Провадження №1-кп/524/824/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.10.2024 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі:

Головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

з участю прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000673 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Донецька, Донецької області, українки, громадянки України, освіта середня спеціальна, не заміжньої, пенсіонерки, інваліда II групи, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України,

В С Т А Н О В И В :

До Автозаводського районного суду м. Кременчука надійшло вище вказане кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. Згідно обвинувального акта, встановлено, що відповідно до ст. 2 постанови Кабінету Міністрів України № 333 від 19.03.2022 «Про затвердження Порядку компенсації витрат за тимчасове розміщення (перебування) внутрішньо переміщених осіб» (далі Порядок), компенсація надається фізичним особам громадянам України, які є власниками житла або їх представниками, наймачами (орендарями) житла державної або комунальної власності, спадкоємцями, які прийняли спадщину, і безоплатно розміщували у своїх житлових приміщеннях внутрішньо переміщених осіб.

Однак, всупереч вказаному Порядку, обвинувачена ОСОБА_5 , діючи умисно, з метою заволодіння чужим майном у вигляді грошових коштів, що нараховуються та виплачуються в якості компенсації витрат за тимчасове розміщення (перебування) внутрішньо переміщених осіб, діючи в особистих інтересах, керуючись корисливим мотивом, в порушення вимог Порядку та Меморандуму про взаєморозуміння, укладеного між Міністерством розвитку громад та територій, Міжнародною Федерацією Товариства Червоного Хреста і Червоного Півмісяця в Україні та Товариством Червоного Хреста України щодо компенсації витрат за тимчасове розміщення внутрішньо переміщених осіб, які перемістилися у період воєнного стану, кожного місяця, власноруч заповнювала за період часу з 05.09.2022 по 01.11.2023 та подавала до центру надання адміністративних послуг Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області за адресою: АДРЕСА_2 , від свого імені заяви як особа, що розмістила внутрішньо переміщених осіб, про отримання компенсації витрат, що пов`язані з безоплатним розміщенням внутрішньо переміщених осіб за період часу з серпня 2022 року по листопад 2023 року, в яких зазначала відомості, наявність яких стали підставою для надання їй грошової компенсації.

У вище вказаних заявах, обвинувачена ОСОБА_5 , переслідуючи мету особистого збагачення, вказувала, що у належній їй квартирі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , протягом часу з 01.11.2022 по 31.10.2023 безоплатно проживали внутрішньо переміщені особи, а саме: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які фактично з 01.11.2022 по 31.10.2023 за вказаною адресою не проживали.

У результаті зазначення обвинуваченою ОСОБА_5 , відомостей у вказаних заявах, щодо безоплатного розміщення внутрішньо переміщених осіб, їй Товариством Червоного Хреста України, нараховані та виплачено за період часу, а саме з 01.11.2022 по 31.10.2023, грошові кошти в сумі 7282,61 грн., як компенсацію витрат за тимчасове, безоплатне розміщення (перебування) внутрішньо переміщених осіб, якими в подальшому обвинувачена ОСОБА_5 розпорядилась на власний розсуд.

Внаслідок чого, обвинувачена ОСОБА_5 , шляхом обману, незаконно заволоділа коштами, які їй були нараховані та виплачені як компенсація витрат за тимчасове розміщення (перебування) внутрішньо переміщених осіб у загальній сумі 7282,61 грн., в результаті чого спричинила Товариству Червоного Хреста України матеріальну шкоду на вказану суму.

Таким чином, обвинувачена ОСОБА_5 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 190 КК України, як умисні дії, які виразились у заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).

Обвинувачена ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні повністю визнала свою вину у вчиненні кримінального правопорушення згідно висунутого їй обвинувачення, у скоєному щиро розкаялась, просила суд звільнити її від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з потерпілою стороною та закрити кримінальне провадження щодо неї.

Вислухавши думку прокурора, який не заперечував щодо закриття кримінального провадження та звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності в зв`язку з примиренням з потерпілою стороною, враховуючи що обвинувачена повністю відшкодувала спричинені кримінальним правопорушенням збитки, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття даного кримінального провадження.

Відповідно до п.2 ч.3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 46 КК України, особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №12 "Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності" зазначено, що за наявності передбачених у ст.. 46 КК України підстав, звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.

Пунктом 1 ч.2 ст. 284 КПК України визначено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно ч.4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до ч.3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Враховуючи, що обвинувачена подала клопотання про закриття провадження в справі у зв`язку з примиренням з потерпілою стороною, потерпіла сторона будь-яких претензій до обвинуваченої не має, вперше вчинила кримінальний проступок, не являється корупційним, не пов`язаним з порушеннями правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання та можливість закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_5 на підставі ч.2 ст. 284 КПК України, що відповідає вищенаведеним вимогам чинного кримінального процесуального законодавства.

Запобіжний захід відносно особи не застосовувався, у суду відсутні підстави для його обрання. Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

На пiдставi викладеного, керуючись ст. 46 КК України, ст.ст. 285-288, 314, 372 КПК Украiни, суд,-

УХВАЛИВ:

Звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 190 КК України у зв`язку з примиренням з потерпілою стороною.

Кримінальне провадження №0000673 відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Автозаводський районний суд м.Кременчука протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя Ліна ОБРЕВКО