ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/60/24 Номер провадження 11-кп/814/1437/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2024 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

представника колонії ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 14 лютого 2024,

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою відмовлено у задоволені подання начальника державної установи «Полтавська виправна колонія (№64)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Петропілля Лозівського району Харківської області, українця, громадянина України, із базовою середньою освітою, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 28.04.2021 вироком Первомайського міськрайонного суду харківської області за п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263, із застосуванням ст. 70 КК України, на 15 років позбавлення волі із конфіскацією майна. Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 02.11.2022 зараховано у строк покарання період попереднього ув?язнення з 31.10.2016 по 02.11.2022, із розрахунку 1 день попереднього ув?язнення за 2 дні позбавлення волі.

Таке рішення суд мотивував тим, що позитивна характеристика засудженого хоча і вказує на позитивні зміни у його поведінці, однак є недостатніми для висновку про його остаточне виправлення та не можуть слугувати доказом того, що ОСОБА_8 став на шлях виправлення та заслуговує на застосування щодо нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

У поданій апеляційній скарзі засуджений просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою задовольнити подання про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Свої вимоги мотивує тим, що він відбув частини строку покарання, довів своє виправлення, тому подання ДУ «Полтавська виправна колонія (№64)» про застосування умовно-дострокового звільнення є вмотивованим і обгрунтованим та підлягає задоволенню.

Звертає увагу, що він за період відбування покарання сумлінно виконував вимоги встановленого режиму утримання у колонії, не допускав порушень, визнав вину, розкаюється у вчиненому, перебуваючи в установі виконання покарань поводив себе чемно з працівниками установи та іншими засудженими, брав активну участь у програмах диференційованого виховного впливу.

Інші учасники судового розгляду ухвалу суду не оскаржили.

Колегія суддів заслухавши доповідача, засудженого та захисника в підтримку апеляційної скарги, прокурора, який просив ухвалу суду залишити без змін, думку представника установи відбування покарань про можливість звільнення засудженого від відбування покарання, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, приходить до висновку, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню.

За змістом положень п. 3 ч. 3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, у разі заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_8 засуджений 28.04.2021 вироком Первомайського міськрайонного суду харківської області за п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263, із застосуванням ст. 70 КК України, на 15 років позбавлення волі із конфіскацією майна. Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 02.11.2022 зараховано у строк покарання період попереднього ув?язнення з 31.10.2016 по 02.11.2022, із розрахунку 1 день попереднього ув?язнення за 2 дні позбавлення волі.

ОСОБА_8 покарання відбуває з 31.10.2016 та на момент звернення до суду із заявою відбув не менше трьох чвертей строку покарання та має право на застосування положень ст. 81 КК України. Кінець строку покарання засудженого 29.10.2025.

З характеристики вбачається, що засуджений з 31.10.2016 перебував у Державній установі «Харківська установа виконання покарань (№27)», де 7 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності, у тому числі 4 рази шляхом поміщення у карцер, та які погашені у встановленому законом порядку. Заохочень не мав. Не працював.

Під час перебування в Державній установі «Полтавська установа виконання покарань (№23)» стягнень та заохочень не мав. До праці не залучався.

З 30.11.2022 відбуває покарання в Державній установі «Полтавська виправна колонія (№64)» На теперішній час характеризується позитивно. До дисциплінарної відповідальності не притягувався. Має 6 заохоченнь.

На теперішній час працює в бригаді по пошиву одягу на виробничій дільниці установи № 4.

До робіт з благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою.

У відносинах з іншими засудженими не конфліктний. Дотримується правомірних відносин з працівниками установи. Підтримує стосунки з родиною.

Відповідно до ст. 123 КВК України бере активну участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Правова просвіта», «Підготовка до звільнення». Відвідує лекції виховного характеру.

Рішенням комісії державної установи від 16.12.2022 відповідно до ст. 100 та 101 КВК України, засудженому відмовлено у заміні умов тримання як особі яка не досягла необхідного ступеню виправлення.

Рішенням комісії державної установи від 16.12.2022 відповідно до ст. 82 КК України, засудженому відмовлено у заміні покарання більш м?яким, як особі яка не досягла необхідного ступеню виправлення.

Рішенням комісії державної установи від 16.12.2022 відповідно до ст. 81 КК України, засудженому відмовлено у застосуванні умовно-дострокового звільнення, як такому, що не досяг необхідного ступеню виправлення.

Під час судового розгляду вину не визнавав, проте відповідно до поданої заяви вину визнав у повному обсязі. Виконавчі листи на адресу установи не надходили.

Верховний Суд України в п.17 постанови Пленуму №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» наголошує, що при розгляді питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потреб у наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

При цьому, умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів вважає, що дійсно, як зазначено у апеляційній скарзі, засуджений відбув більше строку покарання, на теперішній час відповідно до поданої заяви, визнав свою вину, відбуваючи покарання у Державній установі «Полтавська установа виконання покарань (№64)» дотримується ввічливих стосунків з працівниками установи та бере участь у програмах диференційованого виховного впливу.

Проте зазначені у апеляційній скарзі доводи не є беззаперечними доказами того, що засуджений своєю поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Крім того, дотримання порядку та умов відбування покарання, а також, добросовісна поведінка засудженого, відповідно до ст. 9 КВК України, є його обов`язком, а процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, протягом усього строку відбування покарання ОСОБА_8 7 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності, 3 з яких був поміщений до карцеру, не завжди працював та позитивно характеризувався, у зв?язку з чим, рішеннями комісії 16.12.2022 засудженому було відмовлено у заміні умов тримання, заміні невідбутої частини покарання у вигляді позбавлення волі на більш м`яке, та у застосуванні умовно-дострокового звільнення, як такому що не досяг належного ступеню виправлення. Зазначене вказує на нестабільну поведінку та свідчить про недосягнення ОСОБА_8 такого стану, за якого від нього не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів.

Всупереч доводам засудженого, суд першої інстанції належним чином врахував усі обставини справи та дані про особу засудженого, в тому числі і ті, які зазначені в апеляційній скарзі, та обґрунтовано прийняв рішення про відмову у задоволенні клопотання про умовно - дострокове звільнення ОСОБА_10 від відбування покарання.

Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги засудженого.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 14 лютого 2024 року, щодо ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4