Єдиний унікальний номер 341/592/24
Номер провадження 1-в/341/54/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2024 року м. Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

секретаря - ОСОБА_2

з участю сторін кримінального провадження та учасників судового провадження:

прокурора - ОСОБА_3 ,

начальниці Івано-Франківського

РС №2 філії ДУ «Центр пробації»

в Івано-Франківській області - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання начальниці Івано-Франківського РС №2 філії ДУ «Центр пробації» в Івано-Франківській області ОСОБА_4 про приведення вироку у відповідність до ЗУ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року, щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мединя Галицького р-ну Івано-Франківської обл., зареєстроване та фактичне місце проживання якого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, засудженого 13 червня 2024 року Галицьким районним судом Івано-Франківської області за частиною 4 статті 185 України з призначеним покаранням, у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, -

в с т а н о в и в :

Начальниця Івано-Франківського РС №2 філії ДУ «Центр пробації» в Івано-Франківській області ОСОБА_4 звернулася в суд з поданням про приведення вироку Галицького районного суду Івано-Франківської області від 19 вересня 2024 року щодо ОСОБА_5 у відповідність до ЗУ Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів від 18 липня 2024 року, мотивуючи тим, що з 09 серпня 2024 року викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 2(двох) неоподаткованих мінімумів доходів громадян є адміністративним правопорушенням, передбаченим частиною 2 статті 51 КУпАП.

ОСОБА_5 вироком Галицького районного суду Івано-Франківської області від 13 червня 2024 року засуджений за частиною 4 статті 185 КК України із призначенням покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі статті 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробування з іспитовим строком 2 роки, згідно статті 76 КК України покладено обов`язки. Сума викраденого майна становить 2 367 грн.

Таким чином, з метою вирішення питання правильності виконання вироку, із посиланням на Закон України №3886-IX від 18 липня 2024 року та частини 2 статті 74 КК України, вважає, що засуджений ОСОБА_5 підлягає звільненню від відбування покарання за частиною 4 статті 185 КК України, у зв`язку із декриміналізацією вчинених ним діянь, які завдали матеріальної шкоди на суму меншу, ніж 3 028 грн. (2(два) неоподаткованих мінімуми доходів громадян, встановлених на 2024 рік).

У судовому засіданні представник Галицького районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Івано-Франківській області подання підтримала з підстав, викладених у ньому.

Прокурор не заперечував щодо задоволення подання та звільнення засудженого ОСОБА_5 від призначеного судом покарання, оскільки ухвалений 09 серпня 2024 року Закон покращує становище засудженого.

Керуючись частиною 5 статті 539 КПК України, суд вважає, що справу можна розглянути за відсутності засудженого.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та матеріали особової справи засудженого, суд вважає, що подання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно із частини 1 статті 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Пунктом 1 частини 2 статі 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 13 частини 1 статті 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Частинами 2 і 3 статті 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів подання та встановлено під час судового розгляду, вироком Галицького районного суду Івано-Франківської області від 13 червня 2024 року ОСОБА_5 засуджений за частиною 4 статті 185 КК України із призначенням покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі статті 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробування з іспитовим строком 2 роки, згідно статті 76 КК України покладено обов`язки. Вказаним вироком ОСОБА_5 засуджено за таємне викрадення 01 березня 2024 року чужого майна на загальну суму 2 367 грн.

На час, до якого відноситься інкриміноване засудженому ОСОБА_5 діяння, положення частини 2 статті 51 КУпАП діяли в редакції Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за викрадення чужого майна» №1449-VI від 04 червня 2009 року(далі - Закон України №1449-VI від 04.06.2009), згідно з якими було встановлено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Слід зазначити, що 09 серпня 2024 року набув чинності Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким було внесено зміни до статті 51 КУпАП (дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями частиною 1 статті 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Частиною 2 статті 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною 2 статті 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 (двох) неоподаткованих мінімумів доходів громадян (у 2024 році становило від 757 грн. до 3 028 грн).

Аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений статтею 51 КУпАП, а саме 2 (два) неоподаткованих мінімуми доходів громадян, про що наголосив Верховний Суд у постанові від 22 серпня 2024 року у справі № 567/507/23.

Кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння (частина 2 статті 4 КК України).

Згідно із частини 6 статті 3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Частиною 1 статті 5 КК України передбачено, що Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Таким чином, має місце часткова декриміналізація, а саме діянь, які полягають у крадіжці майна, вартістю до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Враховуючи зазначені зміни до законодавства, а також положення наведеної вище частини 2 статті 4 КК України та частини 1 статті 5 КК України, таємне викрадення чужого майна вартістю до 2 684 грн. на час, до якого відносять інкриміноване ОСОБА_5 діяння (01 березня 2024 року), кваліфікувалося б за частиною статті 51 КУпАП, як дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, а таємне викрадення чужого майна вартістю понад 3 028 грн - за відповідною частиною статті 185 КК України.

Зважаючи на те, що вартість викраденого засудженим майна становила 1 050 грн. 50 коп., що на момент вчинення правопорушення не перевищувало 2(два) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, то ОСОБА_5 є засудженим за діяння, караність якого законом на теперішній час усунена, внаслідок чого він підлягає звільненню від призначеного судом покарання за частиною 4 статті 185 КК України відповідно до частини 2 статті 74 КК України.

На пiдставi статті 58 Конституції України, статті 5, частини 2 статті 74 КК України, Закону України № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», керуючись статтями 537, 539 КПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

Подання начальниці Івано-Франківського РС №2 філії ДУ «Центр пробації» в Івано-Франківській області ОСОБА_4

-задовольнити.

Звільнити засудженого ОСОБА_5 , від призначеного покарання за частиною 4 статті 185 КК України, у зв`язку з усуненням кримінальної караності діяння.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія ухвали негайно після її проголошення вручається учасникам процесу.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

СуддяОСОБА_6