Провадження № 1-кс/750/5040/24
У Х В А Л А

18 жовтня 2024 року м. Чернігів

Слідчий суддя Деснянського районного суду м. Чернігова ОСОБА_1 , розглянувши скаргу ОСОБА_2 на рішення слідчого про закриття кримінального провадження, -

в с т а н о в и в :

18.10.2024 ОСОБА_2 звернувся до суду в інтересах ОСОБА_3 зі скаргою на постанову слідчого П`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Чернігові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Києві ОСОБА_4 від 31.08.2023 про закриття кримінального провадження № 0000070 від 03.01.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

Дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно статті 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Так, стаття 7 КПК України серед основних засад кримінального провадження передбачає забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності. Її зміст розкривається у статті 24 цього ж Кодексу, відповідно до якої кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Відтак, у ній встановлено спосіб реалізації відповідного права. Він врегульований, зокрема, Главою 26 Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Отже, закон обмежує дії сторони кримінального провадження, щодо використання своїх прав. Так як може мати місце зловживання правом, яке не може існувати без умисної форми вини, здійснення права не за призначенням основна ознака, що підкреслюється в рішеннях Європейського суду з прав людини. У рішенні від 07.07.1989 р. у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії», в якому Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що з правом особи на справедливий та публічний розгляд його справи впродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами.

Відповідно до положення ст. 116 КПК України процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки.

Відповідно до ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 КПК України, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

У своїй скарзі ОСОБА_2 зазначає, що не отримав копію оскаржуваної постанови, а тому просить поновити строк на оскарження.

Разом з тим, особа я подала скаргу не зазначає у такій, з яких підстав, а саме, починаючи з 31.08.2023, вона не могла отримати відповідну постанову слідчого.

Враховуючи, що особа, яка подала скаргу, хоча і порушує питання про поновлення пропущеного строку подачі скарги, проте не надає суду жодних доказів неможливості подачі такої скарги у строк, передбачений КПК України, суд не знаходить підстав для його поновлення, оскільки кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, а рівно сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, відповідно до чого виходячи з того, що особа, яка подала скаргу не навела жодного аргументованого доказу мотивування підстав поважності такого пропуску, а, відповідно, відсутність посилань на такі підстави та докази, унеможливлює проведення аналізу цього, для прийняття позитивного рішення.

Ці норми закону кореспондуються, відповідно до приписів ст. 304 КПК України, яка передбачає два самостійних інститути, що унеможливлюють розгляд скарги по суті, оскільки законодавець покладає на суд обов`язок повернути скаргу чи відмовити у відкритті провадження саме за умови порушення особою, яка подала суду процедури подачі такої, оскільки це може бути судом перевірене лише до відкриття провадження, але не після того, про що й наголошує принцип диспозитивності.

Крім того, як зазначено у ст. 303 ч. 1 п. 3 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Разом із тим із тексту скарги не можливо встановити дійсний статус автора скарги у такому кримінальному провадженні, який чітко визначений КПК України, котрий однозначно регламентує порядок допуску учасників кримінального провадження, механізм та документи, що це стверджують, оскільки особою, яка подала скаргу долучено до такої лише доручення для надання безоплатної вторинної допомоги від 11.01.2020, яке серед іншого діє до закриття кримінального провадження, у зв`язку з чим суд позбавлений законних підстав розглядати автора даної скарги, як особу, яка дійсно має право на подання скарги, відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України.

Керуючись ст. 304 ч. 2 п. 3 КПК України,

у х в а л и в :

Скаргу ОСОБА_2 на рішення слідчого про закриття кримінального провадження повернути тому, як таку, що подана після закінчення строку на оскарження.

Копію ухвали надіслати особі, яка подала скаргу, разом із скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання її копії.

Слідчий суддя ОСОБА_1