Справа № 953/8767/24
н/п 1-кс/953/7937/24
"28" жовтня 2024 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Донецької області с. Осикове, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 28, ч.1 ст. 438 КК України, -
До Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання слідчого відділу розслідування злочинів, учинених в умовах збройного конфлікту слідчого управління ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 , яке погоджено із прокурором, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 , за його відсутності, у зв`язку із перебуванням його на території визнаною ВР України державою-агресором.
В обґрунтування клопотання слідчий посилався на обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 тяжких злочинів, передбачених ч.2 ст. 28, ч.1 ст. 438 КК України, яка підтверджується зібраними по кримінальному провадженні доказами.
Зазначав, що існує достатньо підстав вважати про наявність існування ризиків, передбачених пунктами 1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим стосовно підозрюваного має бути обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти вищезазначеним ризикам.
В судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання.
Захисник проти задоволення клопотання заперечував, зазначаючи, що клопотання є необґрунтованим, ризики не доведені.
Слідчий суддя, вислухавши думку сторін кримінального провадження, та дослідивши надані матеріали, встановив наступне.
24 серпня 2022 року слідчим відділу розслідування злочинів, учинених в умовах збройного конфлікту СУ ГУНП в Харківській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_14 , за погодженням з прокурором обласної прокуратури ОСОБА_15 складено повідомлення про підозру ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України, тобто у жорстокому поводженні з цивільним населенням та у іншому порушенні законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вчиненому групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення.
Згідно пред`явленої підозри, під час окупації населених пунктів Дворічанської селищної громади Куп`янського району Харківської області у командира роти 101 сП ЛНР, яка територіально дислокувалася в населених пунктах с. Петро-Іванівка та с. Колодязному, ОСОБА_7 виник умисел, направлений на вчинення кримінальних правопорушень на території Куп`янського району.
Розуміючи, що його діям не буде надано супротиву, з метою незаконного збагачення він розробив план вчинення кримінальних правопорушень, а саме проведення незаконних обшуків домоволодінь, підприємств, установ з метою виявлення матеріальних цінностей, незаконного заволодіння транспортними засобами, незаконного заволодіння майном шляхом порушення законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а саме: положень Конвенції про захист цивільного населення під час війни, підписаної у м. Женеві 12.08.1949 року, відповідно до якої забороняється здійснювати будь-які форми випадкової безпорадності або шкоди, що необхідно пов`язані зі збройним конфліктом та викликані ним, включаючи випадки, коли ці форми стаються внаслідок незаконного викрадення, використання або розграбування майна цивільних осіб.
З цією метою, діючи умисно, шляхом збагачення за рахунок інших осіб, тобто із корисливих мотивів, усвідомлюючи й розуміючи переваги вчинення кримінальних правопорушень, досягнення яких можливе лише за допомогою створення групи, ОСОБА_7 почав підшукувати співучасників, надаючи при цьому перевагу особам з близького оточення, з якими проходив службу в лавах незаконних військових формувань РФ, до яких у нього були довірливі стосунки.
Так, ОСОБА_7 вирішив залучити до вчинення кримінальних правопорушень злочинів зазначеної категорії заступника командира роти НОМЕР_1 ЛНР ОСОБА_6 , командира відділення НОМЕР_1 ЛНР ОСОБА_8 , стрілка НОМЕР_1 ЛНР ОСОБА_9 та гранатометника НОМЕР_1 ЛНР ОСОБА_10 .
Реалізуючи умисел, направлений на створення групи осіб, які разом з ним або за його вказівкою будуть вчиняти злочини на окупованій території, ОСОБА_7 у невстановлений час та у невстановленому під час досудового розслідування місці, однак не пізніше березня 2022 року, проходячи службу на посаді командира роти НОМЕР_2 запропонував раніше знайомим йому заступнику командири роти НОМЕР_1 ЛНР ОСОБА_6 , командиру відділення НОМЕР_1 ЛНР ОСОБА_8 , стрілку НОМЕР_1 ЛНР ОСОБА_9 та гранатометнику НОМЕР_1 ЛНР ОСОБА_10 , прийняти участь у вчиненні злочинів у складі групи, діяльність якої пов`язана з іншими порушеннями законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а саме: незаконному викраденні, використанні або розграбуванні майна цивільних осіб, з метою особистого збагачення за рахунок інших осіб із числа цивільних мешканців, які проживали на території окупованих ЗС РФ населених пунктів Куп`янського району, шляхом вчинення крадіжок, грабежів та розбоїв стосовно їх особистого майна, вчинення крадіжок, поєднаних з проникненням у інше приміщення, незаконного заволодіння транспортними засобами, з погрозою застосування насильства, яке є та не є небезпечним для життя чи здоров`я особи.
На вказану пропозицію ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 погодились та висловили свою згоду прийняти участь у скоєнні ряду особливо тяжких злочинів.
З метою розширення своєї незаконної протиправної діяльності та отримання від даних дій значного прибутку у ОСОБА_7 під час окупації с. Колодязне Дворічанської селищної громади Куп`янського району Харківської області виник умисел, направлений на залучення до вчинення окремих злочинів інших учасників, у зв`язку з чим він запропонував громадянину РФ ОСОБА_11 (голові АДРЕСА_3 ) та громадянину РФ ОСОБА_12 (більш повні анкетні дані в ході досудового розслідування не встановлені), прийняти участь у вчиненні злочинів, пов`язаних з незаконним викраденням, використанням або розграбуванням майна цивільних осіб, з метою особистого збагачення за рахунок інших осіб із числа цивільних мешканців, які проживали на території окупованих ЗС РФ населених пунктів Куп`янського району, а саме шляхом вивезення зернових культур з території Дворічанської селищної громади.
На вказану пропозицію ОСОБА_5 разом із ОСОБА_12 погодились та висловили свою згоду прийняти участь у скоєнні злочинів та запропонували залучити до їх вчинення місцевого мешканця ОСОБА_13 , який також погодився на вчинення злочинів.
Таким чином, ОСОБА_7 створив та очолив групу осіб, які попередньо домовились про спільне вчинення злочинів на окупованій території.
Так, приблизно на початку березня 2022 року (більш точної дати та часу в ході досудового розслідування не встановлено), діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, у ОСОБА_6 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 виник умисел, направлений на незаконне заволодіння генератором, який належав майстру виробництва ТОВ «Дворічанське-Агро» ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Так, ОСОБА_6 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , будучи озброєними вогнепальною автоматичною зброєю, на невстановленому транспортному засобі без розпізнавальних знаків прибули до будинку АДРЕСА_4 , в якому мешкав ОСОБА_16 та незаконно проникли на його територію.
Зайшовши до подвір`я будинку, ОСОБА_6 висловив категоричну вимогу ОСОБА_16 у необхідності надання йому генератору для власних потреб. При цьому ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , будучи озброєними автоматичною вогнепальною зброєю, знаходились поруч із ОСОБА_6 та забезпечували контроль периметру навколо.
Не погодившись на незаконну вимогу ОСОБА_6 , ОСОБА_16 повідомив, що не має права віддавати майно, оскільки воно перебуває на балансі ТОВ «Дворічанське-Агро».
Отримавши відмову від ОСОБА_16 , ОСОБА_6 в ультимативній формі повідомив останньому, що йому відомо про наявні на території ТОВ «Дворічанське-Агро» генератори та якщо їх не віддадуть у добровільному порядку, то буде застосована сила.
Враховуючи, що погрози, висловлені ОСОБА_6 у присутності озброєних автоматичною вогнепальною зброєю ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , сприймались як реальні, ОСОБА_16 з метою збереження власного життя та здоров`я, а також недопущення розгортання конфліктної ситуації з окупаційними військами, прийняв рішення надати доступ до складських приміщень.
Розуміючи, що психологічна воля ОСОБА_16 подавлена, ОСОБА_6 наказав останньому сісти до їх транспортного засобу, після чого вони всі разом покинули територію домоволодіння.
Прихавши на територію ТОВ «Дворічанське-Агро», розташованого за адресою: розташоване по АДРЕСА_5 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , будучи озброєними автоматичною вогнепальною зброєю, вийшли з автомобіля та забезпечили контроль периметру навколо.
Після того як ОСОБА_16 відчинив двері складського приміщення ОСОБА_6 в ході його огляду виявив два запаковані ящики з новими бензиновими електростанціями «Euгоpower ЕР6000 ННОМЕР_3 », які перебували на балансі та належали ТОВ «Дворічанське-Агро» та наказав ОСОБА_10 та ОСОБА_9 погрузити їх до транспортного засобу.
З метою запобігання незаконним діям ОСОБА_6 ОСОБА_16 звернувся до останнього з проханням припинити вчинення протиправних дій.
Обурившись діями ОСОБА_16 , ОСОБА_6 , розуміючи, що перед ним цивільна особа, яка не озброєна та не може чинити будь-якого супротиву, у грубій формі зазначив, що вони являються новою владою та якщо їм щось необхідно, вони це заберуть.
ОСОБА_16 розуміючи, що ОСОБА_6 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 можуть застосувати наявну при них вогнепальну зброю та сприймаючи їх дії як загрозливі для свого життя та здоров`я, припинив чинити опір та віддав дві бензинові електростанції «Euгоpower ЕР6000 Н230V».
Після отримання двох бензинових електростанцій ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 залишили територію ТОВ «Дворічанське-Агро», таким чином довівши свій спільний, корисливий, злочинний умисел, направлений на пограбування цивільного населення, до кінця.
Своїми протиправними діями, ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 спричинили ТОВ «Дворічанське-Агро» матеріальну шкоду згідно висновку експерта на загальну суму 127 298 гривень 00 копійок (сто двадцять сім тисяч двісті дев`яносто вісім гривень 00 копійок).
Отже, ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливим мотивом, за попередньою змовою групою осіб разом із ОСОБА_9 та ОСОБА_10 порушив положення ст. 33 Конвенції про захист цивільного населення під час війни, підписаної у м. Женеві 12.08.1949 року, якою заборонено пограбування.
Дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України - іншому порушенні законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.
Крім того, приблизно 26.03.2022 (більш точної дати в ході досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_7 разом із ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, перебуваючи в с. Фиголівка Дворічанської селищної громади Куп`янського району Харківської області, вирішили прибути на територію СФГ «Зоря»», розташованого по АДРЕСА_6 де на той час перебувавали працівники товариства та на момент відсутності директора ОСОБА_17 старшим був ОСОБА_18 .
В цей же день ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_6 на автомобілі УАЗ «Патріот» без розпізнавальних знаків прибули до СФГ « ОСОБА_19 » з метою встановлення наявності матеріальних цінностей на території господарства.
Будучи озброєними автоматичною вогнепальною зброєю, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вийшли з автомобіля та разом з ОСОБА_7 підійшли до ОСОБА_18 .
Після цього ОСОБА_18 завели до офісного приміщення, посадили на стілець та ОСОБА_7 разом із ОСОБА_6 почали його допит з метою отримання інформації.
З метою здійснення психологічного тиску ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , будучи озброєними автоматичною вогнепальною зброєю, стали за спиною ОСОБА_20 .
Під час проведення допиту ОСОБА_7 почав ставити запитання щодо власника ферми, однак ОСОБА_18 повідомив, що не знає про місце його знаходження.
Задля посилення психологічного ефекту від своїх незаконних дій ОСОБА_9 та ОСОБА_10 з метою залякування та демонстрації сили, відкрито демонструючи наявну у них вогнепальну автоматичну зброю, почали погрожувати її застосуванням шляхом досилання патрону в канал стволу, чим порушили положення абз 1 ст. 27 Женевської Конвенції «Про захист цивільного населення під час війни» - особи, що перебувають під захистом, мають право за будь-яких обставин, на особисту повагу, повагу до своєї честі, а також завжди слід ставитися гуманно й захищати їх, зокрема, від будь-якого акту насильства чи залякування, від образ та цікавості натовпу; ст. 29 Конвенції, що сторона конфлікту, під владою якої є особи, що перебувають під захистом, відповідає за поводження своїх представників із цими особами, причому це не знімає особистої відповідальності з таких представників; ст. 31 Конвенції, що жодний примус фізичного чи морального порядку не може застосовуватися до осіб, які перебувають під захистом, зокрема з метою отримання від них або від третіх осіб якихось відомостей, ст. 32 Конвенції, що забороняється застосування будь-яких заходів, які можуть завдати фізичних страждань або призвести до знищення осіб, що перебувають під захистом, які є під їхньою владою. Ця заборона поширюється не лише на вбивства, тортури, тілесні покарання, калічення та медичні чи наукові досліди, які не викликані потребою лікування особи, що перебуває під захистом, а й на будь-яке інше брутальне поводження з боку як цивільних, так і військових властей.
В даній обстановці ОСОБА_18 сприймав дії ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 як такі, що становлять реальну загрозу його життю та здоров`ю.
Не отримавши за результатами допиту необхідної інформації, ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за наказом ОСОБА_7 провели обшук території СФГ «Зоря» та наголосили, що тепер вони будуть приходити на територію СФГ « ОСОБА_19 » та перевіряти його територію та працівників.
Отже, ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 умисно вчинив жорстоке поводження стосовно цивільної особи, чим порушив вимоги ст. ст. 27, 29, 31, 32 Конвенції від 12.08.1949 та п.п. е) п.а) ч. 2 ст. 75 ДП І.
Дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України - жорстоке поводження з цивільним населенням, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.
Крім того, приблизно в кінці березня 2022 року (більш точної дати в ході досудового розслідування не встановлено), у ОСОБА_6 , ОСОБА_21 та ОСОБА_8 виник злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння в с. Колодязне Дворічанської селищної громади Куп`янського району Харківської області транспортним засобом «ВАЗ 2107», темно-зеленого кольору, д.н.з. НОМЕР_4 , яким користувався староста Дворічанської селищної ради ОСОБА_22 .
Так, ОСОБА_6 разом із ОСОБА_8 та ОСОБА_10 в кінці березня 2022 року, рухаючись в с. Колодязне Дворічанської селищної громади Куп`янського району Харківської області на транспортному засобі УАЗ «Буханка» «УАЗ 220695-460» без розпізнавальних знаків, помітили транспортний «ВАЗ 2107», д.н.з. НОМЕР_4 , за кермом якого перебував ОСОБА_22 .
Перегородивши своїм транспортним засобом рух автомобіля ОСОБА_22 , будучи озброєними автоматичною вогнепальною зброєю, ОСОБА_23 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 вийшли з автомобіля.
З метою здійснення психологічного тиску на ОСОБА_22 та подолання його волі до супротиву, ОСОБА_10 направив автоматичну зброю у лобове скло автомобіля, розуміючи, що перед ним цивільна особа, яка перебуває під захистом норм міжнародного гуманітарного права, чим порушив положення абз 1 ст. 27, ст. 29, ст. 31, ст. 32 Женевської Конвенції «Про захист цивільного населення під час війни» та п.п. е) п.а) ч. 2 ст. 75 ДП І.
В цей же час ОСОБА_6 підійшов до водійських дверей транспортного засобу та наказав ОСОБА_8 витягнути з-за керма ОСОБА_22 .
На виконання наказу ОСОБА_6 ОСОБА_8 із застосуванням фізичної сили витягнув ОСОБА_22 з транспортного засобу та з метою продовження психологічного тиску на останнього, розуміючи, що перед ним цивільна особа, яка перебуває під захистом норм міжнародного гуманітарного права, відкрито демонструючи наявну в нього автоматичну вогнепальну зброю, заборонив рухатись, чим порушив положення абз 1 ст. 27, ст. 29, ст. 31, ст. 32 Женевської Конвенції «Про захист цивільного населення під час війни» та п.п. е) п.а) ч. 2 ст. 75 ДП І.
Розуміючи, що психологічна воля ОСОБА_22 до спротиву подавлена, ОСОБА_6 висловив вимогу про необхідність передачі йому транспортного засобу.
Втім ОСОБА_22 повідомив, що не має права віддавати майно, оскільки воно належить державі в особі Дворічанської селищної ради.
Отримавши відмову від ОСОБА_22 , ОСОБА_6 повідомив, що тепер вони являються владою та з метою посилення психологічного ефекту від своїх незаконних дій, взяв до рук автоматичну вогнепальну зброю та, погрожуючи її застосуванням у випадку невиконання його злочинних наказів, здійснив досилання патрону в канал ствола.
Сприймаючи погрози ОСОБА_6 , як реальні та розуміючи, що відносно нього може бути застосована вогнепальна зброя, що напряму ставить під загрозу його життя та здоров`я, ОСОБА_22 був змушений віддати ключі від автомобіля «ВАЗ 2107», темно-зеленого кольору, VIN: НОМЕР_5 , д.н.з. НОМЕР_4 , який перебував на балансі та належав Дворічанській селищній раді.
ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливим мотивом, розуміючи, що порушує положення Конвенції про захист цивільного населення під час війни, підписаної у м. Женеві 12.08.1949 року, відповідно до якої забороняється здійснювати будь-які форми випадкової безпорадності або шкоди, що необхідно пов`язані зі збройним конфліктом та викликані ним, включаючи випадки, коли ці форми стаються внаслідок незаконного викрадення, використання або розграбування майна цивільних осіб, зокрема ст. 33, якою заборонено пограбування, забрав у ОСОБА_22 ключі від транспортного засобу.
Заволодівши ключами від транспортного засобу та розуміючи свою перевагу над цивільними громадянами, ОСОБА_6 наказав ОСОБА_8 сісти за кермо автомобіля, після чого вони рушили з місця вчинення злочину, таким чином довівши свій спільний, корисливий умисел, направлений на пограбування цивільного населення до кінця, незаконно заволодівши транспортним засобом.
У подальшому ОСОБА_6 розуміючи, що викрадений ними автомобіль не є абсолютно необхідним для ведення війни, розпорядився ним на власний розсуд, використавши його для власних цілей, з метою пересування околицями населених пунктів с. Колодязне, с. Петро-Іванівка та по території Дворічанської селищної громади.
Своїми протиправними діями ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 спричинили Дворічанській селищній раді матеріальну шкоду згідно висновку експерта на суму 44 470 гривень 00 копійок (сорок чотири тисячі чотириста сімдесят гривень 00 копійок).
Отже, ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , умисно вчинив жорстоке поводження стосовно цивільних осіб, а також незаконне викрадення майна цивільних осіб, чим порушив вимоги ст. ст. 27, 29, 31, 32, 33 Конвенції від 12.08.1949 та п.п. е) п.а) ч. 2 ст. 75 ДП І.
Дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України - жорстоке поводження з цивільним населенням, а також іншому порушенні законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.
Крім того, приблизно в середині квітня 2022 року (більш точної дати в ході досудового розслідування не встановлено) приблизно об 11:00, діючи за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_6 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 прибули до ТОВ «Агротрейд», розташованого за адресою: Харківська область, Куп`янський район, с. Петро-Іванівка, вул. Центральна, 123 для здійснення психологічного тиску на охоронця підприємства.
Так, ОСОБА_6 спільно із ОСОБА_10 та ОСОБА_8 приблизно в середині квітня 2022 року, будучи одягненими у військову форму ЗС РФ та озброєними автоматичною вогнепальною зброєю, прибули на транспортному засобі УАЗ «Буханка» «УАЗ 220695-460» до ТОВ «Агротрейд».
Будучи озброєними автоматичною вогнепальною зброєю, ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 вийшли з автомобіля та заблокували вхід до сторожового приміщення, а саме ОСОБА_10 став в арці дверей, а ОСОБА_8 став навпроти вікна неподалік від автомобіля, забезпечуючи контроль периметру навколо ОСОБА_6 .
Незаконно проникнув на територію товариства, де на той час перебував його працівник ОСОБА_24 разом зі своєю знайомою ОСОБА_25 , ОСОБА_6 зайшов всередину приміщення до ОСОБА_24 разом із ОСОБА_25 та почав безпідставно звинувачувати останнього у продажі спиртних напоїв військовослужбовцям ЗС РФ.
Перебуваючи всередині приміщення ОСОБА_6 виявив на столі мобільний телефон «NOMI», color: НОМЕР_6 , model: i5011, IMEI НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , який належить ОСОБА_24 .
Розуміючи, що ОСОБА_24 не буде чинити будь-якого спротиву, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , які продовжували здійснення охорони території, демонструючи вогнепальну автоматичну зброю, у ОСОБА_6 раптово виник злочинний умисел, спрямований на відкрите заволодіння чужим майном.
Діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного особистого збагачення за рахунок чужого майна, діючи без розриву у часі, реалізуючи прямий умисел, ОСОБА_6 незаконно заволодів вказаним мобільним телефоном, тим самим розуміючи, що порушує положення Конвенції про захист цивільного населення під час війни, підписаної у м. Женеві 12.08.1949 року, відповідно до якої забороняється здійснювати будь-які форми випадкової безпорадності або шкоди, що необхідно пов`язані зі збройним конфліктом та викликані ним, включаючи випадки, коли ці форми стаються внаслідок незаконного викрадення, використання або розграбування майна цивільних осіб, зокрема ст. 33, якою заборонено пограбування.
Після незаконного заволодіння мобільним телефоном ОСОБА_6 разом із ОСОБА_10 та ОСОБА_8 покинули територію ТОВ «Агротрейд».
Своїми протиправними діями ОСОБА_6 разом із ОСОБА_10 та ОСОБА_8 спричинили ОСОБА_24 матеріальну шкоду згідно висновку експерта на суму 1 323 грн. (тисяча триста двадцять три гривні).
Отже, ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливим мотивом, за попередньою змовою групою осіб разом із ОСОБА_8 та ОСОБА_10 порушив положення ст. 33 Конвенції про захист цивільного населення під час війни, підписаної у м. Женеві 12.08.1949 року, якою заборонено пограбування.
Дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України - іншому порушенні законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.
Крім того, приблизно 29.04.2022 об 11:00 (більш точної дати та часу в ході досудового розслідування не встановлено), діючи за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_6 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, яке належить ТОВ «Дворічанське-Агро», розташованому по АДРЕСА_5 де на момент відсутності директора ОСОБА_26 старшим був ОСОБА_27 на автомобілі УАЗ «Патріот» без розпізнавальних знаків прибули до підприємства та незаконно проникли на його територію.
Будучи озброєними автоматичною вогнепальною зброєю, ОСОБА_8 разом із ОСОБА_10 вийшли з автомобіля та, побачивши ОСОБА_27 , оточили останнього, ставши по боках від нього. В цей же час ОСОБА_6 підійшов до ОСОБА_27 та висловив йому вимогу про необхідність добровільної передачі одного з автомобілів підприємства, інакше транспортний засіб буде вилучено примусово.
Втім ОСОБА_27 повідомив ОСОБА_6 , що не має права віддавати майно, що належить товариству без відповідного розпорядження керівництва.
Отримавши відмову від ОСОБА_27 , ОСОБА_6 , діючи умисно, реалізуючи свій злочинний намір, з метою здійснення психологічного тиску на ОСОБА_27 , розуміючи, що перед ним перебуває цивільна особа, яка перебуває під захистом норм міжнародного гуманітарного права, відкрито демонструючи наявну при ньому вогнепальну зброю, в ультимативній формі повідомив останньому, що той має час до вечора для передачі транспортного засобу, інакше прострелить ОСОБА_27 ногу й вилучить із застосуванням сили транспортний засіб, чим порушив положення абз 1 ст. 27, ст. 29, ст. 31, ст. 32 Женевської Конвенції «Про захист цивільного населення під час війни» від 12.08.1949 та п.п. е) п.а) ч. 2 ст. 75 ДП І.
Після висловлення погроз ОСОБА_6 разом із ОСОБА_8 та ОСОБА_10 сіли до автомобіля та покинули територію.
Враховуючи, що погрози, висловлені ОСОБА_6 у присутності озброєних автоматичною вогнепальною зброєю ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , сприймались як реальні, керівництвом ТОВ «Дворічанське-Агро» прийнято рішення з метою збереження життя та здоров`я працівників товариства, недопущення розгортання конфліктної ситуації з окупаційними військами, віддати транспортний засіб.
В цей же день 29.04.2022 ОСОБА_6 разом із ОСОБА_8 та ОСОБА_10 повторно прибули на територію ТОВ «Дворічанське-Агро» де ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливим мотивом, розуміючи, що порушує положення Конвенції про захист цивільного населення під час війни, підписаної у м. Женеві 12.08.1949 року, відповідно до якої забороняється здійснювати будь-які форми випадкової безпорадності або шкоди, що необхідно пов`язані зі збройним конфліктом та викликані ним, включаючи випадки, коли ці форми стаються внаслідок незаконного викрадення, використання або розграбування майна цивільних осіб, зокрема ст. 33, якою заборонено пограбування, забрав у ОСОБА_27 ключі від транспортного засобу.
Заволодівши ключами від транспортного засобу та розуміючи свою перевагу над цивільними громадянами, ОСОБА_6 наказав ОСОБА_10 сісти за кермо автомобіля, який у свою чергу привів автомобіль у робочий стан шляхом пуску запалення двигуна.
Після цього, ОСОБА_6 разом із ОСОБА_8 та ОСОБА_10 рушили з місця вчинення злочину, довівши свій спільний, злочинний, корисливий умисел, направлений на пограбування цивільного населення, до кінця, незаконно заволодівши транспортним засобом.
Своїми протиправними діями ОСОБА_6 разом із ОСОБА_8 та ОСОБА_10 спричинили ТОВ «Дворічанське-Агро» матеріальну шкоду згідно висновку експерта на суму 159 730 гривень 00 копійок (сто п`ятдесят дев`ять тисяч сімсот тридцять гривень 00 копійок).
Отже, ОСОБА_6 разом ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , діючи умисно, з корисливим мотивом, за попередньою змовою групою осіб вчинив жорстоке поводження стосовно цивільної особи, а також незаконне викрадення майна цивільних осіб, чим порушив вимоги ст. ст. 27, 29, 31, 32, 33 Конвенції від 12.08.1949 та п.п. е) п.а) ч. 2 ст. 75 ДП І.
Дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України - іншому порушенні законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.
ОСОБА_8 разом із ОСОБА_10 , будучи озброєними автоматичною вогнепальною зброєю, вийшли з автомобіля та побачивши ОСОБА_27 , оточили останнього, ставши по боках навколо нього. В цей же час ОСОБА_6 підійшов до ОСОБА_27 та висловив йому вимогу про необхідність добровільної передачі автомобілю для власних потреб.
При цьому ОСОБА_6 попередив, що автомобіль необхідно доставити до Будинку Культури, який знаходиться в смт Дворічне Куп`янського району Харківської області та сказати, що його привезли за наказом «Демона».
ОСОБА_27 повідомив ОСОБА_6 , що не має права віддавати майно, що належить товариству без відповідного розпорядження керівництва.
Отримавши відмову від ОСОБА_27 , ОСОБА_6 , зазначив, що в разі невиконання його наказу транспортний засіб буде вилучено примусово.
Після висловлення погроз ОСОБА_6 разом із ОСОБА_8 та ОСОБА_10 покинули територію підприємства.
З цією метою 03.05.2022, приблизно о 09:00 агроном ОСОБА_28 разом із головним агрономом ОСОБА_29 приїхали до Будинку АДРЕСА_5 де останніх зустріли невстановлені в ході досудового розслідування військовослужбовці ЗС РФ.
ОСОБА_28 повідомив, що вони прибули за наказом «Демона» та привезли транспортний засіб, який мають залишити.
Невстановлені в ході досудового розслідування військовослужбовці ЗС РФ пішли в середину Будинку Культури, з якого вийшов ОСОБА_7 , який діючи умисно, з корисливим мотивом, розуміючи, що порушує положення Конвенції про захист цивільного населення під час війни, підписаної у м. Женеві 12.08.1949 року, відповідно до якої забороняється здійснювати будь-які форми випадкової безпорадності або шкоди, що необхідно пов`язані зі збройним конфліктом та викликані ним, включаючи випадки, коли ці форми стаються внаслідок незаконного викрадення, використання або розграбування майна цивільних осіб, зокрема ст. 33, якою заборонено пограбування, забрав у ОСОБА_28 ключі від транспортного засобу.
Розуміючи при цьому свою перевагу над цивільним населенням, ОСОБА_7 в грубій формі сказав ОСОБА_28 та ОСОБА_29 покинути територію.
Слідуючи наказам ОСОБА_7 , через побоювання за своє життя та здоров`я ОСОБА_28 та ОСОБА_29 покинули територію Будинку Культури, залишивши транспортний засіб.
Своїми протиправними діями ОСОБА_6 разом із ОСОБА_8 та ОСОБА_10 спричинили ТОВ «Дворічанське-Агро» матеріальну шкоду згідно висновку експерта на суму 102 980 гривень 00 копійок (сто дві тисячі дев`ятсот вісімдесят гривень 00 копійок).
Отже, ОСОБА_6 на виконання наказу ОСОБА_7 разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , діючи умисно, з корисливим мотивом, за попередньою змовою групою осіб вчинив незаконне викрадення майна цивільних осіб, чим порушив вимоги ст. 33 Конвенції від 12.08.1949.
Дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України - іншому порушенні законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.
Крім того, приблизно 05.05.2022 об 11:00 (більш точної дати та часу в ході досудового розслідування не встановлено), діючи за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_6 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом «ПАЗ-4234», яке належить ТОВ «Дворічанське-Агро», розташованому по АДРЕСА_5 де на момент відсутності директора ОСОБА_26 старшим був ОСОБА_27 на автомобілі УАЗ «Патріот» без розпізнавальних знаків прибули до підприємства та незаконно проникли на його територію.
ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , будучи озброєними автоматичною вогнепальною зброєю, вийшли з автомобіля та, побачивши ОСОБА_27 , оточили останнього, ставши по боках від нього. В цей же час ОСОБА_6 підійшов до ОСОБА_27 та висловив йому вимогу про необхідність добровільної передачі автомобілю, який за своїми характеристиками повинен бути схожий на автобус для перевезення людей.
Втім, ОСОБА_27 повідомив ОСОБА_6 , що не має права віддавати майно, що належить товариству без відповідного розпорядження керівництва, додавши, що схожого транспортного засобу на підприємстві немає.
Отримавши відмову від ОСОБА_27 , ОСОБА_6 повідомив, що йому відомо про наявність на території ТОВ «Дворічанське-Агро» транспортного засобу, який їм підходить, та що він знаходиться у боксі на території товариства.
Оглядаючи бокси на території ТОВ «Дворічанське-Агро» ОСОБА_6 побачив «ПАЗ-4234» білого кольору, д.н.з. НОМЕР_13 , номером шасі НОМЕР_14 , який перебував на балансі та належав ТОВ «Дворічанське-Агро».
Обурившись поведінкою ОСОБА_27 , ОСОБА_6 зазначив, що наступного разу у випадку надання неправдивої інформації розмова буде проходити по-іншому, при цьому в ультимативній формі наказав до вечора передати транспортний засіб.
Після вказаних слів ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 покинули територію підприємства.
Враховуючи, що погрози, висловлені ОСОБА_6 у присутності озброєних автоматичною вогнепальною зброєю ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , сприймались як реальні та були висловлені не вперше, керівництвом ТОВ «Дворічанське-Агро» прийнято рішення з метою збереження життя та здоров`я працівників товариства, недопущення розгортання конфліктної ситуації з окупаційними військами, віддати транспортний засіб.
В цей же день 05.05.2022 ОСОБА_6 разом із ОСОБА_8 та ОСОБА_10 повторно прийшли на територію ТОВ «Дворічанське-Агро» де ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливим мотивом, на виконання злочинного наказу ОСОБА_7 розуміючи, що порушує положення Конвенції про захист цивільного населення під час війни, підписаної у м. Женеві 12.08.1949 року, відповідно до якої забороняється здійснювати будь-які форми випадкової безпорадності або шкоди, що необхідно пов`язані зі збройним конфліктом та викликані ним, включаючи випадки, коли ці форми стаються внаслідок незаконного викрадення, використання або розграбування майна цивільних осіб, зокрема ст. 33, якою заборонено пограбування, забрав у ОСОБА_27 ключі від транспортного засобу.
Отримавши ключі від транспортного засобу та розуміючи свою перевагу над цивільним населенням, ОСОБА_6 надав вказівку ОСОБА_10 сісти за кермо автомобіля, який у свою чергу привів автомобіль у робочий стан шляхом пуску запалення двигуна.
Після цього ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 рушили з місця вчинення злочину, таким чином довівши свій спільний, корисливий умисел, направлений на пограбування цивільного населення до кінця, незаконно заволодівши транспортним засобом.
У подальшому ОСОБА_6 , розуміючи, що транспортний засіб «ПАЗ-4234», білого кольору, д.н.з. НОМЕР_13 , номером шасі НОМЕР_14 не є абсолютно необхідним для ведення війни, розпорядився ним на власний розсуд, використавши його для власних цілей, у тому числі з метою пересування околицями населених пунктів с. Колодязне, с. Петро-Іванівка та по території Дворічанської селищної громади.
Своїми протиправними діями ОСОБА_6 разом із ОСОБА_8 та ОСОБА_10 спричинили ТОВ «Дворічанське-Агро» матеріальну шкоду згідно висновку експерта на суму 299 277 гривень 63 копійки (двісті дев`яносто дев`ять тисяч двісті сімдесят сім гривень шістдесят три копійки).
Отже, ОСОБА_6 разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , діючи умисно, з корисливим мотивом, за попередньою змовою групою осіб вчинив незаконне викрадення майна цивільних осіб, чим порушив вимоги ст. 33 Конвенції від 12.08.1949.
Дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України - іншому порушенні законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.
Крім того, 19.05.2022 об 11:00 (більш точної дати та часу в ході досудового розслідування не встановлено), діючи за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_6 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом «КАМАЗ», яке належить ТОВ «Дворічанське-Агро», розташованому по АДРЕСА_5 де на момент відсутності директора ОСОБА_26 старшим був ОСОБА_27 на автомобілі УАЗ «Патріот» без розпізнавальних знаків прибули до підприємства та незаконно проникли на його територію.
ОСОБА_8 разом із ОСОБА_10 , будучи озброєними автоматичною вогнепальною зброєю, вийшли з автомобіля та, побачивши ОСОБА_27 , оточили останнього, ставши по боках від нього. В цей же час ОСОБА_6 підійшов до ОСОБА_27 та висловив йому вимогу про необхідність добровільної передачі автомобілю «КАМАЗ» без причепу, для власних потреб.
Втім, ОСОБА_27 повідомив ОСОБА_6 , що не має права віддавати майно, що належить товариству без відповідного розпорядження керівництва та доповнив, що даного типу транспортний засіб потрібен самому товариству.
Отримавши відмову від ОСОБА_27 , ОСОБА_6 в ультимативній формі повідомив, що до вечора транспортний засіб до вечора має бути переданий, інакше його вилучать примусово.
Після вказаних слів ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 покинули територію підприємства.
Враховуючи, що погрози, висловлені ОСОБА_6 у присутності озброєних автоматичною вогнепальною зброєю ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , сприймались як реальні та були висловлені не вперше, керівництвом ТОВ «Дворічанське-Агро» прийнято рішення з метою збереження життя та здоров`я працівників товариства, недопущення розгортання конфліктної ситуації з окупаційними військами, віддати транспортний засіб.
В цей же день 19.05.2022 ОСОБА_6 разом із ОСОБА_8 та ОСОБА_10 повторно прийшли на територію ТОВ «Дворічанське-Агро» де ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливим мотивом, на виконання злочинного наказу ОСОБА_7 розуміючи, що порушує положення Конвенції про захист цивільного населення під час війни, підписаної у м. Женеві 12.08.1949 року, відповідно до якої забороняється здійснювати будь-які форми випадкової безпорадності або шкоди, що необхідно пов`язані зі збройним конфліктом та викликані ним, включаючи випадки, коли ці форми стаються внаслідок незаконного викрадення, використання або розграбування майна цивільних осіб, зокрема ст. 33, якою заборонено пограбування, забрав у ОСОБА_27 ключі від транспортного засобу.
Отримавши ключі від транспортного засобу та розуміючи свою перевагу над цивільним населенням, ОСОБА_6 надав вказівку ОСОБА_10 сісти за кермо автомобіля, який у свою чергу привів автомобіль у робочий стан шляхом пуску запалення двигуна.
Після цього ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 рушили з місця вчинення злочину, таким чином довівши свій спільний, корисливий умисел, направлений на пограбування цивільного населення до кінця, незаконно заволодівши транспортним засобом.
Своїми протиправними діями ОСОБА_6 разом із ОСОБА_8 та ОСОБА_10 спричинили ТОВ «Дворічанське-Агро» матеріальну шкоду згідно висновку експерта на суму 305 710 гривень 00 копійок (триста п`ять тисяч сімсот десять гривень 00 копійок).
Отже, ОСОБА_6 разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , діючи умисно, з корисливим мотивом, за попередньою змовою групою осіб вчинив незаконне викрадення майна цивільних осіб, чим порушив вимоги ст. 33 Конвенції від 12.08.1949.
Дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України - іншому порушенні законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.
Крім того, приблизно в кінці червня 2022 року (більш точної дати та часу в ході досудового розслідування не встановлено), діючи за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , будучи одягненими у військову форму та озброєні вогнепальною автоматичною зброєю, приїхали на автомобілі УАЗ «Патріот» на територію СФГ «Зоря», розташованого за адресою: АДРЕСА_6 .
Переслідуючи на меті незаконно заволодіти транспортним засобом, який належить господарству, ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_18 та висловив йому вимогу про необхідність добровільної передачі автомобілю «Volkswagen», моделі Amarok, 2013 модельного року випуску, білого кольору, VIN: НОМЕР_17 з дизельним двигуном об`ємом 2 літри «biTurbo», інакше транспортний засіб буде вилучено примусово.
Побоюючись за власне життя, ОСОБА_18 надав доступ до майстерні, в якій зберігався транспортний засіб, який потребував ремонтних робіт.
На наступний день, приблизно о 09:00, ОСОБА_6 привіз на територію СФГ « ОСОБА_19 » трьох невстановлених в ході досудового розслідування військових ЗС РФ для проведення ремонтних робіт.
Ближче до вечора на територію СФГ « ОСОБА_19 » приїхав УАЗ « ІНФОРМАЦІЯ_3 », з якого вийшли озброєні автоматичною зброєю ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які стали по периметру та почали здійснювати охоронні функції.
В цей же час на автомобілі «Рено» приїхав ОСОБА_7 , до якого підійшла сестра власника господарства ОСОБА_30 та спробувала переконати його не забирати транспортний засіб.
Натомість, ОСОБА_7 у категоричній формі повідомив, що автомобіль забирається для власних потреб.
При цьому ОСОБА_10 з метою залякування та демонстрації сили, відкрито демонструючи наявну при ньому вогнепальну зброю, погрожуючи тим самим її застосуванням, скерував дуло в бік ОСОБА_31 .
Після завершення ремонтних робіт ОСОБА_6 сів за кермо автомобіля «Volkswagen», моделі Amarok та привів його у робочий стан шляхом пуску запалення двигуна, після чого поїхав з місця вчинення злочину.
Вслід за ОСОБА_6 на автомобілі «Рено» ОСОБА_7 разом із ОСОБА_9 та ОСОБА_10 покинули територію СФГ «Зоря».
У подальшому розуміючи, що автомобіль ТМ «Volkswagen», моделі Amarok, не є абсолютно необхідним для ведення війни, ОСОБА_7 розпорядився ним на власний розсуд, використавши його для власних цілей, у тому числі з метою пересування околицями населених пунктів Дворічанської селищної громади.
Своїми протиправними діями ОСОБА_6 разом із ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 спричинили СФГ «Зоря» матеріальну шкоду згідно висновку експерта на суму 464 570 гривень 00 копійок (чотириста шістдесят чотири тисячі п`ятсот сімдесят гривень 00 копійок).
Отже, ОСОБА_6 діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 порушив положення ст. 33 Конвенції про захист цивільного населення під час війни, підписаної у м. Женеві 12.08.1949 року, якою заборонено пограбування.
Дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України - іншому порушенні законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.
Крім того, в період часу з травня по вересень 2022 року (більш точної дати та часу в ході досудового розслідування не встановлено) у ОСОБА_6 разом із ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 виник умисел, направлений на незаконне збагачення шляхом незаконного викрадення, використання або розграбування майна цивільних осіб.
З цією метою, діючи умисно, шляхом збільшення можливостей збагачення за рахунок інших осіб, із корисливих мотивів, усвідомлюючи переваги вчинення кримінальних правопорушень із залученням для вчинення окремих злочинів інших учасників, ОСОБА_7 , реалізуючи злочинний умисел, запропонував громадянину РФ ОСОБА_11 та громадянину РФ ОСОБА_12 (більш повні анкетні дані в ході досудового розслідування не встановлені) прийняти участь у вчиненні злочинів.
У свою чергу на вказану пропозицію ОСОБА_5 разом із ОСОБА_12 погодились та запропонували залучити до їх вчинення місцевого мешканця ОСОБА_13 , який також погодився.
Так, приблизно на початку травня 2022 року (більш точної дати в ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_6 разом із ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 прибули на невстановленому транспортному засобі без розпізнавальних знаків, а ОСОБА_5 та ОСОБА_12 прибули на автомобілі УАЗ «Патріот» без розпізнавальних знаків до ТОВ «Дворічанське-Агро», розташованого за адресою: АДРЕСА_5 , директором якого є ОСОБА_26 .
Незаконно проникнув на територію підприємства, ОСОБА_7 наказав ОСОБА_26 пройти до офісного приміщення для розмови.
Перебуваючи у приміщенні, ОСОБА_26 посадили на стілець.
З метою здійснення значного психологічного тиску ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , будучи озброєними вогнепальною автоматичною зброєю, стали по боках від ОСОБА_26 .
ОСОБА_7 , розуміючи, що перед ним цивільна особа, яка перебуває під захистом норм міжнародного гуманітарного права, діючи умисно, з метою підвищення ефекту від психологічного тиску, почав погрожувати ОСОБА_26 фізичною розправою, а також фізичним впливом на його рідних та працівників підприємства, чим порушив положення абз 1 ст. 27, ст. 29, ст. 31, ст. 32 Женевської Конвенції «Про захист цивільного населення під час війни» та п.п. е) п.а) ч. 2 ст. 75 ДП І.
Подолавши психологічну волю до спротиву, ОСОБА_6 разом із ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в ультимативній формі почали вимагати дозволу на вивіз зернових культур з території складських приміщень ТОВ «Дворічанське-Агро». Під час розмови також знаходились ОСОБА_5 з ОСОБА_12 , які перебували в цивільному одязі.
Сприймаючи погрози як реальні, розуміючи, що ОСОБА_6 або ОСОБА_8 можуть застосувати вогнепальну зброю, що напряму ставить під загрозу його життя та здоров`я, а також життя та здоров`я рідних та працівників товариства, ОСОБА_26 був змушений погодитися на їх умови та надати дозвіл на вивезення зернових культур з території ТОВ «Дворічанське-Агро».
Отримавши згоду ОСОБА_26 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_12 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 покинули територію підприємства.
Через декілька днів на початку червня 2022 року (більш точної дати та часу в ході досудового розслідування не встановлено) на територію ТОВ «Дворічанське-Агро» почали прибувати вантажні автомобілі «КАМАЗ» з номерними знаками Білгородської реєстрації, які у супроводі ОСОБА_5 та ОСОБА_12 почали завантажуватись із складських приміщень за допомогою зерномету кукурудзою та соняшником. Після завантаження вивіз сільськогосподарських культур відбувався у бік непідконтрольної Україні території через пункт пропуску до РФ.
Також, ОСОБА_5 та ОСОБА_12 до вказаної діяльності залучено місцевого мешканця ОСОБА_13 , який за їх відсутності здійснював контроль за завантаженням, організацією та вивозом сільськогосподарських культур, який відбувався у бік непідконтрольної Україні території через пункт пропуску до РФ.
Загалом в ході незаконної діяльності з ТОВ «Дворічанське-Агро» вивезено кукурудзи у розмірі 4 389 217 кілограм на суму згідно висновку експерта 31 808 655 гривень 60 копійок (тридцять один мільйон вісімсот вісім тисяч шістсот п`ятдесят п`ять гривень 60 копійок) та соняшника у розмірі 5 885 416 кілограм на суму згідно висновку експерта 83 208 011 гривень 41 копійку (вісімдесят три мільйони двісті вісім тисяч одинадцять гривень 41 копійка),
Своїми протиправними діями ОСОБА_6 разом із ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , ОСОБА_12 (повні анкетні дані в ході досудового розслідування не встановлені) та ОСОБА_13 спричинили ТОВ «Дворічанське-Агро» матеріальну шкоду згідно висновку експерта на загальну суму 115 016 667 гривень 01 копійку (сто п`ятнадцять мільйонів шістнадцять тисяч шістсот шістдесят сім гривень 01 копійку).
Отже, ОСОБА_6 , діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , ОСОБА_12 (повні анкетні дані в ході досудового розслідування не встановлені) та ОСОБА_13 вчинив жорстоке поводження стосовно цивільної особи, а також незаконне викрадення майна цивільних осіб, чим порушив вимоги ст. ст. 27, 29, 31, 32, 33 Конвенції від 12.08.1949 та п.п. е) п.а) ч. 2 ст. 75 ДП І.
Дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України - жорстоке поводження з цивільним населенням, а також іншому порушенні законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.
У зв`язку з тим, що ОСОБА_6 за повістками про виклик не з`являвся та місце знаходження останнього не відоме, повідомлення про підозру гр. ОСОБА_6 разом із повістками про виклик 24 серпня 2024 року були розміщені у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора у розділі «Повістки про виклик та відомості про здійснення спеціального досудового розслідування» та газеті «Урядовий кур`єр», випуск від 24.08.2024 172 (7832) та 24.08.2024, які згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 № 1425-р «Про друкований засіб масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, в якому розміщуються повістки про виклик осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, та інші відомості. Крім того, вжиті заходи з встановлення можливих засобів повідомлення шляхом направлення копій через мобільні додатки «Viber», «Telegram», «Signal» «Whats App», а також засобами поштового зв`язку через АТ «Укрпоштою».
Жодного разу на вищевказані виклики ОСОБА_6 у призначений час та місце не з`явився, про неможливість та поважні причини неприбуття орган досудового розслідування не повідомив .
Таким чином, у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_6 набув статусу підозрюваного.
Повідомлення про підозру ОСОБА_6 підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме: протоколами допиту свідків, потерпілих, протоколами пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками, висновками експертів.
Враховуючи наданий обсяг відомостей судового провадження, який об`єктивно свідчить, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваного, як вжиття запобіжних заходів у зв`язку з наявністю саме обґрунтованої підозри, так як наявні у матеріалах провадження докази формують внутрішнє переконання причетності ОСОБА_6 до вчинення кримінальних правопорушень, згідно пред`явленої підозри.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Розглядаючи клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд, згідно зі ст. 178 КПК України та зважаючи на практику Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до ч. 1 ст. 281 КПК України, якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або особа перебуває за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, то слідчий, прокурор оголошує його розшук.
Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.
Так, на виклики слідчого підозрюваний не з`явився, не повідомивши про причини своєї неявки.
12.09.2024 підозрюваний ОСОБА_6 оголошений у розшук.
Законом України від 22.05.2022 № 2265-ІХ «Про заборону пропаганди російського нацистського тоталітарного режиму, збройної агресії Російської Федерації як держави-терориста проти України, символіки воєнного вторгнення російського нацистського тоталітарного режиму в Україну» Російська Федерація визнана державою-терористом (державою-агресором).
Перебування ОСОБА_6 на території держави-агресора підтверджується протоколом допиту свідків ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , які узгоджуються із даними 7-ого управління ДСР НП України.
Враховуючи, що дії ОСОБА_6 за вчинення яких повідомлено про підозру, носять характер тяжкого злочину, а також враховуючи відомості про особу підозрюваного, його переховування на території РФ, що свідчить про наявність ризику передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України.
Ризик передбачений п.5 ч.1 ст. 177 КПК на теперішній час не доведений.
Таким чином, оцінюючи сукупність обставин передбачених в ст.178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним злочинів, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання винуватим у вчинені інкримінованих злочинів, даних про його особу, з урахуванням встановленого ризику, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення застави у відповідності до ч.4 ст.183 КПК України.
Приймаючи до уваги вищенаведені ризики та наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч.2 ст. 28, ч.1 ст. 438 КК України, суд приходить до висновку про неможливість обрання підозрюваному іншого більш м`якого запобіжного заходу.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 206, 211, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -
Клопотання слідчого - задовольнити.
Обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Після затримання і не пізніш як через сорок вісім годин з часу доставки ОСОБА_6 до місця кримінального провадження розглянути за її участю питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід у встановленому законом порядку.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1