У Х В А Л А

І МЕ Н Е М У К Р А Ї Н И

03.09.2024 рокуСправа № 634/429/22 Провадження № 1-в/634/41/24

Сахновщинський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

начальника Красноградському РС № 3 філії ДУ «Центр пробації» у Харківській області ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт. Сахновщина Харківської області подання начальника Красноградському РС № 3 філії ДУ «Центр пробації» у Харківській області ОСОБА_4 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення ОСОБА_5 , засудженого вироком Сахновщинського районного суду Харківської області від 12.01.2023 року, для відбування призначеного покарання,-

в с т а н о в и в:

До Сахновщинського районного суду Харківської області надійшло відповідне клопотання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування покарання до місць позбавлення волі ОСОБА_5 , засудженого вироком Сахновщинського районного суду Харківської області від 12.01.2023 року за ч.4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, згідно ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки.

В обґрунтування подання посилаються на те, що вирок суду у відношенні ОСОБА_5 надійшов на виконання до Сахновщинського районного сектору з питань пробації 20.02.2023 року. Засуджений 06.03.2023 року прибув до сектору та був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання. Під час постановки на облік ОСОБА_5 надав підписку про ознайомлення з покладеними на нього судом обов`язками та був попереджений про можливі наслідки у разі ухилення від його виконання. Також засудженому було винесено та оголошено під підпис постанову про встановлення днів явки на реєстрацію до районного сектору.

Незважаючи на проведену роботу, ОСОБА_5 неодноразово порушував порядок та умови відбування покарання, а саме - не виконував обов`язки, покладені на нього, що свідчить пройого небажання стати на шлях виправлення.

Суд, обговоривши клопотання, дослідивши матеріали справи, вважає подання таким, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з подання начальника органу пробації, підставою для скасування звільнення від покарання ОСОБА_5 є одноразова неявка на реєстрацію до Красноградського РС № 3 без поважної причини, а також притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 175-1 КУпАП, ч. 1 ст. 178 КУпАП.

При цьому положеннями ст.78 КК України та ст.166 КВК України передбачено, що у разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Таким чином, аналізуючи положення вказаних норм закону, для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання необхідно кілька складових, а саме: 1) невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обовязків, визначених законом та покладених на нього судом; 2) систематичне вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення; 3) наявні данні, що свідчать про небажання даної особи стати на шлях виправлення.

Безумовною підставою для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням необхідно встановити умисел засудженого на ухилення від відбування покарання з випробуванням та контролю за його поведінкою, а також інші обставини, які свідчать про небажання засудженого стати на шлях виправлення, і лише після застосування до нього письмово попередження.

Проте, матеріалами подання не доведено факт умисного ухилення засудженого ОСОБА_5 від відбування покарання, умисного порушення ним умов призначеного випробування.

Сам факт невиконання обов`язків, покладених на засудженого вироком суду, ще не може бути безумовним свідченням його небажання ставати на шлях виправлення, а отже і вагомою підставою для направлення засудженого для реального відбування покарання.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього обвинувачення.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вказаного подання відносно засудженого ОСОБА_5 . Поведінку засудженого не можна розцінювати як грубе порушення умов іспитового строку, а також як невиконання обов`язків, покладених на нього вироком суду. В матеріалах справи відсутні докази, які б поза достатнім сумнівом вказували на наявність підстав направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком у даному випадку.

Окрім цього, слід зазначити, що Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ХІ від 18.07.2024 року, який набрав чинності 09.08.2024 року, внесено зміни до КУпАП, а саме ст. 51 КУпАП викладено в редакції, яка визначає, що дрібною крадіжкою є викрадення майна вартістю від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів громадян.

Таким чином, розмір вартості майна за яким розмежовується адміністративне правопорушення та кримінальне правопорушення з 0,2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян визначених ст. 51 в редакції Закону № 1449-VI від 04.06.2009 року, що становило 302 грн. 80 коп. збільшено до 2 неоподатковуваних мінімумів громадян, що становить 3028 грн., тобто кримінальна відповідальність настає у випадку викрадення майна вартістю понад 3028 грн.

В процесі реалізації кримінальної відповідальності, найпоширенішою формою якої є покарання, іноді виникають такі юридичні факти, котрі призводять до необхідності звільнення особи від призначеного покарання. Одним із таких фактів є усунення злочинності діяння, тобто його декриміналізація, закріплене ч. 2 ст. 74 КК України. Слід зазначити, що застосування положень цієї норми ґрунтується на положеннях ст. 58 Конституції України про зворотну дію законів та інших нормативно-правових актів та ст. 5 КК України про зворотну дію кримінального закону у часі. Так, згідно з ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, має зворотну дію у часі. Це означає, що він поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Звільнення від покарання осіб, засуджених за діяння, караність якого усунута, здійснюється судом (ч. 1 ст. 74 КК).

Скасування караності діяння означає його декриміналізацію (повну або часткову), яка може бути досягнута шляхом: 1) виключення з чинного Кримінального кодексу певної статті (частини статті) Особливої частини Кодексу; 2) внесення до диспозиції статті (частини статті) Особливої частини Кримінального кодексу певних змін; 3) внесення змін до норм Загальної частини КК; 4) внесення змін до інших нормативно-правових актів, зокрема, Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вказана в ч. 2 ст. 74 КК України підстава застосовується у випадках, коли особу вже засуджено за вчинення діяння.

Із вироку Сахновщиського районного суду Харківської області від 12.01.2023 року вбачається, що вартість викраденого ОСОБА_5 майна становила 1080 грн, а отже, на засудженого ОСОБА_5 розповсюджується дія Закону України № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року, який набрав чинності 09 серпня 2024 року, яким декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

На підставі викладеного, керуючисьст. 78 ч. 2 КК України, ст.537,539 КПК України, ст. ст.164,166 КВК України, суд -

ухвалив:

У задоволенні клопотання начальника Красноградському РС № 3 філії ДУ «Центр пробації» у Харківській області ОСОБА_4 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення ОСОБА_5 , засудженого вироком Сахновщинського районного суду Харківської області від 12.01.2023 року, для відбування призначеного покарання - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 7 діб з дня її оголошення.

Суддя: