У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 30 вересня 2024 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного за ч. 5 ст. 407 КК України.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 30 вересня 2024 року застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням в СІЗО м. Миколаєва до 27 листопада 2024 року. Визначено розмір застави у межах 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60560 грн, з покладенням обов`язків: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорт) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати і постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення застави.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Прокурор зазначила, що положеннями ст. 196 КПК України не передбачено, що слідчий суддя визначає місце, де особа повинна утримуватись під вартою. Таким чином, рішення слідчого судді про необхідність утримувати ОСОБА_6 в ДУ «Миколаївській слідчий ізолятор» суперечить вимогам ст. 196 КПК України та виходить за межі повноважень слідчого судді.

Встановлені слідчим суддею обставини.

Першим СВ (з дислокацією у м. Миколаєві) ТУ ДБР, у м. Миколаєві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0001253 від 19.05.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

28.09.2024 ОСОБА_6 на підставі п. 2 ч. 1 ст.208, п.6 ч. 1 ст. 615 КПК України затримано та 29.09.2024 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Задовольняючи клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_6 , слідчий суддя зазначив, що підозра у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, є обґрунтованою та підтверджується доданими до клопотання матеріалами, а саме: повідомленням військової частини НОМЕР_1 від 14.05.2024; матеріалами службового розслідування щодо самовільного залишення місця несення служби ОСОБА_6 з додатками; протоколами допиту свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 .

Слідчий суддя, врахувавши обставини злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , дані про його особу, дійшов висновку, що прокурором доведено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, у вигляді можливості підозрюваним переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, продовжити вчиняти кримінальне правопорушення або вчинити інше аналогічне кримінальне правопорушення.

Слідчий суддя вважав, що такий запобіжний захід, як тримання під вартою, є обґрунтованим і застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, на даній стадії досудового розслідування кримінального провадження не забезпечить у повній мірі виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Слідчим суддею враховані вимоги ч. 6 ст. 176 КПК України, що під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, передбаченого ст. 407 КК України, за наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений п. 5 ч.1 цієї статті, тобто тримання під вартою.

Призначаючи такий розмір застави, слідчий суддя врахував обставини кримінального правопорушення та особу підозрюваного та дійшов висновку, що застава у межах п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, здатна забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор ОСОБА_5 підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_7 заперечували проти задоволення апеляційної скарги, просили ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи в межах її вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя прийняв рішення з дотриманням вимог ч. 2 ст. 177, ч. 1 ст. 194 КПК України.

Так, під час судового розгляду встановлено, що Першим СВ (з дислокацією у м. Миколаєві) ТУ ДБР, у м. Миколаєві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0001253 від 19.05.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 на підставі ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Указу Президента України від 24.02.2022 №65/2022 «Про загальну мобілізацію», відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 25.02.2022 призваний на військову службу по мобілізації та направлений для проходження військової служби.

За версією сторони обвинувачення, 24.04.2024 старший сержант ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, діючи умисно, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, в умовах воєнного стану, на порушення вимог ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 2-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», самовільно залишив місце служби військовослужбовцем без поважних причин тривалістю понад три доби вчинене в умовах воєнного стану, а саме місця тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 поблизу населеного пункту АДРЕСА_1 , та незаконно перебував поза його межами, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, приховуючи свою належність до Збройних Сил України, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам як про військовослужбовця, який самовільно залишив місце служби.

28.09.2024 ОСОБА_6 на підставі п. 2. ч. 1 ст. 208, п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України, затримано. 29.09.2024 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Слідчий суддя дійшов обгрунтованого висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення.

Слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені статтею 177 цього Кодексу, на які вказував у клопотанні слідчий, а саме: підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, продовжити вчиняти кримінальне правопорушення або вчинити інше аналогічне кримінальне правопорушення.

Є також правильними висновки слідчого судді, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, на даному етапі досудового розслідування, не зможе запобігти встановленим ризикам.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не встановлено.

Всупереч вимогам апелянта про обрання підозрюваному запобіжного заходу без визначення розміру застави, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 застави у розмірі 20 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто у межах, передбачених п.2 ч.5 ст.182 КПК України. Саме в цьому розмірі застава здатна забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, з чим погоджується і колегія суддів.

Не погоджуючись з оскаржуваним рішенням, прокурор вважає, що застосувавши запобіжний захід у вигляді тримання підозрюваного під вартою, слідчий суддя безпідставно визначив про необхідність утримання підозрюваного в Державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор».

Ці доводи є слушними. Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення в цій частині не відповідає вимогам ст. 196 КПК України.

Так, відповідно до ст. 196 КПК України слідчий суддя, суд в ухвалі про застосування запобіжного заходу зазначає відомості про: 1) кримінальне правопорушення (його суть і правову кваліфікацію із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність), у якому підозрюється, обвинувачується особа; 2) обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу; 3) обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу; 4) посилання на докази, які обґрунтовують ці обставини; 5) запобіжний захід, який застосовується.

Згідно положень ч. 4 ст. 196 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч.4 ст. 197 КПК України.

Тобто, положеннями ст. 196 КПК України не передбачено, що слідчий суддя визначає місце, де особа повинна утримуватись під вартою.

Таким чином, рішення слідчого про необхідність утримувати ОСОБА_6 в умовах СІЗО суперечить вимогам ст. 196 КПК України та виходить за межі повноважень слідчого судді.

Окрім того, є наявною інша підстава для скасування ухвали слідчого судді, в частині вирішення питання про строк дії обраного запобіжного заходу.

ОСОБА_6 затриманий 28.09.2024, та згідно оскаржуваної ухвали слідчого судді щодо підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання строком на 60 днів.

Проте, зазначивши в ухвалі про обрання запобіжного заходу до 27.11.2024 включно, слідчий суддя невірно визначив цей строк, оскільки не не враховано положення ч. 1 та ч. 2 ст. 197 КПК України, якими передбачено, що строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого,- з моменту затримання.

Також рішення в частині обчислення процесуальних строків не відповідає вимогам ч. 5 ст. 115 КПК України, якою передбачено, що при обчисленні строків днями та місяцями не береться до уваги той день, від якого починається строк, за винятком строків тримання під вартою, проведення стаціонарної психіатричної експертизи, до яких зараховується неробочий час та які обчислюються з моменту фактичного затримання, взяття під варту чи поміщення до відповідного медичного закладу.

З урахуванням наведених вимог закону, слідчим суддею невірно визначено строк дії ухвали щодо тримання підозрюваного під вартою, який з урахуванням його обрання на 60 днів, спливає 26.11.2024.

З огляду на наведене, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню частково, а ухвала слідчого судді скасуванню, з постановленням нової ухвали про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення місця утримання підозрюваного.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 ч. 3, 409, 422, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 30 вересня 2024 року щодо ОСОБА_6 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_12 , погодженого прокурором Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_13 задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 26 листопада 2024 року.

Визначити розмір застави - 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 60 560 грн., у разі внесення якої покласти на ОСОБА_6 такі обов`язки:

- - прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3