ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2896/24 Справа № 190/1216/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Жовтоводської окружної прокуратури Дніпропетровської обласної прокуратури на вирок Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 02 липня 2024 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000205 відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. П`ятихатки Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, утриманців не має, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

28 вересня 2017 року Демидовським районним судом Ровенської області за ч. 1 ст. 121, ч.1 ст. 263, ст. 70, ст. 71 КК України, до позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців. Звільнений 16 жовтня 2019 року за рішенням П`ятихатського районного суду від 07 жовтня 2019 року умовно - достроково на 1 рік 8 місяців 1 день,

обвинуваченого органом досудового розслідування у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 2 ст. 125, ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України,

визнаного судом першої інстанції винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 125 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.

Вироком Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 02 липня 2024 року було перекваліфіковано дії ОСОБА_8 з ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України на ч. 1 ст. 121 КК України, визнано ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 125 КК України та призначено йому покарання:

за ч.1 ст. 121 КК України - у виді позбавлення волі строком на 7 років;

за ч. 2 ст. 125 КК України - у виді обмеження волі строком на 2 роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання, більш суворим покаранням, призначено ОСОБА_8 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 років.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 ухвалено рахувати з 22 червня 2022 року з 04:30 год. Заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою залишено без змін до набрання вироком законної сили.

Вирішено питання щодо накладених арештів та щодо речових доказів.

Як встановлено судом першої інстанції, органом досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що близько 23:00 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, після вживання алкогольних напоїв, прийшов до домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , де мешкають ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , тримаючи ніж в руках, де між чоловіками раптово виник конфлікт, в ході якого виникла бійка між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , в цей час ОСОБА_11 пішов до знайомого ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і попрохав прийти на допомогу, та останній через декілька хвилин прийшов за вищезазначеною адресою. В цей час між ОСОБА_8 та ОСОБА_12 в домоволодінні АДРЕСА_3 почалася бійка в ході якої у ОСОБА_8 раптово виник злочинний намір на умисне заподіяння смерті ОСОБА_12 .

В той же день, тобто 21 червня 2022 року близько 23:50 год. ОСОБА_8 продовжуючи знаходитися в домоволодінні АДРЕСА_3 , розташованого за вищевказаною адресою, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на умисне протиправне заволодіння смерті ОСОБА_12 , заздалегідь приготовленим ножем, який тримав у правій руці, усвідомлюючи, що нанесення удару ножем у грудну клітину є життєво-небезпечним для життя людини, оскільки там сконцентровані життєво-важливі органи життєзабезпечення людини, бажаючи настання невідворотного наслідку у вигляді смерті людини, посягаючи на найвищу соціальну цінність - життя людини, стоячи прямо, обличчям до обличчя, умисно здійснив один удар ножем, який тримав у правій руці в ділянку грудної клітини ОСОБА_12 , внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження у вигляді: проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини ліворуч, з ушкодженням внутрішньо-грудної артерії, нижньої частки лівої легені, лівостороннього гемотораксу, гематоми середостіння, геморагічного шоку третього ступеню, які відносяться до категорії ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень за критерієм як небезпечні для життя, що підтверджується висновком експертизи №02 «Е» - 61 від 12.08.2022 року.

Після чого, ОСОБА_9 та ОСОБА_11 тримали ОСОБА_8 за руки та ноги, чим перешкодили досягненню своєї злочинної мети останнім, тобто злочин не було закінчено з причин, що не залежали від волі ОСОБА_8 .

За правовою кваліфікацією органу досудового розслідування, ОСОБА_8 вчинив кримінального правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15 ч.1 ст.115 КК України, за ознаками закінченого замаху на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, який не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

Проте, дослідивши в сукупності зібрані докази, суд першої інстанції вважав, що органами досудового розслідування надана неправильна юридична оцінка діям обвинуваченого ОСОБА_8 і його дії помилково кваліфіковані за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, оскільки умисел ОСОБА_8 на закінчений замах на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_12 , не знайшов свого підтвердження в ході судового розгляду.

В ході судового розгляду місцевий суд дійшов висновку про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння потерпілому ОСОБА_12 - за ч. 1 ст. 121 КК України.

Також, судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_8 21 червня 2022 року, близько 23:00 год. Перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, після вживання алкогольних напоїв, прийшов до домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , де мешкають ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , тримаючи ніж в руках, де між чоловіками раптово виник конфлікт, в ході якого виникла бійка між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

В той же день, 21 червня 2022 року, близько 23:10 год. ОСОБА_8 продовжуючи знаходитися в домоволодінні АДРЕСА_3 , розташованого за вищевказаною адресою, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на умисне спричинення легких тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , заздалегідь приготовленим ножем, який тримав у правій руці, стоячи прямо, обличчям до обличчя умисно здійснив один удар ножем по лівій щоці ОСОБА_9 , внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження у вигляді: різаної рани в ділянці нижнього краю орбіти лівого ока, які згідно з «Правилами судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень.

Суд першої інстанції в ході судового розгляду дійшов висновку про те, що у судовому засіданні знайшла своє підтвердження і є повністю доведеною винність ОСОБА_8 у вчиненні висунутого йому обвинувачення в нанесенні легких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 , тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, за ознаками заподіяння умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Прокурор в апеляційній скарзі просить вироку Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 02 липня 2024 року відносно ОСОБА_8 , за ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 125 КК України - скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

В обґрунтування своїх вимог прокурор посилається на те, що місцевим судом ніяким чином не вмотивовано у рішенні перекваліфікацію дій ОСОБА_8 на закон, що передбачає відповідальність за менш тяжкий злочин, а лише зазначено, що поведінка обвинуваченого до та під час вчинення злочину свідчить про відсутність у нього умислу на вбивство потерпілого, та доводить те, що він діяв з неконкретизованим умислом, допускаючи можливість як заподіяння будь-якої шкоди здоров`ю, так і настання смерті потерпілого, а тому повинен нести відповідальність лише за фактично заподіяні наслідки, у даному випадку - тяжкі тілесні ушкодження, з чим прокурор не погоджується, та вважає, що фактичне заподіяння тілесних ушкоджень, небезпечних для життя, за наявності прямого умислу в обвинуваченого, спрямованого на позбавлення життя, повинно кваліфікуватися як замах на вбивство.

Прокурор вказує на те, що враховуючи фактичні обставини кримінального провадження, за яких обвинувачений наніс потерпілому проникаюче колото-різане поранення грудної клітини, з ушкодженням внутрішньо-грудної артерії, нижньої частки лівої легені, лівостороннього гемотораксу, гематоми середостіння, геморагічного шоку третього ступеню, ОСОБА_8 має відповідати за той результат (шкоду) який фактично було заподіяно - закінчений замах на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, оскільки наносячи цілеспрямований удар ножем у грудну клітину, що є життєво-небезпечним для життя людини, оскільки там сконцентровані життєво-важливі органи життєзабезпечення людини, очевидний єдиний наслідок смерть потерпілого, і в момент нанесення удару ножем в грудну клітину присутня лише умисна форма вини, яку обвинувачений повинен був і міг передбачити, що внаслідок його злочинних дій настане наслідок - смерть потерпілого.

Характер, послідовність, динамічність дій ОСОБА_13 , його поведінка до та під час вчинення злочину, локалізація та тяжкість тілесних ушкоджень у потерпілого, механізм їх спричинення, знаряддя злочину, встановлені судом, на думку прокурора, свідчать про те, що ОСОБА_8 мав прямий умисел на позбавлення життя потерпілого і вчинив для цього всі необхідні дії.

Також, прокурор вказує на порушення судом першої інстанції норм кримінального процесуального закону, зокрема, як вбачається із вироку судом досліджено письмові докази, покази свідків, потерпілого, обвинуваченого, проте в порушення вимог ст. 374 КПК України, перекваліфікувавши дії ОСОБА_8 з ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України на ч. 1 ст. 121 КК України, судом не було зазначено нове формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним із зазначенням форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з підстав та мотивів, викладених в ній.

Захисник проти задоволення апеляційної скарги прокурора заперечував, посилався на її безпідставність та необґрунтованість, просив залишити її без задоволення.

Обвинувачений підтримав думку свого захисника, заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, просив залишити вирок суду без змін, вказував на те, що захищався.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення та думку учасників кримінального провадження, перевіривши і проаналізувавши доводи апеляційної скарги прокурора, співставивши їх з матеріалами кримінального провадження, колегія суддів прийшла до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення апеляційної скарги прокурора, скасування вироку суду першої інстанції та призначення нового розгляду, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставами для скасування судового рішення є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Серед завдань кримінального провадження, передбачених у ст. 2 КПК України, міститься вимога про те, щоб до кожного учасника кримінального провадження було застосовано належну правову процедуру та прийнято законне рішення, як під час розслідування справи, так і за результатами її судового розгляду.

Так, за вимогами ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог статті 94 цього Кодекс). Вмотивованим є рішення, в якому наведено належні та достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Судове рішення у формі вироку повинно відповідати вимогам ст. ст. 368, 374 КПК України.

В свою чергу, згідно з вимогами п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, у мотивувальній частині вироку зазначається: формулювання обвинувачення, визнано судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений; докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Відповідно до положень ст. 62 Конституції України та ст. 17 КПК України, особа не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Розглядаючи кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 та перекваліфіковуючи його дії з ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України (за ознаками закінченого замаху на вбивство, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, який не було закінчено з причин, які не залежали від волі обвинуваченого) на ч. 1 ст. 121 КК України (за ознаками умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння потерпілому ОСОБА_12 ) та визнаючи його винним у вчиненні даного кримінального правопорушення, суд першої інстанції вище вказаних вимог кримінального процесуального законодавства України належним чином не дотримався, зокрема, суд під час судового провадження не перевірив: чи мало місце діяння, у вчинені якого обвинувачується особа; чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність воно передбачено.

Тобто, викладаючи мотивувальну частину вироку, суд першої інстанції в порушення вимог п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України не виклав формулювання обвинувачення, яке вважав встановленим встановленим в ході судового провадження, доведеним обсягом досліджених письмових доказів та відповідно до обставин якого дійшов висновку, що в діях ОСОБА_8 наявний інший склад кримінального правопорушення, а саме передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Натомість, суд першої інстанції в мотивувальній частині вироку обмежився лише викладом фактичних обставин кримінального провадження, зазначеними та затвердженими прокурором в обвинувальному акті, відповідно до яких орган досудового розслідування вважав, що дії ОСОБА_8 підлягають правовій кваліфікації за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, за ознаками закінченого замаху на вбивство, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, який не було закінчено з причин, які не залежали від волі обвинуваченого.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що таке недотримання судом першої інстанції здійснення процедури судового розгляду та ведення судового процесу призвело до порушення засади кримінального провадження щодо презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, і як наслідок порушення права обвинуваченого на захист, якому повинен бути чітко зрозумілий зміст встановленого судом першої інстанції формулювання обвинувачення, із викладом фактично встановлених обставин вчинення винною особою кримінального правопорушення, обсягом досліджених доказів на підтвердження встановлених судом обставин кримінального провадження та кваліфікації дій винної особи.

Оскільки, діючим КПК України, з одного боку, чітко визначені повноваження суду апеляційної інстанції, до яких не входить дослідження обставини, встановлених під час кримінального провадження та доказів, які не досліджувалися судом першої інстанції - без клопотання учасників судового провадження, а з другого боку в перелік істотних порушень кримінального процесуального закону, передбачених ст. 415 КПК України та підстав для призначення нового розгляд в суді першої інстанції, не входять вищезазначені порушення вимог чинного законодавства, але, виходячи з загальних засад кримінального провадження встановлених ст. 7 КПК України, суд апеляційної інстанції в даному випадку позбавлений можливості винести рішення у кримінальному провадженні, а тому, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасувати вирок Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 02 липня 2024 року відносно ОСОБА_8 , за ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 125 КК України та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Водночас, оскільки колегія суддів дійшла висновку про наявність істотних порушень вимог кримінального процесуального законодавства України і, як наслідок, правових підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції, зі стадії проведення підготовчого судового засідання, встановлення порядку здійснення судового розгляду, допиту обвинуваченого, свідків, потерпілого та дослідженням доказів, то суд апеляційної інстанції вважає за необхідне продовжити ОСОБА_8 раніше обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою до проведення підготовчого судового засідання, але не більше ніж на 60 діб, з метою перешкоджанню виникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

А тому, на підставі викладеного та керуючись положеннями ст. ст. 404, 407, 409, 412, 415, 419 КПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Жовтоводської окружної прокуратури Дніпропетровської обласної прокуратури - задовольнити частково.

Вирок Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 02 липня 2024 року відносно ОСОБА_8 , за ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 125 КК України - скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Продовжити ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою до проведення підготовчого судового засідання, але не більше ніж на 60 діб.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді Дніпровського

апеляційного суду:

ОСОБА_14 ОСОБА_3 ОСОБА_4