КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києвіапеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києвавід 15 серпня 2024 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Печерськогорайонного суду міста Києва від 15.08.2024 задоволено клопотання слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_9 , та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 07 год. 35 хв. 12.10.2024.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт зазначав, що слідчим суддею проігноровано відсутність обґрунтованої підозри.

На думку апелянта, письмове повідомлення про підозру не відповідає вимогам ст. 91 КПК України, оскільки воно не містить жодного обґрунтування наявності складу кримінального правопорушення.

Також повідомлення про підозру не містить посилань щодо місця вчинення кримінальних правопорушень, конкретизації знарядь та засобів їх ____________________________________________________________________________________

Справа № 757/36664/24-к Слідчий суддя - ОСОБА_10

Апеляційне провадження № 11-сс/824/5760/2024 Суддя-доповідач - ОСОБА_1

вчинення, що є неповнотою обґрунтування об`єктивної сторони, а додатки до клопотання не доводять наявності в діях ОСОБА_7 складу вказаних злочинів, а саме корисливого мотиву та корисливої мети.

Підозрюваний ОСОБА_7 не мав жодних намірів на заволодіння грошовими коштами, жодні послуги та товари не продавав, ніяких грошей шахрайським шляхом не отримував.

Перелічені у клопотанні та додані до нього копії процесуальних документів не стосуються питання доведеності обґрунтованості підозри, а лише констатують факт проведення тих чи інших слідчих, процесуальних дій, направлених на розкриття злочину.

Також, органом досудового розслідування не надано доказів обґрунтованості наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим слідчим суддею безпідставно зазначено про доведеність цих ризиків.

Так, ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду не може ґрунтуватися лише на тяжкості можливого покарання та не може бути безумовною підставою для тримання особи під вартою, а повинен бути врахований у сукупності з іншими даними про особу ОСОБА_7 , який має постійне місце проживання та реєстрації, працевлаштований, що нівелює зазначений ризик.

ОСОБА_7 не відомо про жодного свідка чи потерпілого у даному кримінальному провадженні. Крім того, на підтвердження існування ризику незаконного впливу на свідків чи потерпілого, прокурором не надано будь-яких заяв, повідомлень чи допитів свідків про те, що підозрюваний самостійно чи через інших осіб здійснював на них вплив.

Ризик перешкоджання кримінальному провадженню є необґрунтованим та недоведеним, оскільки підозрюваний ОСОБА_7 працює у м. Кривий Ріг, не є працівником ДБР та не має доступу до жодних кримінальних проваджень, які перебувають в провадженні у ДБР. Слідчим у даному кримінальному провадженні проведені обшуки у ОСОБА_7 та вилучені всі докази, які слідство вважало за необхідне.

Ризик вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення або продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється, є безпідставним та ґрунтується лише на припущеннях.

При цьому, слідчим суддею не враховано, що підозрюваний ОСОБА_7 раніше не судимий, працює на посаді слідчого Національної поліції України, а події, які йому інкримінуються відбувались 2 роки тому, і за цей час останній не вчинив жодних дій, які б могли свідчити про існування даного ризику.

Крім того, апелянт вказував, що слідчий суддя безпідставно не застосував положення ч. 5 ст. 182 КПК України та не визначив підозрюваному заставу у межах від 80 до 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України буде достатньою мірою гарантувати виконання ОСОБА_7 покладених на нього обов`язків та не буде завідомо непомірним для нього.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 , який приймав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку із ДУ "Київський слідчий ізолятор", та його захисника ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу сторони захисту та просили її задовольнити, заслухавши думку прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника підозрюваного, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно матеріалів судового провадження, слідчими Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000016 від 18.01.2023, за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190 (в редакції статті станом на 07.05.2022), ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 209 КК України, ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190 (в редакції статті станом на 07.05.2022), ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 209 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190 (в редакції статті станом на 07.05.2022).

Згідно даних протоколу затримання від 14.08.2024, цього ж дня о 07 год. 23 хв. ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

14.08.2024 ОСОБА_17 повідомлено про підозру у створенні злочинної організації, керівництві такою організацією, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 1 ст. 255 КК України; заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому організованою групою, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190 КК України (в редакції станом на 07.05.2022); заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому організованою групою, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, повторно, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190 КК України (в редакції станом на 07.05.2022); набутті, володінні, використанні, розпорядженні майном, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, у тому числі здійсненні фінансової операції, вчинення правочину з таким майном, зміні форми (перетворення) такого майна, вчинені особою, яка знала, що таке майно прямо чи опосередковано, повністю чи частково одержано злочинним шляхом, вчинені організованою групою, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 209 КК України; та набутті, володінні, використанні, розпорядженні майном, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, у тому числі здійсненні фінансової операції, вчинення правочину з таким майном, зміні форми (перетворення) такого майна, вчинені особою, яка знала, що таке майно прямо чи опосередковано, повністю чи частково одержано злочинним шляхом, вчинені організованою групою, повторно, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 209 КК України.

15.08.2024 слідчий Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва із клопотанням, погодженим прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_9 , про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, без визначення застави.

Ухвалою слідчого судді Печерськогорайонного суду міста Києва від 15.08.2024 задоволено клопотання слідчого та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 07 год. 35 хв. 12.10.2024.

З такими висновками колегія суддів погоджується, враховуючи наступне.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Як убачається з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчим суддею встановлено, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190 (в редакції статті станом на 07.05.2022), ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 209 КК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Як вважає колегія суддів, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, оцінюючи їх достатність для висновку про причетність ОСОБА_7 до інкримінованих йому кримінальних правопорушень, дійшов обґрунтованого висновку про наявність у провадженні достатньої сукупності доказів, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190 (в редакції статті станом на 07.05.2022), ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 209 КК України.

Крім того, слідчим суддею визнано доведеними вказані у клопотанні слідчого ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 , характер та обставини інкримінованих йому дій, дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий, має визначене місце реєстрації та проживання, не одружений, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим у клопотанні доведено існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків, іншого підозрюваного у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 , оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

При цьому, застосувавши до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до положень п. 4 ч. 4 ст. 183 КПК України не визначив йому розмір застави, оскільки ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 255 КК України.

На переконання колегії суддів, саме такий запобіжний захід здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 .

З наведеного убачається, що слідчим суддею враховано обставини справи в сукупності з даними про особу підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, в зв`язку з чим відносно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який, на думку колегії суддів, в сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю інкримінованого йому кримінального правопорушення, є обґрунтованим, та підстав для застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, колегія суддів не вбачає.

Викладені в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_6 доводи про відсутність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 , яка на думку захисника не відповідає вимогам ст. 91 КПК України, так як не містить обґрунтування наявності в діях ОСОБА_7 складу інкримінованих йому кримінальних правопорушень, є безпідставними, оскільки слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190 (в редакції статті станом на 07.05.2022), ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 209 КК України.

Такий висновок слідчого судді ґрунтується на доданих слідчим до клопотання матеріалах. Останні містять дані, які вказують на причетність підозрюваного до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

При цьому, слід зазначити, що для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, оцінки належності та допустимості доказів вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

З наведених підстав, посилання захисника на недоведеність органом досудового розслідування об`єктивної та суб`єктивної сторони, кримінального правопорушення, у тому числі корисливого мотиву та корисливої мети, а також те, що ОСОБА_7 не мав жодних намірів на заволодіння грошовими коштами, жодні послуги та товари не продавав, грошей шахрайським шляхом не отримував, колегія суддів вважає передчасними, оскільки вказані обставини підлягають встановленню під час розгляду справи по суті.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій та наявність або відсутність у його діях складу інкримінованих злочинів, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а дослідження та оцінка доказів, встановлення наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, та достатності доказів для доведеності винуватості особи, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

Сукупність матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Посилання захисника на недоведеність наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів також вважає безпідставними.

У контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Зважаючи на викладене, а також, враховуючи дані про особу підозрюваного ОСОБА_7 в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність наведеного слідчим у клопотанні ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки достатніх стримуючих факторів, які б свідчили про протилежне, в матеріалах справи відсутні.

Оцінюючи наявність ризику незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, колегія суддів виходить із встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України порядку отримання показань від свідків у кримінальному провадженні на різних його етапах, та вважає, що ризик такого впливу зберігається до отримання показань свідків безпосередньо судом під час розгляду справи по суті.

Крім того, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, ризик того, що затриманий, якщо його звільнять, може чинити тиск на свідків чи інших підозрюваних або іншим чином перешкоджати провадженню часто є особливо високим у справах, що стосуються організованої злочинної діяльності чи злочинних угруповань («Штвртецький проти Словаччини» (Stvrtecky v. Slovakia), § 61; «Подескі проти Сан Маріно» (Podeschi v. San Marino), § 149).

Колегія суддів погоджується із доводами сторони обвинувачення про існування інших вказаних у клопотанні слідчого ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, вірогідність настання яких, з огляду на характер та обставини інкримінованих йому дій, є досить високою.

Посилання апелянта на те, що підозрюваний ОСОБА_7 раніше не судимий, працює на посаді слідчого Національної поліції України, а події, які йому інкримінуються відбувались 2 роки тому, і за цей час останній не вчинив жодних дій, які б могли свідчити про існування даного ризику, самі по собі не забезпечують впевненості у подальшій належній процесуальній поведінці підозрюваного, у випадку застосування щодо нього запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою.

Що стосується доводів захисника про те, що слідчий суддя безпідставно не застосував положення ч. 5 ст. 182 КПК України та не визначив підозрюваному заставу, то колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про відсутність підстав для визначення підозрюваному розміру застави, відповідно до положень п. 4 ч. 4 ст. 183 КПК України, оскільки ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 255 КПК України.

Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києвавід 15 серпня 2024 року,- без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3