Провадження № 1-кп/638/1919/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2024 року м. Харків

Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду в м.Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001662 від 07 серпня 2024 року, відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харків, громадянина України, з вищою освітою, не працюючого, одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , ранішене не судимого

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,-

в с т а н о в и в:

У відповідності до ст. 178 Цивільного кодексу України, додатку № 1 до постанови Верховної Ради України від 07.06.1992 №2471-XII «Про право власності на окремі види майна», «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України № 622 від 21.08.1998 року, зброя, боєприпаси (крім мисливської і пневматичної зброї і боєприпасів до неї, а також спортивної зброї і боєприпасів до неї, що придбаються громадськими об`єднаннями з дозволу органів внутрішніх справ), вибухові речовини й засоби вибуху не можуть перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України.

Однак, ОСОБА_5 , реалізуючи свій прямий умисел, направлений на незаконне придбання вибухового пристрою без передбаченого законом дозволу, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді порушення правил обороту вибухових пристроїв, без отриманого згідно з «Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими кулями чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої Наказом МВС України № 622 від 21.08.1998, дозволу 07.08.2024 у період часу з 13.30 год. до 13.50 год., більш точного часу не встановлено, проходячи біля гаражів, що розташовані за будівлею магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що по АДРЕСА_2 , на землі за одним з гаражів знайшов корпус ручної гранати Ф-1 з маркуванням «107 88-77т» та вибуховий пристрій - підривач до ручної гранати типу - уніфікований запал ручної гранати модифікований з маркування «69 -77 УЗРГМ УЗЧР 386-94-77», та усвідомлюючи, що вказані предмети, є частинами ручної гранати Ф-1, яка відноситься до бойового припасу, а підривач до ручної гранати вибуховим пристроєм, забрав та помістив до належної йому сумки, чим незаконно придбав, корпус гранати Ф-1 з маркуванням «107 88-77т» та вибуховий пристрій - підривач до ручної гранати типу - уніфікований запал ручної гранати модифікований з маркування «69 -77 УЗРГМ УЗЧР 386-94-77».

Після чого, ОСОБА_5 реалізуючи свій умисел, спрямований на придбання та носіння вибухового пристрою, усвідомлюючи, що знайдений ним підривач до ручної гранати типу - уніфікований запал ручної гранати модифікований з маркування «69 -77 УЗРГМ УЗЧР 386-94-77» є вибуховим пристроєм, без передбаченого законом дозволу, разом з вказаним підривачем до ручної гранати та корпусом гранати Ф-1, які знаходилися у його сумці почав рухатися по АДРЕСА_2 у сторону свого місця проживання, а саме буд. АДРЕСА_2 , тобто здійснював незаконне носіння вибухового пристрою.

Злочинна діяльність ОСОБА_5 була припинена співробітниками Управління патрульної поліції в Харківській області, які 07.08.2024, приблизно о 14 год. 00 хв. зупинили останнього. Після чого, під час огляду місця події, проведеного 07.08.2024 року в період часу з 15. 30 год. по 15.50 год. у ОСОБА_5 було виявлено та вилучено: корпус ручної гранати Ф-1 з маркуванням «107 88-77т» та підривач до ручної гранати типу - уніфікований запал ручної гранати модифікований з маркування «69 -77 УЗРГМ УЗЧР 386-94-77», який згідно з висновком судової вибухово-технічної експертизи № СЕ-19/121-24/22745-ВТХ від 20.08.2024 є підривачем типу УЗРГМ до ручних гранат, який є вибуховим пристроєм. Згідно з висновком судової вибухово-технічної експертизи № СЕ-19/121-24/25369-ВТХ від 13.09.2024 ручна осколкова граната Ф-1, яка утворена в результаті поєднання наданих на дослідження об`єктів, придатна до вибуху (за своїм цільовим призначенням) та відноситься до категорії бойових припасів.

Такі дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 1 ст. 263 Кримінального кодексу України, тобто незаконне придбання та носіння вибухового пристрою, без передбаченого законом дозволу.

26 вересня 2024 року прокурором Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_3 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0001662 від 07.08.2024 з однієї сторони та та підозрюваним у цьому провадженні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з іншого боку, за участю захисника ОСОБА_4 , була укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст.ст. 468-470, 472 КПК України.

Згідно такої угоди ОСОБА_5 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 263 Кримінального кодексу України, тобто незаконне придбання та носіння вибухового пристрою, без передбаченого законом дозволу, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке повинен понести ОСОБА_5 .

Сторони погодилися визнати: обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст. 66 КК України щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину і що обставин, які обтяжують покарання згідно зі ст. 67 КК України не встановлено.

З урахуванням обставин кримінального провадження, особи підозрюваного (раніше не судимий, наявності пом`якшуючих та відсутності обтяжуючих обставин), Сторони (прокурор та підозрюваний) дійшли згоди, що за ч. 1 ст. 263 КК України, підозрюваному ОСОБА_5 слід призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. Враховуючи, що в ході досудового розслідування встановлено ряд обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 враховуючи беззастережне визнання ним своєї провини, щиросердне розкаяння у вчиненому, відсутність тяжких наслідків та сприяння проведенню досудового розслідування, та найшвидшому судовому провадженні, сторони погоджуються на звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з покладенням визначених судом обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Прокурор просила затвердити угоду про визнання винуватості та просила призначити ОСОБА_5 узгоджену міру покарання.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав у повному обсязі, розкаявся у вчиненому та пояснив, що під час укладення угоди діяв добровільно, розуміє свої права та наслідки укладення угоди про визнання винуватості, просив суд затвердити угоду про визнання винуватості судом, дав згоду на застосування узгодженого виду покарання.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 підтримала позицію свого підзахисного, та просила затвердити угоду з призначенням узгодженої міри покарання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходив з наступного.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти, зокрема, рішення про затвердження угоди.

Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Судом, встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 Кримінального кодексу України, тобто незаконне придбання та носіння вибухового пристрою, без передбаченого законом дозволу, яке відповідно до ст. 12 КК України, віднесено до тяжких злочинів.

Встановлено, що сторони кримінального провадження уклали угоду про визнання винуватості, зміст якої відповідає вимогам ст. 472 КПК України. При укладенні угоди про визнання винуватості прокурором враховані обставини, визначені ст. 470 КПК України.

При цьому, судом перевірено, що ОСОБА_5 цілком розуміє роз`яснені йому права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, суть обвинувачення та вид покарання.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 263 Кримінального кодексу України, тобто незаконне придбання та носіння вибухового пристрою, без передбаченого законом дозволу.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд вважає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлено.

Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що він на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, з вищою освітою, не працюючий, одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не маює, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ранішене не судимий.

Відповідно до ч. 1ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду та призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Судом встановлено, що укладена угода про визнання винуватості не суперечить вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод та інтересів сторін провадження та інших осіб. Обставин, які б вказували на неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою судом не встановлено.

Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості та призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання у виді позбавлення волі.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Процесуальні витрати на залучення експерта підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_5 згідно ст. 124 КПК України.

Долю речових доказів суд вважає за необхідне вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 75,76, 174, 314, 368, 370, 373, 374, 468, 469, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 26 вересня 2024 року по кримінальному провадженню №0001662 від 07 серпня 2024 року за ч. 1 ст. 263 КК України, укладену між прокурором Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_3 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0001662 від 07.08.2024 з однієї сторони та та підозрюваним у цьому провадженні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з іншого боку, за участю захисника ОСОБА_4 .

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами кримінального провадження покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього в силу ст.76 КК України обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судові витрати за проведення судової вибухово-технічної експертизи №СЕ-19/121-24/22745-ВТХ від 20.08.2024року у розмірі 4543 (чотири тисячі п`ятсот сорок три) грн.68 коп.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судові витрати за проведення судової вибухово-технічної експертизи №СЕ-19/121-24/25369-ВТХ від 13.09.2024року у розмірі 7572 (сім тисяч п`ятсот сімдесят дві) грн. 08 коп.

Речові докази у кримінальному провадженні предмет ззовні схожий на корпус гранати «Ф-1» та предмет ззовні схожий на підривач до гранати «УЗРГМ» - знищити.

Речовий доказ у кримінальному провадженні DVD-R диск з фрагментами відеозапису, з нагрудних камер відео-спостереження поліцейських УПП в Харківській області Департаменту патрульної поліції з номерами, а саме екіпажу «Купол 1101» який 07 серпня 2024 року близько о 14 год. 10 хв. знаходились на території АДРЕСА_3 , де виявили громадянина, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , при якому було виявлено предмети зовні схожі на гранату та підривач залишити в матеріалах кримінального провадження.

Речовий доказ у кримінальному провадженні DVD-R диск з фрагментами відеозапису подій, що мали місце 07.08.2024 на якому громадянин ОСОБА_5 тікає від працівників поліції залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

У разі невиконання угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановленого законом строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1