Справа № 152/1204/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2024 року м. Шаргород

Шаргородський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Шаргород в порядку спрощеного провадження кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000079 від 12 серпня 2024 року по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, із професійно-технічною освітою, непрацюючого, одруженого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною першою статті 164 Кримінального кодексу України,

без проведення судового розгляду за відсутності учасників судового провадження, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив вирок про наступне:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного Судом доведеним.

1. Обвинувачений ОСОБА_3 , достовірно знаючи, що відповідно до рішення Шаргородського районного суду у Вінницькій області від 7 лютого 2020 року він зобов`язаний сплачувати на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно в розмірі 1/4 заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше 10-ти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 27 січня 2020 року і до повноліття дитини, у період часу з 1 квітня 2024 року по 1 серпня 2024 року аліменти не сплачував, чим порушив право дитини на повноцінне життя на всебічний (фізичний, психічний і соціальний) розвиток, передбачене статтею 51 Конституції України. Не маючи обмежень та протипоказань за станом здоров`я до фізичної праці, ОСОБА_3 на роботу не влаштовувався, на обліку як безробітний та в пошуках роботи у Шаргородській районній філії Вінницького обласного центру зайнятості не перебував та не перебуває, доходи від тимчасових заробітків не декларував та не декларує, про суми заробітку і джерела доходів державного виконавця не повідомляв, тобто добровільно рішення суду не виконував, і таким чином умисно, злісно ухилився від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини, що призвело до виникнення заборгованості по сплаті аліментів за вказаний період у розмірі 14569 грн, що сукупно складає суму виплат більше, ніж за три місяці відповідних платежів. За період з 27 січня 2020 року по 1 серпня 2024 року ОСОБА_3 допустив збільшення загальної заборгованості по сплаті аліментів до загальної суми 163151,11 грн.

2. Прокурор в обвинувальному акті заявив клопотання про розгляд кримінального провадження у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні та без його участі.

ІІ. Позиція обвинуваченого.

3. Як видно із заяви ОСОБА_3 від 22 серпня 2024 року, яка була складена у присутності захисника ОСОБА_6 , обвинувачений беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, передбаченого частиною першою статті 164 КК України, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини, ознайомлений із обмеженнями права на апеляційне оскарження, згоден на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні та без його участі.

ІІІ. Позиція законного представника малолітнього потерпілого.

4. До обвинувального акту долучена письмова заява законного представника малолітнього потерпілого ОСОБА_4 від 22 серпня 2024 року, відповідно до якої вона згодна із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлена із обмеженням права на апеляційне оскарження, згодна на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні та без її участі.

ІV. Оцінка Суду.

5. Відповідно до частини другої статті 381 КПК України суд розглядає цей обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, оскільки обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з таким порядком розгляду обвинувального акта.

6. Враховуючи клопотання прокурора, заяви обвинуваченого та законного представника малолітнього потерпілого, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження, приймаючи до уваги те, що ніким не оспорюються встановлені досудовим розслідуванням обставини щодо того, що ОСОБА_3 , достовірно знаючи, що відповідно до рішення Шаргородського районного суду у Вінницькій області від 7 лютого 2020 року він зобов`язаний сплачувати на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно в розмірі 1/4 заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше 10-ти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 27 січня 2020 року і до повноліття дитини, у період часу з 1 квітня 2024 року по 1 серпня 2024 року аліменти не сплачував, чим порушив право дитини на повноцінне життя на всебічний (фізичний, психічний і соціальний) розвиток, передбачене статтею 51 Конституції України, Суд знаходить, що дії ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за частиною першою статті 164 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).

7. Вина ОСОБА_3 у скоєному доведена у повному обсязі.

V. Призначення покарання.

8. Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 , відповідно до статті 66 КК, Суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

8.1. При цьому, Суд вважає, що щире каяття ОСОБА_3 проявилося у відвертій негативній оцінці своєї поведінки, запевнення, що він більше подібного не вчинить і бажає виправитись. Активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення проявилось в тому, що обвинувачений під час дізнання надавав органам досудового розслідування допомогу у з`ясуванні дійсних обставин справи.

9. Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до статті 67 КК, не встановлено.

10. Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_3 , Суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та відповідно до статті 65 КК бере до уваги:

10.1. класифікацію кримінального правопорушення, яке згідно зі статтею 12 КК відноситься до кримінального проступку;

10.2. враховує наслідки та обставини вчиненого проступку: форму вини - прямий умисел; бездіяльність обвинуваченого, яка спрямована на невиконання рішення суду про стягнення з нього визначеної суми аліментів на утримання малолітньої дитини; злісний характер ухилення від сплати аліментів, про що свідчить тривалість ухилення (4 роки);

10.3. особу винного, а саме: його вік 35 років; матеріальний стан не працює; сімейний стан одружений, стан здоров`я задовільний, відсутні протипоказання для працевлаштування; задовільно характеризується за місцем проживання; раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічного кримінального правопорушення в 2022 році до покарання у виді громадських робіт та наразі вважається таким, що не має судимості (а.с.63-64);

10.4. наявність двох обставин, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують таке.

11. За таких обставин, Суд доходить висновку, що ОСОБА_3 необхідно призначити покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік.

12. Окрім наведених вище мотивів, в даному конкретному випадку Суд враховує індивідуальні особливості вчиненого діяння, тривалість протиправної поведінки та її наслідків, те що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених (частина друга статті 50 КК).

VІ. Інші рішення, щодо питань, які вирішуються Судом при ухваленні вироку.

13. Цивільний позов по справі не заявлявся.

14. Речові докази по кримінальному провадженню відсутні.

15. Процесуальні витрати по справі відсутні.

16. Підстав для обрання запобіжного заходу ОСОБА_3 . Суд не вбачає.

З цих підстав,

керуючись статтями 368, 370, 371, 373, 374, 376, 381 Кримінального процесуального кодексу України, Суд, -

У Х В А Л И В :

1. ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною першою статті 164 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

2. Початок строку відбуття покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту приведення вироку у виконання.

3. Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Вирок, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок можуть бути подані апеляції до Вінницького апеляційного суду через Шаргородський районний суд Вінницької області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку може бути оскаржений в апеляційному порядку з урахуванням особливостей, передбачених статтею 394 цього Кодексу.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Головуючий суддя Андрея РОЗДОРОЖНА