потерпілого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у кримінальному провадженні №0000024 від 20.04.2023 відносно: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з вищою освітою, ПОГ, одруженого, раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України,

- клопотання захисника обвинуваченого про визнання доказу недопустимим,-

встановив:

У провадженні Рокитнівського районного суду перебуває кримінальне провадження про обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

В судовому засіданні захисником обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокатом ОСОБА_5 подано клопотання про визнання очевидно недопустимим в порядку вимог ст.89 КПК України доказ допит ОСОБА_7 по даному кримінальному провадженню, з подальшою неможливістю дослідження такого доказу. Клопотання обгрнутовує тим, що під час досудового розслідування допитано як свідка ОСОБА_7 - працівника Рівненської академії патрульної поліції, якому під час його допиту було продемонстровано відеозапис. Після перегляду якого свідок надав покази щодо порушення тактичних рекомендацій з посиланням на положення ст.ст. 29,44 Закону України «Про національну поліцію», виклав свій висновок з цього приводу. Разом з тим, захисник звертає увагу на те, що ОСОБА_7 безпосередньо та об`єктивно не сприймав обставини справи за допомогою органів чуттів, що унеможливлює його засвічення подій та фактів так, як вони відбувалися в дійсності. У зв`язку з цим він не може бути свідком, оскільки є спеціалістом, який, відповідно до ст.71 КПК України може надавати консультації, пояснення, довідки та висновки під час досудового розслідування і судового розгляду з питань, що потребують відповідних спеціальних знань і навичок. Тому ОСОБА_7 не підлягає допиту як свідок у зв`язку з очевидною недопустимістю такого доказу у даному кримінальному провадженні. Подане клопотання захисник та обвинувачений ОСОБА_4 підтримали.

Прокурор заперечував щодо клопотання, посилаючись на те, що не наполягає на дослідженні протоколу допиту свідка ОСОБА_7 та не клопотав про це під час вирішення питання про обсяг та порядок дослідження доказів. Не заперечує, щоб його допитали як спеціаліста у даному кримінальному провадженні. Пояснив, що ОСОБА_7 було допитано як свідка із пред`явленням йому для перегляду відео з обставин місця події, оскільки це було єдиною можливою, згідно КПК України, процесуальною дією і в іншому порядку з`ясування його думки, як спеціаліста було неможливим. У зв`язку з цим просив відмовити у задоволенні клопотання.

Представник потерпілої ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_6 зазначила, що ОСОБА_7 був допитаний як свідок на слідстві, про що зазначено і у реєстрі матеріалів досудового розслідування, відповідно підлягає допиту у якості свідка.

Суд, з`ясувавши думку учасників, вивчивши клопотання суд дійшов до наступного.

За змістом ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно ч. 1 ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Частиною 2 статті 89 КПК України передбачено, що у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.

Відтак, частиною 1 статті 87 КПК України передбачено, що умовою для визнання доказів недопустимими є їх отримання внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та Законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Кримінально-процесуальним Законом не визначено переліку підстав, за наявності яких можливо відокремити очевидно недопустимі докази від недопустимих. Наведене слугує підставою для визнання доказу очевидно недопустимим, коли недопустимість ґрунтується на обставинах, фактах, що є безсумнівними, беззаперечними, зрозумілими для всіх учасників судового провадження і не потребують додаткового дослідження.

Отже, з правового змісту вказаної норми закону випливає, що ознаки недопустимості доказів поділяються на очевидні та не очевидні. Залежно від цього визначається момент прийняття рішення щодо недопустимості доказів, який окреслений межами судового розгляду.

Так, під час вирішення питань, пов`язаних з підготовкою до судового розгляду, суд крім іншого, відповідно до п.3 та п.4 ст. 315 КПК України, вирішує питання про склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді та розглядає клопотання учасників судового провадження про здійснення виклику певних осіб до суду для допиту.

10 січня 2024 року закінчено підготовче провадження та призначено судовий розгляд обвинувального акту на 15 лютого 2024 року.

15.02.2024 прокурором ОСОБА_3 подано клопотання про виклик свідків, згідно реєстру матеріалів кримінального провадження.

Під час виконання вимог ч.1 ст.349 КПК України, суд ухвалив досліджувати докази у вказаному кримінальному провадженні у повному обсязі та у визначному порядку, зокрема допитати свідків.

Як встановлено судом із реєстру матеріалів судового розслідування у кримінальному провадженні №0000024 від 20.04.2023, ОСОБА_7 був допитаний під час досудового розслідування 05.07.2023 як свідок (рядок 34 Реєстру).

На момент надходження обвинувального акту до суду також мав статус свідка у кримінальному провадженні.

З огляду на вище викладене, у судове засідання ОСОБА_7 викликався також як свідок шляхом направлення йому судової повістки.

Під час підготовчого судового засідання та вирішення питання про порядок та обсяг дослідження доказів будь-яких клопотань про виклик його як спеціаліста від сторін кримінального провадження не надходило, судом не ініціювалось. Відтак, останній має статус свідка у цьому кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 65 КПК України свідком є фізична особа, якій відомі або можуть бути відомі обставини, що підлягають доказуванню і яка викликана для давання показань.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів та інших доказів.

Виходячи із практики судового розгляду та висновків Верховного Суду з цих питань, ознака очевидності чи неочевидності допустимості певного доказу є оціночним поняттям і вирішення даного питання відноситься виключно до дискреційних повноважень суду.

При наявності процесуальних порушень порядку отримання доказів визнавати їх недопустимими слід лише тоді, коли такі порушення прямо та істотно порушують права і свободи людини чи зумовлюють сумніви у достовірності отриманих фактичних даних, які неможливо усунути.

Разом з тим, заявлений доказ, який просить визнати очевидно недопустимим захисник обвинуваченого може бути визнано недопустимим під час ухвалення судом остаточного рішення суду за наслідками розгляду кримінального провадження, шляхом дослідження кожного доказу у сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами, що надані учасниками кримінального провадження.

Відповідно до ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення та стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

На підставі наведеного та керуючись ст. 89, 331, 350, 358, 376 КПК України, суд, -

ухвалив :

В задоволенні клопотання ОСОБА_5 про визнання доказу -допиту ОСОБА_7 по даному кримінальному провадженню № 0000024 від 20.04.2023 у справі 571/1718/23, як свідка недопустимим, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 21 листопада 2024 року.

Суддя: