Провадження №1-кп/523/173/24
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

12.08.2024 року

Суворовський районний суд м. Одеси у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , захисника- ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000910, №0001625, №0000320, №0000465, за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Котовськ, Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, українця, одруженого, маючого на утриманні 2 (двох) неповнолітніх дітей, маючого контузії внаслідок бойових дій, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: востаннє вироком Приморського районного суду м. Одеси від 08.04.2022 за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, звільнений 15.04.2022 по відбуттю строку покарання.

у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 15, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.4 ст.185 КК України, -

Встановив:

Судом встановлено, що 23 жовтня 2017 року о 17 годині у ОСОБА_7 , який будучи засудженим вироком Суворовського районного суду міста Одеси від 13.02.2017 за ч.1 ст. 185 КК України, судимість за яке станом на 23.10.2017 не знята та не погашена в установлений Законом строк спільно з ОСОБА_8 (засудженого 20.11.2023 вироком Суворовського районного суду міста Одеси по справі №523/5247/21), виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, у зв`язку із чим вступили у злочинну змову з метою незаконного збагачення.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, 23 жовтня 2017 року ОСОБА_7 о 17 годині діючи повторно за попередньою змовою із ОСОБА_8 , керуючись корисливим мотивом, перебуваючи біля заводу «Стальканат Сілур», який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , скориставшись тим, що за їх діями ніхто не спостерігає, розуміючи, що дії направлені на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 із ОСОБА_8 вилізли на дах приміщення заводу «Стальканат Сілур».

Перебуваючи на даху зазначеної будівлі, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 побачили кабелі телекомунікаційних мереж, які належить ПрАТ «ВО «Стальканат Сілур», та визначили їх об`єктом свого злочинного умислу.

Після чого, реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_9 разом із ОСОБА_8 , провели демонтаж кабелю ТПП 10х2х0,5, довжиною 130 метрів, вартістю 2520,00 грн., кабелю коаксіального, довжиною 60 метрів, вартістю 300,00 грн та кабелю FTP 4х2х0,5, довжиною 130 метрів, вартістю 780,00 грн., які належать ПрАТ «ВО «Стальканат Сілур» демонтувавши зазначені кабелі з даху та підготовивши їх для таємного викрадення.

ОСОБА_7 із ОСОБА_8 виконали усі дії, які вважили необхідними для доведення злочину до кінця, однак злочин не було закінчено через те, що зазначені особи були затримані співробітниками ТОВ «Агентство охорони «ЦЕНТР», які здійснюють охорону даного заводу, тобто на місці вчинення кримінального правопорушення.

Крім того, 02 листопада 2017 року о 12 годині у ОСОБА_7 та ОСОБА_10 (засудженого вироком Одеського апеляційного суду від 21.07.2020 по справі №523/8590/18), виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна та вступили у злочинний змову з метою незаконного збагачення.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, о 12 годині 02 листопада 2017 року ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_10 , керуючись корисливим мотивом, перебуваючи біля приватного будинку ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_3 , скориставшись тим, що за їх діями ніхто не спостерігає, розуміючи, що його дії направлені на таємне викрадення чужого майна та вони залишаються не помітними для оточуючих ОСОБА_7 діючи повторно переліз через паркан в двір вказаного будинку та побачивши велосипед "Azimut Venuc ", що належить ОСОБА_11 , який знаходився біля стіни даного будинку взяв його та підійшов до паркану через який передав вказаний велосипед ОСОБА_10 , таким чином дані особи таємно викрали велосипед "Azimut Venuc" вартістю 3000 гривень.

В подальшому ОСОБА_10 та ОСОБА_7 залишили місце вчинення злочину, тим самим отримали фактичну можливість володіти, користуватися та розпоряджатися викраденим майном на власний розсуд, чим спричинили ОСОБА_11 матеріальну шкоду на суму 3000 гривень.

Також, в квітні місяці 2018 року в світлу пору доби (точні час та дату не встановлено) ОСОБА_7 , знаходячись біля будинку АДРЕСА_4 , побачив відкриті двері воріт прибудинкової території вказаного будинку, в якому проживав ОСОБА_12 .

В цей час у ОСОБА_7 раптово виник умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням до житла. Реалізовуючи свій злочинний умисел ОСОБА_7 , діючи повторно, через відкриті двері воріт проник до подвір`я будинку АДРЕСА_4 , де побачив також відкриті двері напівпідвального приміщення самого будинку. Впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає та його дії не помітні для оточуючих ОСОБА_7 проник до напівпідвального приміщення будинку АДРЕСА_4 , перебуваючи в якому визначив об`єктом свого злочинного посягання телевізор марки «Saturn», NoLED 32G чорного кольору який на праві приватної власності належить ОСОБА_12 .

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу ОСОБА_7 з корисливих мотивів, таємно заволодів вказаним майном, разом із яким покинув місце вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином ОСОБА_7 своїми злочинними діями завдав потерпілому ОСОБА_12 матеріальну шкоду на суму 4000 гривень 00 копійок.

Окрім того, ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , достовірно знаючи про впровадження на території України воєнного стану, введеного у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 №2102-ІХ, згідно з яким в Україні запроваджено воєнний стан з 05:30 години 24.02.2022 строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжений, востаннє Указом Президента України від 06.05.2024 № 271/2024, затвердженим Законом України від 08.05.2024 № 3684-IX, строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 14 травня 2024 року продовжено строком на 90 діб, будучи раніше засудженим 08.04.2022 Приморським районним судом м. Одеси за скоєння злочину передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, судимість за яке не знята та не погашена, в установленому законом порядку, на шлях виправлення не став та повторно вчинив умисне, корисливе кримінальне правопорушення проти власності за наступних обставин.

Так, 08.07.2024 року, о 04 год 00 хв. (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував біля будинку за адресою: АДРЕСА_5 , де у останнього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням до іншого приміщення.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 переліз через паркан будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , та проник на територію вищевказаного домоволодіння, що належить потерпілій ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Опинившись на території вказаного домоволодіння та впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає та не зможе завадити реалізації його злочинного умислу, усвідомлюючи, що його дії носять таємний характер, діючи умисно, з корисливим мотивом та з метою особистого збагачення, шляхом вільного доступу, проник до гаражного приміщення, звідки таємно викрав майно потерпілої ОСОБА_14 , а саме акумуляторну пилу марки «MAKITA duc150z», вартістю 2500 гривень, електропилу марки «YAMAMOTO ECS-3526», вартістю 2000 гривень та два акумуляторних шуруповерти марки «GRAND DA-12M», вартістю 1750 гривень кожен, загальною вартістю 3500 гривень.

В подальшому, ОСОБА_7 утримуючи вищевказані інструменти при собі, через ворота покинув територію домоволодіння, після чого з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_13 майнову шкоду в розмірі 8000 гривень.

При допиті обвинувачений ОСОБА_7 надав суду наступні покази:

23.10.2017 року, разом із ОСОБА_8 , намагались таємно викрасти кабелі ТПП, яка належала «Стальканату», однак були затримані центром охорони.

02.11.2017 року, разом з ОСОБА_10 , перелізли через паркан та викрали велосипед «Azimut» , та розпорядились ним на власний розсуд.

У квітні 2018 року, перебуваючи у АДРЕСА_4 , побачив приватний будинок з відчиненими дверима, зайшов та викрав телевізор « Saturn» чорного кольору, який здав до ломбарду.

08.07.2024 року, переліз через паркан будинку у АДРЕСА_5 , проник на територію домоволодіння, та викрив пилу марки «Makita duc150z», електропилку марки «YamamotoECS- 3526» та 2 шуруповерта марки «Grand DA -12M», розпорядився майном на власний розсуд.

Потерпілі ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 надали заяву про розгляд справи у її відсутність, в яких зазначили, що претензій до обвинуваченого не мають, цивільний позов заявляти не будуть, оскільки майно їм повернуто. Представник потерпілого ПрАТ Во «Стальканат Сілур» - ОСОБА_15 подав до суду заяву в якій просив розглядати справу без його участі.

Отримавши покази обвинуваченого ОСОБА_7 що відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки учасники судового провадження не заперечують проти цього, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі.

Учасникам розгляду справи роз`яснено, що вони позбавлені права оспорювати обставини, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним згідно положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого, ОСОБА_7 , від 23.10.2017- за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, тобто закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб, від 02.11.2017 - за ч. 3 ст.185 КК України, а саме як, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у сховище, за попередньою змовою групою осіб, у квітні місяці 2018 року за ч. 3 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням в житло, а також від 08.07.2024 - за ч. 4 ст. 185 КК України, а саме як, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у інше приміщення, вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України « Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» № 5 від 29.06.1990 р. мотивування у вироку висновку, щодо кваліфікації злочину, полягає у зіставленні ознак установленого судом злочинного діяння і ознак злочину, передбаченого тією чи іншою статтею кримінального закону, його частиною або пунктом, і формулюванні висновку про їх відповідність.

Верховний Суд України у постанові від 15 листопада 2012 р. у справі № 5-15кс12 зазначив: правильність застосування норми закону про кримінальну відповідальність (кваліфікація злочину) полягає у точності (адекватності) розуміння (визначення, тлумачення) змісту конкретної кримінально-правової норми, дійсності (об`єктивності) фактичних обставин певного суспільно небезпечного діяння та встановленні й визначенні співвідношення між фактичними ознаками суспільно небезпечного діяння та ознаками складу злочину, передбаченого кримінально-правовою нормою.

Суд зіставивши зміст конкретної норми КК України та дійсні, об`єктивно встановлені у судовому засіданні, фактичні обставини суспільно небезпечних діянь, дійшов висновку про їх відповідність.

Відповідно до ст. 62 ч.ч. 1, 2 Конституції України, ст. 17 ч. 2 КПК України особа вважається невинуватою у вчинені злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчинені кримінального правопорушення і має бути виправданий, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Забезпечення доведеності вини, підтримання публічного обвинувачення в суді прокурором є основними засадами судочинства - ст. 129 Конституції України.

При оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Суд при оцінці доказів має керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою - п.п. 161, 150, 100 рішення Європейського суду з прав людини у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства», «Нечипорук і Йонкало проти України, «Салман проти Туреччини».

Суд, відповідно до ст. 94 КПК України за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний наданий прокурором допустимий доказ з точки зору належності, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття процесуального рішення, установив поза розумним сумнівом співіснування достатньо вагомих, переконливих, чітких і узгоджених між собою ознак та схожих неспростовних презумпцій факту:

- доведеності вчинення суспільно небезпечних діянь.

- обґрунтованості обвинувачення.

Судом в ході судового розгляду забезпечено обвинуваченому ОСОБА_7 , передбачене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), право на захист від обвинувачення і його реалізація шляхом надання розумної можливості представляти свою правову позицію, свої докази, оскаржувати допустимість доказів, заперечувати проти них, їх використання.

Судом в ході судового розгляду кримінального провадження встановлено, що при вчинені інкримінованих йому правопорушень, ОСОБА_7 , усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачав їх суспільно небезпечні наслідки і бажав їх настання, тобто діяв з прямим умислом ст. 25 ч. 2 КК України.

Враховуючи дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , його поведінку в ході досудового розслідування та судового розгляду, суд визнає, що він є осудним, тобто особою, яка під час вчинення злочину могла усвідомлювати свої дії і керувати ними - ст. 19 ч. 1 КК України.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими змінами та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України) (2341-14), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Суд призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , враховує: мету покарання, передбачену ст. 50 КК України, загальні засади призначення покарання, передбачені ст.ст. 65-67 КК України - вид та у межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинені злочини, відповідно до положень Загальної частини КК України, ступінь тяжкості кожного вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та запобіганню вчиненню нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд, у відповідності зі ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушення, їх суспільну небезпеку, особу обвинуваченого, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.

Обставини, які згідно ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів.

Обставин, які згідно ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , судом не встановлено.

Відповідно до ст. 370 ч. 1 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Суд звершував правосуддя очевидно для загалу, згідно з нормами Кримінального Кодексу України, об`єктивно і неупереджено, незалежно та керуючись верховенством права, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з додержанням і врахуванням Загальної Декларації прав людини, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, рішень Європейського суду з прав людини, вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.

Судом вирок ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України.

Суд, відповідно до ст. 368 КПК України, вирішив усі питання при ухваленні вироку.

Враховуючи всі встановлені під час судового розгляду обставини цього кримінального провадження, беручи до уваги особу обвинуваченого, те що ОСОБА_7 , на обліку в наркологічному та психоневрологічному кабінетах не значиться, він раніше судимий, з 02.11.2023 одружений та проживає спільно з жінкою ОСОБА_16 ІНФОРМАЦІЯ_3 , під час укладення шлюбу з якою змінив прізвище з ОСОБА_17 на ОСОБА_18 , має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_4 відповідно свідоцтва про народження виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції серії НОМЕР_1 є батьком вказаної дитини, та утримує неповнолітню дитину своєї дружини, наявність постійного місця проживання; його роль у скоєних кримінальних правопорушеннях та поведінку до і після вчинення таких - обвинувачений усвідомив протиправну поведінку, виявляє жаль з приводу вчинених кримінальних правопорушень, а також ту обставину, що ОСОБА_7 , став добровільно на захист батьківщини у 2022 році, здійснював захист Донецької області, у зв`язку з чим має численні контузії, тому на думку суду цілі покарання будуть виконанні при такому покаранні, як позбавлення волі із іспитовим терміном.

При обранні обвинуваченому міри покарання слід також враховувати поблажлива думка потерпілої сторони ( ОСОБА_11 ), яка зазначала що претензій матеріального характеру не має та просила призначити покарання відповідно до вимог закону, повинна бути врахована при визначенні розмірі покарання.

У рамках кримінального провадження №0000910 від 22.05.2018 ОСОБА_7 утримувався під вартою з 12.09.2018 по 10.12.2019, а тому у строк відбуття основного покарання останньому необхідно врахувати у відповідності до ч.5 ст.72 КК України увесь строк його попереднього ув`язнення, з розрахунку: 1 день попереднього ув`язнення дорівнює 1 дню позбавлення волі. На даний час запобіжний захід відносно ОСОБА_7 - не обрано.

Долю долучених до матеріалів кримінального провадження речових доказів необхідно вирішити у відповідності з вимогами ст.100 КПК України,

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Цивільний позов ПРаТ «ВО «Стальканат Сілур» про стягнення з ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_1 збитків та на загальну суму 3 600,00 гривень на користь ПрАТ «ВО «Стальканат Сілур», визнаний ОСОБА_7 задовольнити повністю.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 367-371, 373, 374 КПК України, суд,

Ухвалив:

ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні та призначити йому наступне покарання :

за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України , у вигляді 3 ( трьох) років позбавлення волі;

за ч.3 ст. 185 КК України, у вигляді 4 ( чотирьох) років позбавлення волі;

за ч.4 ст. 185 КК України, у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання з випробовуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.

Відповідно до п.п.1 та 2 ч.1 та п.2 ч.2 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_20 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

У строк відбуття основного покарання врахувати у відповідності до ч.5 ст.72 КК України увесь строк його попереднього ув`язнення, а саме з 12.09.2018 по 10.12.2019 з розрахунку: 1 день попереднього ув`язнення дорівнює 1 дню позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_21 не обирати.

Долю речових доказів у кримінальному провадженні №0000910 від 22.05.2018 вирішено вироком Суворовського районного суду міста Одеси від 20.11.2023 по справі №523/5247/21.

Долю речових доказів у кримінальному №000320 від 19.02.2018 вирішено вироком Суворовського районного суду міста Одеси від 11.02.2019, зі змінами згідно вироку Одеського апеляційного суду від 21.07.2020 по справі №523/8590/18.

Речовий доказ у кримінальному провадженні №0001625 від 12.09.2018 у вигляді телевізору марки «Saturn» NoLED32G повернути за належністю потерпілому ОСОБА_12 .

Речовий доказ у кримінальному провадженні №000465 від 10.07.2024 у вигляді відеозаписів із камер відеоспостереження магазину залишити для зберігання у матеріалах досудового розслідування кримінального провадження.

Процесуальні витрати по справі - відсутні.

Цивільний позов ПРаТ «ВО «Стальканат Сілур» про стягнення з ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_1 збитків та на загальну суму 3 600,00 гривень на користь ПрАТ «ВО «Стальканат Сілур», задовольнити повністю.

Копії вироку вручити під розписку прокуророві, захиснику та ОСОБА_7 , а також надати для відома іншим заінтересованим особам та направити для виконання до Суворовського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження та подання апеляції через Суворовський районний суд міста Одеси до Судової палати по кримінальних справах Одеського апеляційного суду, протягом 30 днів з дня проголошення.

Суддя ОСОБА_1