ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3294/24 Справа № 204/6930/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді - доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

потерпілого ОСОБА_9

представника потерпілого ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001711, за апеляційними скаргами Першого заступника керівника обласної прокуратури ОСОБА_11 та захисника ОСОБА_7 на вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 04 вересня 2024 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Донецьк Ростовської області рф, який має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_12 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі прокурор просить оскаржуваний вирок змінити в частині призначеного покарання з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Вважати засудженим ОСОБА_8 до покарання за ч. 1 ст. 286 КК України у виді штрафу у розмірі 3000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 51000 грн, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

Відповідно до ч. 4 ст. 53 КК України розстрочити виплату штрафу ОСОБА_8 у розмірі 3000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 51000 грн, рівними частинами на строк 12 місяців (один рік), встановивши суму виплати штрафу у розмірі 4250 грн. щомісячно.

В іншій частині вирок залишити без змін.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції в порушення ст. 61 КК України, при призначенні ОСОБА_8 покарання за ч. 1 ст. 286 КК України у виді обмеження волі неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, оскільки останній є особою ІНФОРМАЦІЯ_2 , а отже на час ухвалення судом вироку досяг пенсійного віку, а тому такий вид покарання, як обмеження волі, не може бути застосований до нього.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить призначити ОСОБА_8 покарання із застосуванням вимог ст. 69 КК України, а саме звільнити його від додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортним засобом строком на 1 рік. В іншій частині вирок залишити без змін.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що застосування до ОСОБА_8 положень ст. 69 КК України щодо додаткового покарання відповідає як особі його підзахисного, так і обставинам кримінального провадження та інтересам потерпілого, оскільки сукупне покарання є занадто суворим. Вказує, що ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності раніше не притягався, вчинив з необережності кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії кримінальних проступків.

Крім того, обвинувачений має постійне місце проживання, перебуває у шлюбі і має на утриманні малолітнього сина, на обліку у лікарня нарколога не перебуває, провину визнав повністю і щиро розкаявся у вчиненому правопорушенні.

Також обвинувачений повинен утримувати свою родину та заробляти гроші для можливого відшкодування завданої шкоди потерпілому, втім через вік та стан здоров`я не може влаштуватися на роботу, яка пов`язана із виробництвом чи фізичними навантаженнями, що підтверджується тим, що в ході розгляду справи були відкладені 3 судових засідання, оскільки ОСОБА_8 перебував на стаціонарному лікуванні через суттєве погіршення стану здоров`я.

У зв`язку із цим, єдиною можливістю офіційного працевлаштування для обвинуваченого є лише служба таксі, втім за умови позбавлення права керування транспортним засобом зробити цього він не зможе.

З огляду на викладене, захисник вважає, що наведені у своїй сукупності пом`якшувальні обставини є виключними, а відсутність у справі обтяжуючих обставин, а також те, що обвинувачений ОСОБА_8 вчинив кримінальний проступок з необережності, приводить до висновку, що до нього можуть бути застосовані положення ст. 69 КК України.

Оскаржуваним вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного основного покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік.

На підставі п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_8 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання.

Вирішене питання про речові докази.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави судові витрати на залучення експерта для проведення судової автотехнічної експертизи №СЕ-19/104-24/26204 від 27.06.2024 у розмірі 3029 (три тисячі двадцять дев`ять) гривень 12 копійок.

ОСОБА_8 визнано винуватим та засуджено за те, що останній за обставин, встановлених судом першої інстанції та детально викладених у мотивувальній частині оскаржуваного вироку, які в апеляційному порядку не оспорюються, 10.04.2024 року близько 17:15 годині, керуючи автомобілем Opel Zafira, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Аудиторна зі сторони вул. Чечілівська в сторону вул. Камчатська, незважаючи на наявність знаку пріоритету, не надав перевагу у русі та на перехресті з вул. Нестерова допустив зіткнення з автомобілем Renault Duster, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_13 , внаслідок чого в подальшому відбулося перекидання автомобіля Renault р.н. НОМЕР_2 .

Керуючи автомобілем Opel р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_8 , проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, рухаючись по другорядній дорозі вул. Аудиторна в Чечелівському районі м. Дніпра, позначеній дорожнім знаком 2.1 розділу 33.2 ПДР України, наближаючись до перехрестя нерівнозначних доріг з боку вул. Нестерова, не надав дорогу автомобілю Renault р.н. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_13 , який рухався зліва направо за напрямком руху автомобіля Opel р.н. НОМЕР_1 , в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем Renault, р.н. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_13 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водію автомобіля Renault р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_13 спричинені тілесні ушкодження у вигляді: глибокого садна або поверхневої рани в лобній області ліворуч, закритого вивиху акроміального кінця лівої ключиці з ушкодженням лівого акроміального-ключинного зчленування, які згідно п.2.2.2 - «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року №6, відносяться до ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що призвели до тривалого розладу здоров`я понад 21 добу.

Порушення правил безпеки дорожнього руху виразилося у тому, що водій ОСОБА_8 , керуючи автомобілем Opel р.н. НОМЕР_1 , порушив вимоги п. 16.11, та дорожнього знаку 2.1 Правил дорожнього руху, невиконання яких знаходиться у причинному зв`язку з наслідками, що настали, а саме:

п.16.11: «На перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається другорядною дорогою, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху».

Дорожній знак 2.1: «Дати дорогу»: водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що під`їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі.

Порушення вимог п.п. 16.11 та дорожнього знаку 2.1 Правил дорожнього руху України, водієм ОСОБА_8 , знаходиться в причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Вищезазначені дії обвинуваченого судом кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник потерпілого ОСОБА_13 - адвокат ОСОБА_10 просить апеляційну скаргу Першого заступника керівника обласної прокуратури ОСОБА_14 залишити без задоволення, а вирок суду залишити без змін. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що вирок суду є законним та обґрунтованим, а призначене покарання - справедливим, співрозмірним та необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень. Доводи прокурора вважає безпідставними та формальними, а апеляційну скаргу - необґрунтованою.

Вказує, що судом першої інстанції при вирішенні питання про міру покарання вже було враховано, що засуджений ОСОБА_8 має сім`ю, на утриманні у нього є дитина, він є людиною пенсійного віку, у вчиненому злочині він щиро розкаявся, а тому судом правильно враховані в повній мірі відомості про особу, у зв`язку із чим вирок суду є повністю законним та справедливим, достатнім та необхідним для виправлення засудженого та попередження скоєння нових злочинів.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, який наполягав на задоволенні своєї апеляційної скарги з викладених у ній підстав, проти задоволення апеляційної скарги захисника заперечував; обвинуваченого та його захисника, які наполягали на задоволенні своєї апеляційної скарги, проти задоволення апеляційної скарги прокурора заперечували; потерпілого та його представника, які заперечували проти задоволення апеляційних скарг прокурора та захисника обвинуваченого, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги прокурора, колегія суддів вважає її такою, що підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Так, відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно із частинами 1 і 2 ст. 409 КПК України при вирішенні питання про наявність підстав для зміни або скасування судового рішення суд апеляційної інстанції має керуватися статтями 412-414 КПК України. Відповідно до змісту зазначеної норми закону підставами для зміни або скасування зазначеного вироку суду першої інстанції в апеляційному порядку є лише істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Висновки суду першої інстанції щодо визнання винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, є обґрунтованими, вмотивованими, у апеляційних скаргах прокурора та захисника фактичні обставини справи, винуватість ОСОБА_8 та кваліфікація його дій не оспорюються, у зв`язку із чим вирок суду у цій частині не переглядається.

Разом із тим, наявні підстави для зміни судового рішення відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, а саме має місце неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Так, згідно із п. 2 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є застосування судом закону, який не підлягає застосуванню.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 61 КК України кримінальне покарання у виді обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до осіб з інвалідністю першої і другої групи.

Згідно ч. 3 ст. 4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" виключно законами про пенсійне забезпечення визначається, зокрема, пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат.

Частиною 1 статті 26 "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років. Аналогічні положення містить ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Як випливає з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції при постановленні оскаржуваного вироку від 04.09.2024 року призначив покарання ОСОБА_8 , не врахувавши його вік. Так, в матеріалах справи міститься інформація про те, що обвинувачений є особою ІНФОРМАЦІЯ_2 , а відтак станом на час ухвалення судом вироку 04.09.2024 р. останньому виповнилось 62 роки, тобто він досяг пенсійного віку, а тому кримінальне покарання у виді обмеження волі не може бути до нього застосоване ,а вирок суду у цій частині не може залишатись без змін.

Відтак апеляційна скарга прокурора є обгрунтованою та підлягає задоволенню, а вирок суду підлягає зміні в частині призначення покарання відповідно до апеляційних вимог прокурора та з урахуванням обмежень, встановлених ст. 404 КПК України, із призначенням ОСОБА_8 покарання у виді штрафу у розмірі 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 51000 грн., та розстроченням його виплати на 12 місяців рівними частками.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги захисника щодо призначення покарання із застосуванням вимог ст. 69 КК України, колегія суддів вважає їх необгрунтованими з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно із санкцією ч. 1 ст. 286 КК України, додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами є обов`язковим, а відтак утримання від його застосування є можливим виключно із застосуванням положень ч. 2 ст. 69 КК України, згідно із якими на підставах, передбачених у частині першій цієї статті, суд може не призначати додаткового покарання, що передбачене в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу як обов`язкове, за винятком випадків призначення покарання за вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян..

Зважаючи на те, що санкцією ч. 1 ст. 286 КК України передбачене основне покарання зокрема у вигляді штрафу у розмірі від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, положення ч. 2 ст. 69 КК України у даному випадку застосуванню не підлягають, у зв`язку із чим апеляційна скарга захисника є такою, що не грунтується на положеннях закону про кримінальну відповідальність, та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_15 - задовольнити.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 04 вересня 2024 року щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України - змінити в частині призначеного покарання.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч. 1 ст. 286 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 3000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 51000 гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

Розстрочити ОСОБА_8 виплату штрафу у розмірі 3000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 51000 гривень, рівними частинами на строк 12 місяців (один рік), встановивши суму виплати штрафу у розмірі 4250 гривень щомісячно.

В іншій частині вирок суду - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвалу може бути оскаржено і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту проголошення.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4