Провадження № 1-кп/369/2215/24
В И Р О К

іменем України

15.10.24 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

за участю потерпілого ОСОБА_4

за участю захисника ОСОБА_5

за участю обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0000029 від 02.07.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Боярка, Києво-Святошинського району, Київської області, маючого повну загальну середню освіту, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,

встановив:

Встановлено, що ОСОБА_6 , мешкає в одному будинку разом зі своїм батьком - ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , тобто останні пов`язані між собою спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, перебувають у сімейних відносинах протягом тривалого часу.

Разом з цим, тривалий час ОСОБА_6 систематично вчиняє стосовно свого батька - ОСОБА_4 домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи, що виражається у висловлюванні на адресу батька ОСОБА_4 образ грубою нецензурною лайкою, залякувань, у застосуванні психологічного насильства, чим принижує його гідність, спричиняє емоційну невпевненість та побоювання за свою безпеку у потерпілого.

Так, протягом 2024 року ОСОБА_6 систематично притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства відносно свого батька ОСОБА_4 , а саме:

29.01.2024 близько 09 год. 30 хв ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем проживання, вчинив відносно свого батька ОСОБА_4 домашнє насильство психологічного характеру, яке виявилось у висловлюванні на його адресу нецензурною лайкою, за що 01.02.2024 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19.04.2024 на ОСОБА_6 накладено адміністративне стягнення у виді громадських робіт на строк 60 (шістдесят) годин;

11.04.2024 близько 17 год. 30 хв ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем проживання, вчинив відносно свого батька ОСОБА_4 домашнє насильство психологічного характеру, яке виявилось у висловлюванні на його адресу нецензурною лайкою, за що 13.04.2024 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19.04.2024 на ОСОБА_6 накладено адміністративне стягнення - адміністративний арешт на строк 10 (десять) діб;

06.06.2024 року близько 13 год. 00 хв ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем проживання, вчинив відносно свого батька ОСОБА_4 домашнє насильство психологічного характеру, яке виявилось у висловлюванні на його адресу нецензурною лайкою, кидався в бійку з батьком, за що 14.06.2024 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19.06.2024 на ОСОБА_6 накладено адміністративне стягнення - у виді штрафу в розмірі 10 (десяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) грн у дохід держави.

Незважаючи на це, ОСОБА_6 продовжив вчинення умисних систематичних дій, направлених на вчинення домашнього насильства стосовно свого батька - ОСОБА_4 та вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, 01.07.2024, близько о 18 год. 50 хв більш точного часу в ході судового розгляду не встановлено, перебуваючи за місцем мешкання адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_6 висловлював на адресу батька ОСОБА_4 образи, залякування, грубо нецензурно лаявся, та вчиняв тим самим психологічне насильство відносно останнього.

Згідно з висновком судової психологічної експертизи № 870 від 22.07.2024 внаслідок вчинення домашнього насильства з боку ОСОБА_6 , у ОСОБА_4 виникли зміни в психоемоційному стані у вигляді сталої психоемоційної напруги з підвищеною тривожністю, розгубленістю почуттів, погіршеним настроєм, страхом за здоров`я та безпеку свого життя, переживанням почуттів образливості та приниженої гідності, що призводить до погіршення його соціального функціонування як особистості та зниженням якості поточного життя. Домашнє насильство з боку ОСОБА_6 відносно ОСОБА_4 призводять до психологічних страждань.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав, вищезазначені обставини пред`явленого обвинувачення підтвердив та детально і послідовно пояснив, що дійсно неодноразово вчиняв домашнє насильство щодо свого батька ОСОБА_4 за обставин, встановлених органом досудового розслідування, що викладені в обвинувальному акті.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 підтвердив обставини щодо вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 домашнього насильства відносно нього та при призначенні покарання просив не застосовувати реальну міру покарання, оскільки вважає, що його син ОСОБА_6 може пройти лікування, оскільки є наркозалежним та має проблеми зі здоров`ям.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні і викладені в обвинувальному акті, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.

Суд визнає, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину доведена повністю та його дії кваліфікуються судом за ст. 126-1 КК України, як к умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи (батька), з якою перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої особи.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує, що злочин за ст. 126-1 КК України, згідно ст. 12 КК України, відноситься до нетяжких злочинів; ОСОБА_6 раніше не судимий в силу ст. 89 КК України; за місцем проживання характеризується негативно; перебуває на обліку у лікаря-нарколога та у лікаря-психіатра.

Обставиною, що пом`якшує покарання, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття в скоєному злочині, що полягає у критичній оцінці обвинуваченим своєї протиправної поведінки, що характеризується осудом цієї поведінки, повним визнанням своєї вини, висловленні жалю з приводу вчиненого та готовності нести покарання за вчинений злочин. Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 № 3477-IV передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Тому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, яка викладена у справі «Ізмайлов проти росії», де Суд вказав, що при призначенні покарання, для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

При призначенні покарання суд бере до уваги положення ст. 50 КК України, якою встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, положення ст. 65 КК України, згідно з якою, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

У зв`язку з вищевикладеним, призначаючи необхідне та достатнє покарання для виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, суд вважає за необхідне призначити покарання ОСОБА_6 за ст. 126-1 КК України у виді обмеження волі.

Враховуючи ставлення обвинуваченого до вчиненого, його щире каяття, стан його здоров`я, беручи до уваги думку потерпілого стосовно обрання міри покарання, суд приходить до переконання про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 без ізоляції від суспільства, тобто без реального відбування покарання і на підставі ст. 75 КК України звільняє його від відбування основного покарання у виді обмеження волі з випробуванням.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлено.

Судові витрати по справі відсутні.

Речові докази по справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_6 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України і призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України зобов?язати ОСОБА_6 в період іспитового строку: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) діб з часу його проголошення прокурором, потерпілим, захисником та обвинуваченим.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, копія вироку негайно після його проголошення вручається прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_7