Справа № 134/1306/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2024 року Крижопільський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт. Крижопіль кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000045 від 26.03.2024 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Крижопіль, Крижопільського району, Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого, востаннє:

- 25.05.2020 вироком Піщанського районного суду Вінницької області за ст. 395, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч.1,4 ст.70 КК України до 6 років 2 місяці позбавлення волі. 23.05.2023 звільнений із ДУ «Стрижавська ВК (81)» умовно-достроково з невідбутою частиною 1 рік 7 місяці 3 дні

у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 162, ст. 395 КК України,

ВСТАНОВИВ:

03.04.2024 близько 05:00 год ОСОБА_4 , знаходячись у смт Крижопіль Тульчинського району Вінницької області, самовільно, через неогороджену земельну ділянку, пройшов до домогосподарства за адресою: АДРЕСА_2 , власником якого являється ОСОБА_6 . Перебуваючи на території домогосподарства, ОСОБА_4 , умисно, без дозволу власника, розуміючи та усвідомлюючи протиправний характер своїх дій щодо порушення недоторканості володіння особи, скориставшись відсутністю нагляду з боку власника та впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає проник до підвального приміщення вказаного домогосподарства, з метою вживання продуктів харчування.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 у порушення вимог ст. ЗО Конституції України, яка гарантує кожному недоторканість житла та не допускає проникнення до житла чи іншого володіння особи не інакше як за вмотивованим рішенням суду, порушив право потерпілої ОСОБА_7 .

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, тобто незаконному проникненні до іншого володіння особи.

Крім того, ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що згідно постанови Крижопільського районного суду Вінницької області від 29 лютого 2024 року, ОСОБА_4 встановлено адміністративний нагляд терміном один рік, яким встановлено наступні обмеження:

-заборонено виходити із будинку, де проживає з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступного ранку;

-заборонено відвідувати торгівельні заклади, де продаються спиртні напої та пиво на розлив;

-заборонено виїзд за межі адміністративного району, без дозволу начальника відділення поліції № 1 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області;

-зобов`язано з`являтися на реєстрацію до відділення поліції № 1 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області кожної четвертої суботи місяця з 09 год. 00 хв. до 12 год. 00 хв. протягом перебування під адміністративним наглядом.

Однак, ОСОБА_4 , будучи належним чином ознайомленим з постановою Крижопільського районного суду Вінницької області від 29 лютого 2024 року та встановленими відносно нього обмеженнями, маючи на меті ухилитися від адміністративного нагляду, діючи умисно, без поважних причин, самовільно, без дозволу начальника відділення поліції № 1 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області, розпочинаючи з 19 березня 2024 року по 11 квітня 2024 року, залишив місце проживання за адресою АДРЕСА_1 .

Під час перевірки ОСОБА_4 19.03.2024 о 23 год. 00 хв., 23.03.2024 о 02 год. 00 хв., 24.03.2024 о 02 год. 00 хв., 26.03.2024 о 00 год. 05 хв., 31.03.2024 о 23 год. 00 хв., 04.04.2024 о 01 год. 20 хв., 11.04.2024 о 22 год. 38 хв., за місцем проживання, встановлено його відсутність.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 395 КК України, тобто самовільному залишенні місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.

21 серпня 2024 року між ІНФОРМАЦІЯ_2 у присутності захисника ОСОБА_5 , з урахуванням письмової згоди потерпілої у кримінальному провадженні ОСОБА_7 , в даному кримінальному провадженні, на підставі ст. ст. 468, 469, 472 КПК України укладено угоду про визнання винуватості, відповідно до якої останні дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 162, ст. 395 КК України, а також покарання, яке повинний понести ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 162 КК України, у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців; за ст. 395 КК України, у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік; на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, з урахуванням положень, встановлених п. б ч. 1 ст. 72 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Піщанського районного суду Вінницької області від 25.05.2020, остаточно призначити покарання ОСОБА_4 у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки 6 місяців.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтримав угоду про визнання винуватості, повністю визнав свою вину у вчинених ним кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 162, ст. 395 КК України, зазначив, що кримінальні проступки ним скоєно за обставин викладених в обвинувальному акті та в угоді про визнання винуватості та підтвердив, що угода про визнання винуватості укладена добровільно, пояснив, що він повністю розуміє свої права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження зазначеної угоди, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винним, вид покарання, який буде застосовано до нього у разі затвердження угоди судом, а також наслідки затвердження даної угоди, відтак просить затвердити угоду, так як реально може виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Потерпіла ОСОБА_7 надала заяву в якій вказала, що проти затвердження угоди про визнання винуватості не заперечує.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримала угоду про визнання винуватості та просила її затвердити.

Прокурор у судовому засіданні вважає за доцільне затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором та підозрюваним, оскільки вказана угода відповідає вимогам КПК України.

Суд, розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, заслухавши обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника, прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов до висновку, що угода підлягає затвердженню виходячи з наступного.

Відповідно п. 2 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладено у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Згідно ч. 5 ст. 469 КПК України - укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 162, ст. 395 КК України, які згідно ст. 12 КК України, є кримінальними проступками.

В п.1 ч. 3 ст. 314 КПК України зазначено, що при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду про визнання винуватості.

Статтею 474 КПК України визначено, що якщо угоди досягнуто під час досудового розслідування, то розгляд щодо угоди проводиться під час підготовчого судового засідання. Відповідно до ч.2 ст. 474 КПК України, розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язкової участі сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження. Відсутність інших учасників судового провадження не є перешкодою для розгляду.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Згідно ст. 475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду та призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Суд переконався, що укладення сторонами угоди про визнання винуватості є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України, не порушують законних прав та інтересів сторін.

Судом у підготовчому судовому засіданні встановлено, що обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних проступків за вказаних в обвинувальному акті обставин; сторони добровільно уклали угоду про визнання винуватості, зміст якої відповідає вимогам ст. 472 КПК України, та розуміють наслідки затвердження такої, передбачені ст.473 КПК України. Вид та міра покарання погоджена сторонами в угоді передбачена санкцією ч. 1 ст. 162, ст. 395 КК України, на яку обвинувачений погоджується, обрана з врахуванням загальних засад призначення покарань, передбачених ст. ст. 65-67 КК України. Також встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченого. При цьому, судом з`ясовано в обвинуваченого та встановлено, що він зможе реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Міра покарання, узгоджена сторонами, є достатньою для виправлення та перевиховання обвинуваченого і відповідає вимогам та загальним засадам призначення покарання.

Суд перевіривши угоду на відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України та закону, підстав для відмови в затвердженні угоди судом не встановлено.

Враховуючи викладене, суд вважає, що угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором та підозрюваним за участю його захисника необхідно затвердити, ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 162, ст. 395 КК України, так як вина його доведена повністю і його дії суд кваліфікує по ч. 1 ст. 162, ст. 395 КК України, та призначити йому узгоджені сторонами вид та міру покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_4 не встановлені.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

На підставі викладеного та ст. ст. 371, 374, 475 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості укладену між ІНФОРМАЦІЯ_2 , у присутності захисника ОСОБА_5 , з урахуванням письмової згоди потерпілої у кримінальному провадженні ОСОБА_7 , від 21 серпня 2024 року.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 162, ст. 395 КК України і за їх вчинення призначити йому узгоджену між сторонами міру покарання:

- за ч. 1 ст. 162 КК України, у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців;

- за ст. 395 КК України, у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік;

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, з урахуванням положень, встановлених п. б ч. 1 ст. 72 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Піщанського районного суду Вінницької області від 25.05.2020, остаточно призначити покарання ОСОБА_4 у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки 6 місяців.

Строк відбуття покарання рахувати з дня прибуття і постановки засудженого на облік у виправному центрі.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя