ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/1284/24
Провадження №1-кс/477/827/24
УХВАЛА

про продовження дії запобіжного заходу

19 серпня 2024 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Жовтневого районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання слідчого СВ ВП №4 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000301 від 20 травня 2024 року, про продовження дії раніше застосованого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, такого, що народився в с. Калинівка Жовтневого району Миколаївської області та фактично проживає в АДРЕСА_1 , з середньою освітою, військовослужбовця ВЧ НОМЕР_1 , не одруженого, раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого частиною четвертою статті 186 КК України

за участі: прокурора ОСОБА_4 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

16 серпня 2024 року слідчий СВ ВП №4 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження дії раніше застосованого запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000301 від 20 травня 2024 року за частиною четвертою статті 186 КК України.

В обґрунтування поданого клопотання вказує, що ВП №4 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000301 від 20 травня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 186 КК України.

Під час досудового розслідування в даному кримінальному провадженні встановлено, що 19 травня 2024 року близько 23 години невстановлені особи, які в подальшому було ідентифіковано як ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на автомобілі ВАЗ 2121, реєстраційний номер НОМЕР_2 прибули на неогороджену територію ТОВ АТФ «АгроДіло», поблизу с. Грейгове Миколаївського району Миколаївської області де із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, викрали майно ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та майно належне товариству.

У цьому кримінальному провадженні 20 травня 2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру за частиною четвертою статті 186 КК України, тобто у відкритому викраденні чужого майна, поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у сховище, що вчинено в умовах воєнного стану.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 22 травня 2024 року до підозрюваного застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, дія якого продовжена до 20 серпня 2024 року ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 16 липня 2024 року.

Оскільки встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу ризики, передбачені статтею 177 КПК України, не зменшились, а обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, за змістом клопотання, повністю підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами, перелік яких наведений у клопотанні, слідчий просить продовжити строк дії запобіжного заходу підозрюваному у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування.

На думку слідчого необхідність продовження застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою обумовлена наявністю ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України, які не зменшилися та продовжують існувати.

Застосування до підозрюваного ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу не дозволить запобігти зазначеним вище ризикам.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 повністю підтримав клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та просив його задовольнити, указував про існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України. Вказував на особливості попереднього ув`язнення військовослужбовців, зокрема утримання на гауптвахті.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисники ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання слідчого та просили застосувати до нього більш м`який запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту через наявність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків. Вказували про відсутність будь-яких доказів належної організації судових засідань у разі поміщення підозрюваного на гауптвахту.

Заслухавши позиції учасників судового провадження, дослідивши докази по заявленому клопотанню, слідчий суддя встановив наступне.

В провадженні ВП №4 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області перебуває кримінальне провадження №0000301 від 20 травня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 186 КК України.

22 травня 2024 року ОСОБА_5 повідомлений про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 186 КК України, яка з дотриманням положень статті 278 КПК України йому вручена.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 22 травня 2024 року до підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, який діє до 18 липня 2024 року.

Зі змісту ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 22 травня 2024 року вбачається, що обираючи запобіжний захід, слідчим суддею було досліджено надані стороною обвинувачення докази, які свідчили про наявність як і обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчинення інкримінованого йому діяння, так і наявність ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК України.

Постановою керівника Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_12 від 15 липня 2024 року строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжений до трьох місяців, тобто до 20 серпня 2024 року.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 16 липня 2024 року відносно підозрюваного ОСОБА_5 продовжено дію раніше застосованого запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком 20 серпня 2024 року.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 19 серпня 2024 рокупродовжено строк досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні до п`яти місяців, тобто до 20 жовтня 2024 року включно.

За приписами частини четвертої статті 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Тобто, при вирішенні цього питання слідчий суддя керується загальними приписами, які регулюють застосування відповідного запобіжного заходу.

Загальні підстави і порядок застосування та продовження запобіжного заходу визначені у статті 194, 199 КПК України, конструкції яких передбачають такі критерії дослідження слідчим суддею обставин (фактів): наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження дії запобіжного заходу; обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу.

Щодо обґрунтованості підозри слідчий суддя, враховуючи статті 8, 9 КПК України, керується позиціями Європейського суду з прав людини.

З точки зору практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, пункт 32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі «Murrаy v.United Kingdom», 14310/88, 28 жовтня 1994 року, пункт 55).

Під час досудового розслідування в даному кримінальному провадженні встановлено, що 19 травня 2024 року, приблизно о 23.00 годині, ОСОБА_5 , з ОСОБА_8 та ОСОБА_13 , на автомобілі ВАЗ 2121, реєстраційний номер НОМЕР_3 випуску білого кольору, під керуванням ОСОБА_8 прибули на неогороджену територію ТОВ АТФ «Агроділо», розташовану в полі поблизу с. Грейгове Миколаївського району Миколаївської області на якій знаходились металеві вагончики, та сховища для зберігання сільгосптехніки та засобів для поливу.

Вийшовши з автомобіля, та підійшовши до металевого вагончика покликали на вулицю ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , під приводом того, що останні не проходять військову службу, погрузили їх у багажне відділення вказаного автомобіля, та від`їхали на відстань приблизно 500 метрів. Після чого, одразу повернулись до неогородженої території ТОВ АТФ «Агроділо», що розташована в полі поблизу с. Грейгове Миколаївського району Миколаївської області і знаходячись на вказаній ділянці звільнили ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , при цьому ОСОБА_11 залишили біля автомобіля, а ОСОБА_10 відвели до металевого вагончика.

Реалізуючи раптово виниклий спільний злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та ОСОБА_13 , діючи за попередньою змовою з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправність своїх дій та їх суспільно небезпечний характер вийшли з автомобіля, та направились у металевий вагончик, в середину якого проникли без передбаченого законом дозволу, де застосовуючи фізичну силу, шляхом нанесення ударів по обличчю та тулубу ОСОБА_10 , які не є небезпечною для життя та здоров`я, у присутності ОСОБА_14 , та ОСОБА_15 , відкрито заволоділи майном останнього, а саме його мобільним телефоном «Redmi 10» вартістю 5000 грн, який перебував у металевому вагончику на столі.

Продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_8 , спільно із ОСОБА_5 та ОСОБА_13 , перебуваючи у вказаному приміщенні відкрито заволоділи особистим майном начальника безпеки ГОВ АТФ «Агроділо» ОСОБА_16 , а саме ноутбуком «ASUS» моделі R207N вартістю 8000 грн, мобільним телефоном «Fly FF244» вартістю 500 грн, які перебували на ліжку у вказаному металевому вагончику.

Далі, не зупинившись на досягнутому, ОСОБА_13 перебуваючи на подвір`ї, наніс своєю рукою один удар ОСОБА_17 по потилиці, а ОСОБА_5 спільно із ОСОБА_8 відкрито заволоділи майном ОСОБА_11 , а саме мобільним телефоном «Redmi A3» вартістю 4500 грн, повербанком «Носо» тАН 20000 вартістю 500 грн, повербанком шАН 10000 вартістю 300 грн, які знаходились в карманах штанів, в які був вдягнений ОСОБА_18 .

Після чого, усвідомлюючи, що їхні дії є помітними для оточуючих, поклали вказане майно до автомобіля ВАЗ 2121, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 1981 року випуску білого кольору та з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Зі змісту поданого клопотання та долучених до нього матеріалів вбачається причетність ОСОБА_5 до зазначеного у повідомленні про підозру злочину та підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами у їх сукупності, зокрема: протоколом огляду місця події від 20 травня 2024 року, а саме: житлового будинку АДРЕСА_1 ; протоколом огляду місця події від 20 травня 2024 року, а саме: території поля-бази ФГ «Агроділо» поблизу с. Грейгове; протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_19 ; протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_20 ; протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_11 ; протоколами допиту свідка ОСОБА_14 , потерпілого ОСОБА_11 , потерпілого ОСОБА_19 ; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення; протоколом пред`явлення особи для впізнання та іншими матеріалами у своїй сукупності, копії яких додано до клопотання, та в силу частини третьої статті 132 КПК України, частини другої статті 177 КПК України є підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема і запобіжного заходу.

Досліджених матеріалів достатньо для того, щоб в межах судового контролю, який здійснюється слідчим суддею при розгляді питання про продовження строку дії запобіжного заходу, дійти висновку про наявність обґрунтованої підозри.

На даному етапі провадження, слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих відомостей повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувальних заходів.

Щодо ризиків кримінального провадження то слідчий у поданому клопотанні зазначає про ризик переховування та ризик незаконного впливу на свідків, інших підозрюваних.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до частини першої статті 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу, згідно з частиною 2 даної статті, є наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Зі змісту ухвали слідчого судді від 22 травня 2024 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу вбачається, що оцінюючи наведені органом досудового розслідування ризики, слідчим суддею підтверджено наявність ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК України, які на даний час не зменшилися, зокрема,ризики того, що підозрюваний перебуваючи на волі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, може переховуватись від органу досудового розслідування або суду, незаконно впливати на свідків, знищити, сховати або спотворити речі та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Про продовження існування ризику, що підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду свідчать вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення та тяжкість покарання, передбаченого санкцією частини четвертої статті 186 КК України, а також характер інкримінованого підозрюваному злочину, вчинення дій групою осіб через що останній може ухилятися від органів досудового розслідування та суду, що підтверджує існування ризику, передбаченого пунктом 1 частини першої статті 177 КПК України. Інформації про те, що соціальні зв`язки підозрюваного є настільки міцними, що б утримували його в належній процесуальній поведінці, слідчому судді не надано.

Також, слідчим та прокурором доведено продовження існування ризику, передбаченого пунктом 3 частини першої статті 177 КПК України, оскільки органом досудового розслідування не встановлено усіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, а також точний перелік викраденого майна, ОСОБА_5 знає більшість свідків, а також потерпілих, з анкетними даними яких, він обізнаний, тому може вплинути на цих осіб з метою зміни показань, або надання показань, що виправдовують його.

Продовжує також існувати ризик, передбачений пунктом 5 частини першої статті 177 КПК України, оскільки вчинення інкримінованих ОСОБА_5 дій супроводжувалося вчиненням дій, які мають ознаки злочину пов`язаного з несенням військової служби (самовільного залишення місця несення військової служби), тому може вчинити інші злочини. Вказаний ризик також посилюється і тим, що підозрюваний ОСОБА_5 раніше притягався до кримінальної відповідальності та знову вчинив дії умисного характеру, що мають ознаки злочину. Крім цього, у судовому засіданні підозрюваний вказував, що не бажає продовжувати службу в ЗСУ та повертатися до виконання обов`язків військовослужбовця.

Наведені обставини свідчать, що заявлені ризики та суспільна небезпека особи підозрюваного не зменшились і виправдовують продовження його тримання під вартою. Не надання належних об`єктивних і допустимих доказів зменшення або відсутності ризиків передбачених відповідними пунктами статті 177 КПК України є підставою для продовження застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В цілому, клопотання прокурора відповідає вимогам статті 199 КПК України, оскільки містить виклад обставин, які свідчать про існування ризиків, які були підставою для обрання запобіжного заходу та в подальшому для його продовження. На момент розгляду клопотання, заявлені ризики при обранні запобіжного заходу не зменшились і не з`явилися нові.

Мета і обставини, що були підставою для обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою є й надалі актуальними.

Слідчим суддею також враховується, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо сторона обвинувачення доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України (частина перша статті 184 КПК України).

Більш м`якими запобіжними заходами, у порівнянні з триманням під вартою, є 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт.

При оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, суд використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена пунктами 1-5 частини першої статті 177 КПК України, однак потребує встановлення реальної можливості допустити це в майбутньому.

Слідчий суддя вважає, що менш суворі запобіжні заходи, не пов`язані з триманням під вартою, зокрема: домашній арешт, в тому числі цілодобовий, надання підозрюваного на поруки особам, що заслуговують на довіру, а також особисте зобов`язання, з огляду на сукупність встановлених вище обставин, на даному етапі досудового розслідування не зможуть запобігти встановленим ризикам, однак зможуть завадити виконанню завдань кримінального провадження, оскільки пов`язані з доступом підозрюваного до технічних засобів, безпосередніх соціальних контактів з іншими особами, тощо.

З урахуванням вищевикладеного та обставин провадження, особистих характеристик підозрюваного, слідчий суддя не вбачає підстав для обрання підозрюваному іншого, більш м`якого запобіжного заходу.

В силу положень частини четвертої статті 183 КПК України розмір застави при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного не визначається.

Слідчим суддею відхиляється позиція сторони захисту про застосування запобіжного заходу у виді нічного домашнього арешту, оскільки вказане спростовується вищевикладеним.

При цьому, слідчий суддя наголошує, що продовжений запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку та відповідає характеру суспільного інтересу, визначеним процесуальним законом підставам і метою запобіжного заходу та є виправданим, оскільки справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Щодо позиції прокурора про тримання підозрюваного ОСОБА_5 на гауптвахті ВСП у ЗСУ в разі продовження дії раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про попереднє ув`язнення» установами для тримання осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою або до яких застосовано тимчасовий чи екстрадиційний арешт, є слідчі ізолятори Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахти Військової служби правопорядку у Збройних Силах України. В окремих випадках, що визначаються потребою в проведенні слідчих дій, ці особи можуть перебувати в ізоляторах тимчасового тримання.

Згідно з абзацом третім та абзацом дванадцятим пункту 2 розділу I Порядку тримання засуджених, узятих під варту, заарештованих та затриманих військовослужбовців, затвердженого наказом МО України від 03 листопада 2020 року №394, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 січня 2021 року за №38/35660 (далі Порядок), визначено, що гауптвахта це спеціальне приміщення, обладнане для виконання покарання щодо військовослужбовців, засуджених до арешту, військовослужбовців, на яких накладено адміністративне стягнення у виді арешту з утриманням на гауптвахті, тримання узятих під варту та затриманих військовослужбовців; узятий під варту військовослужбовець - військовослужбовець, стосовно якого у порядку та на підставах, визначених законом, застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Пунктами 1 та 2 розділу XI Порядку, тримання на гауптвахтах узятих під варту військовослужбовців здійснюється відповідно до Закону України «Про попереднє ув`язнення» та цього Порядку, а узяті під варту військовослужбовці розміщуються на гауптвахті на підставі ухвали суду.

Як установлено в судовому засіданні, підозрюваний ОСОБА_5 є військовослужбовцем та відносно нього застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, отже з огляду на приписи Порядку, є військовослужбовцем узятим під варту на підставі ухвали суду.

Ураховуючи вказане, подальше тримання підозрюваного ОСОБА_5 є доцільним на гауптвахті НОМЕР_4 у ЗСУ.

Керуючись статтями 176-178, 183, 193-194, 196-197, 199, 376 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 17 жовтня 2024 року включно в межах строку досудового розслідування з утриманням на гауптвахті Збройних Сил України.

Організацію виконання ухвали про продовження дії раніше застосованого запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 у виді тримання під вартою з утриманням на гауптвахті доручити ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвала слідчого судді набирає законної сили з моменту оголошення та може бути оскарженою до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_21