печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2024 року суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

захисника ОСОБА_3

розглянувши у судовому засіданні у приміщенні суду в м. Києві заяву захисника ОСОБА_3 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 , про відвід судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_5 від розгляду судового провадження №757/57421/23-к на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000487, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.09.2023, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадження судді ОСОБА_1 надійшла заява захисника ОСОБА_3 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 , про відвід судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_5 від розгляду судового провадження №757/57421/23-к на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000487, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.09.2023, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Заявлений відвід обґрунтовує тим, що у вказаному кримінальному провадженні дії ОСОБА_4 кваліфіковані як умисне легке тілесне ушкодження, останній раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, скоєне ним кримінальне правопорушення за правилами ст. 12 КК є проступком, у зв`язку з чим сторона захисту вважала за необхідне заявити клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, у зв`язку з його дійовим каяттям, проте суддя ОСОБА_5 відмовила у задоволенні такого клопотання, внаслідок чого обвинувачений зазначив про те, що він не визнає свою вину та має намір доводити свою невинуватість в загальному порядку розгляду справи. Разом з тим, такий розгляд не може здійснюватися за головуванням судді ОСОБА_5 , так як ОСОБА_4 вже здійснював щире каяття в рамках даної справи із визнанням вини, і суддя, яка розглядала це клопотання не зможе об`єктивно та неупереджено розглядати справу в загальному порядку, де ОСОБА_4 не визнає свою вину та бажає довести невинуватість.

В судовому засідання захисник ОСОБА_3 підтримав свою заяву та просив її задовольнити.

Інші учасники розгляду до судового засідання не з`явилися, про розгляд провадження повідомлені належним чином.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті заяви у відсутність осіб, які не з`явились, на підставі наданих доказів.

Вивчивши заявлений відвід, дослідивши матеріали провадження, заслухавши позицію сторони захисту, суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, приходить до наступного висновку.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Положення Конвенції щодо права особи на справедливий суд знайшли відображення у статті 21 КПК України, згідно з якою кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

З метою дотримання цієї гарантії учасники судового провадження наділені правом заявити судді (колегії суддів) відвід, який повинен бути вмотивованим відповідно до ч. 5 ст. 80 КПК України.

Суддя виконує свої професійні обов`язки незалежно, виходячи виключно з фактів, установлених на підставі власної оцінки доказів, розуміння закону, верховенства права, що є гарантією справедливого розгляду справи у суді, не зважаючи на будь-які зовнішні впливи, стимули, загрози, втручання або публічну критику.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Так, відповідно до п.18 ч.1 ст.3 КПК України, ч.5 ст.21 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», завданням слідчого судді є здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні. Способи такого контролю обмежені визначеною кримінальним процесуальним законом процедурою.

Вичерпний перелік підстав, за наявності яких слідчий суддя безумовно підлягає відводу, визначений ст.ст. 75, 76 КПК України.

Відповідно до статті 75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи. У складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.

Заявлений відвід захисника ОСОБА_3 мотивований тим, що у вказаному кримінальному провадженні дії ОСОБА_4 кваліфіковані як умисне легке тілесне ушкодження, останній раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, скоєне ним кримінальне правопорушення за правилами ст. 12 КК є проступком, у зв`язку з чим сторона захисту вважала за необхідне заявити клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, у зв`язку з його дійовим каяттям, проте суддя ОСОБА_5 відмовила у задоволенні такого клопотання, внаслідок чого обвинувачений зазначив про те, що він не визнає свою вину та має намір доводити свою невинуватість в загальному порядку розгляду справи. Разом з тим, такий розгляд не може здійснюватися за головуванням судді ОСОБА_5 , так як ОСОБА_4 вже здійснював щире каяття в рамках даної справи із визнанням вини, і суддя, яка розглядала це клопотання не зможе об`єктивно та неупереджено розглядати справу в загальному порядку, де ОСОБА_4 не визнає свою вину та бажає довести невинуватість.

Разом з тим, таких обставин під час розгляду заяви не встановлено. Обставини, зазначені стороною захисту щодо відводу судді, є його суб`єктивним переконанням, яке нічим не підтверджені. Обставин, за наявності яких суддя підлягав би безумовному відводу, при розгляді заяви про відвід суддею не встановлено і заявником не доведена наявність обставин, які б викликали сумніви в неупередженості судді ОСОБА_5 . По суті доводи заявника зводяться до незгоди з рішенням судді.

Так, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. У справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» (Hauschildt v. Denmark) вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»).

Таким чином, суддя вважає, що заявником на даній стадії кримінального провадження, в силу принципу змагальності сторін, не доведено обґрунтованості заявленого відводу та не доведено упередженості судді ОСОБА_5 , що унеможливлювало б постановлення нею об`єктивного судового рішення, а заява зводиться до незгоди з рішеннями судді. Як наслідок встановлено, що підстави, згідно із правилами КПК України, для відводу слідчого судді відсутні.

Керуючись ст. ст. 75, 76, 80, 81, 309 КПК України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву захисника ОСОБА_3 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 , про відвід судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_5 від розгляду судового провадження №757/57421/23-к на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000487, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.09.2023, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1