КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000487, по обвинуваченню:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Солом`янського районного суду міста Києва від 27 травня 2024 року,-

В С Т А Н О В И В:

Вироком Солом`янського районного суду міста Києва від 27 травня 2024 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, та призначено покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік, та покладено на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

За вироком суду ОСОБА_7 визнаний винуватим у незаконному придбанні та зберіганні психотропних речовин без мети збуту.

Так, 06.05.2024 приблизно о 21 год. 10 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , виявив на дорозі паперовий пакет з висушеною речовиною та металевий кейс з порошкоподібною речовиною білого кольору, поклав до своєї сумки, та став зберігати при собі, чим вчинив незаконне придбання та зберігання психотропну речовину, обіг якої заборонено - плодове тіло грибів,що містить - псилоцин, та психотропної речовини,обіг якої обмежено - амфетамін, для власного вживання без мети збуту.

В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини провадження та правову кваліфікацію своїх дій, просить вирок суду скасувати та звільнити його від кримінальної відповідальності.

В обґрунтування апеляційних вимог ОСОБА_7 зазначає, що кримінальне провадження відносно нього підлягає закриттю на підставі ч.4 ст.309 КК України, оскільки він добровільно звернувся до лікувального закладу та з 13.05.2024 року по 10.06.2024 року проходив лікування від наркоманії.

За результатами апеляційного перегляду просить вирок суду першої інстанції скасувати та закрити відносно нього кримінальне провадження на підставі ч.4 ст.309 КК України.

До суду апеляційної інстанції 07.11.2024 та 14.11.2024 року обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 , будучи належним чином повідомленими про час та місце судового розгляду, не з`явились, про причини неявки не повідомляли, клопотань про відкладення розгляду справи не подавали.

Згідно статті 42 КПК України обвинувачений зобов`язаний прибути за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк - заздалегідь повідомити про це зазначених осіб.

За приписами частини 4 статті 405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття. Якщо для участі в розгляді в судове засідання не прибули учасники кримінального провадження, участь яких згідно з вимогами цього Кодексу або рішенням суду апеляційної інстанції є обов`язковою, апеляційний розгляд відкладається

Приймаючи до уваги вищезазначене, вимоги апеляційної скарги, якими не погіршуються процесуальне становище обвинуваченого, колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Солом`янського районного суду міста Києва від 27 травня 2024 року без участі обвинуваченого та його захисника.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення прокурора, яка заперечувала щодо задоволення апеляційної скарги та вважала вирок суду законним і обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження, проаналізувавши апеляційні доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Встановлені судом фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення та правова кваліфікація дій обвинуваченого в поданій апеляційній скарзі не оспорюються, а тому в цій частині судом апеляційної інстанції не перевіряються.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається з поданої апеляційної скарги, обвинувачений порушує питання про його звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, на підставі ч.4 ст.309 КК України, оскільки він добровільно звернувся до лікувального закладу та розпочав лікування від наркоманії.

Колегія суддів вважає доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про наявність законних підстав для його звільнення від кримінальної відповідальності необґрунтованими, з огляду на наступне.

За встановлених судом обставин 06.05.2024 року ОСОБА_7 незаконно придбав та розпочав зберігати психотропну речовину, обіг якої заборонено - плодове тіло грибів, що містить - псилоцин, та психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, для власного вживання без мети збуту.

Вироком Солом`янського районного суду міста Києва від 27 травня 2024 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, та призначено покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік, та покладено на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.309 КК України, суд першої інстанції, діючи у відповідності до вимог ст.65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків, дані про особу винного, а саме те, що він раніше не судимий, обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого.

З урахуванням встановлених обставин та тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу винного, суд першої інстанції дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_7 можливе без ізоляції від суспільства, а тому на підставі положень ст.75 КК України звільнив його від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Колегія суддів погоджується з призначеним ОСОБА_7 покаранням, яке за своїм видом та розміром відповідає тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та особі обвинуваченого та є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Колегія суддів також погоджується з рішенням суду про звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, оскільки вважає, що його виправлення можливе без ізоляції від суспільства.

Апеляційні доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про наявність законних підстав щодо його звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ч.4 ст.309 КК України у зв`язку із тим, що він добровільно пройшов курс від наркоманії, не знайшли свого обґрунтування, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ч.4 ст.309 КК України особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно статті 14 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» якщо в результаті медичного огляду чи медичного обстеження встановлено, що особа, яка зловживає наркотичними засобами або психотропними речовинами і відносно якої встановлено діагноз "наркоманія", потребує лікування, у тому числі в стаціонарних або амбулаторних умовах, лікар-нарколог зобов`язаний запропонувати такій особі пройти курс добровільного лікування і видати направлення до наркологічного закладу для такого лікування.

Верховний Суд у своїй постанові від 13.04.2021 року (справа №367/5346/20) зазначив, що вирішуючи питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ч.4 ст.309 КК, суду необхідно з`ясовувати, чи реально особа страждала на наркоманію і потребувала лікування від неї, чи добровільно вона звернулась до лікувального закладу і розпочала лікування, а не вимушено, і чи дійсно ставила за мету вилікуватися від наркоманії, а не ухилитись у такий спосіб від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними»№ 62/95-ВР,діагноз «наркоманія» встановлюється лікарсько-консультаційною комісією. Аналогічна норма є і в п. 7 Порядку проведення медичного огляду та медичного обстеження осіб, які зловживають наркотичними засобами або психотропними речовинами, затвердженого на виконання ст. 13 Закону № 62/95-ВР спільним наказом Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства внутрішніх справ України від 16 червня 1998 року № 158/417 (постанова колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 22 травня 2024 року у справі №274/2267/22).

Відповідно до висновку про застосування норми права, а саме частини 4 статті 309 КК України, який міститься в постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 29 листопада 2021 року в справі №357/11205/19, для правильного застосування положень ч. 4 ст. 309 КК (щодо встановлення наявності передбачених у цій нормі умов для звільнення від кримінальної відповідальності) суду належить визначити, зокрема, те, чи було встановлено обвинуваченій особі діагноз «наркоманія» за результатами медичного обстеження, проведеного відповідно до Закону №62/95-ВР.

До поданої апеляційної скарги, обвинуваченим ОСОБА_7 долучено довідку від 10.06.2024 року за вих.№627, підписаною лікарем ОСОБА_9 , в якій між іншого зазначено, що за результатами медичного огляду ОСОБА_7 встановлено клінічний діагноз:«Наркоманія. Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання стимуляторів та галюциногенів. Синдром залежності» (а.с.124).

Проте, в матеріалах справи відсутні належні докази, які б підтверджували те, що ОСОБА_7 , був встановлений діагноз «наркоманія» за результатами проходження медичного обстеження згідно з наведеним вище Законом і Порядком проведення медичного огляду та медичного обстеження осіб, які зловживають наркотичними засобами або психотропними речовинами.

За наведених обставин законних підстав для звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ч.4 ст.309 КК України, про що просить обвинувачений в поданій апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Також, за доводами обвинуваченого, під час отримання обвинувального акта він повідомляв дізнавача, що бажає проводити судовий розгляд в загальному порядку, зазначаючи, що він розпочав курс лікування від наркотичної залежності, проте справу відносно нього було розглянуто у спрощеному порядку без виклику сторін.

Такі доводи колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки вони спростовується наявними в матеріалах кримінального провадження доказами та процесуальними документами.

Так, в матеріалах провадження наявна заява ОСОБА_7 щодо визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження відповідно до ч.2 ст.302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному порядку, яка підписана обвинуваченим в присутності його захисника ОСОБА_8 (а.с.107-110).

Суд першої інстанції, перевіривши обвинувальний акт, встановив, що під час досудового розслідування обвинувачений ОСОБА_7 , у присутності свого захисника ОСОБА_8 , беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України та не оспорював встановлені досудовим розслідуванням обставини, надав згоду на розгляд кримінального провадження у спрощеному порядку.

За таких обставин суд правомірно розглянув кримінальне провадження в порядку, визначеному ч.2 ст.381 КПК України.

З огляду на те, що оскаржуваний вирок є законним, обґрунтованим та вмотивованим, колегія суддів залишає його без змін, а подану апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 409, 414, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Вирок Солом`янського районного суду міста Києва від 27 травня 2024 року, ухвалений щодо ОСОБА_7 , залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала суду може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення судом апеляційної інстанції.

Судді:

________________ ________________ _______________ ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4