Cправа №751/1931/24
Провадження №1-кп/750/532/24
У Х В А Л А

22 липня 2024 року Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5

(дистанційно), ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 ,

перекладача ОСОБА_9 (дистанційно)

обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

ОСОБА_14 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу ОСОБА_10 та клопотання захисника ОСОБА_4 та обвинуваченого ОСОБА_10 про зміну запобіжного заходу ОСОБА_10 у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000087 від 24.05.2022, за обвинуваченням ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 189, ч.1 ст. 255-1, ч.2 ст. 255-1 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 189, ч.2 ст. 255-1 КК України, ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 189 КК України, ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 27 ч.4 ст. 189 КК України, ОСОБА_14 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 27 ч.4 ст. 189 КК України

ВСТАНОВИВ:

в провадженні Деснянського районного суду м. Чернігова перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 189, ч.1 ст. 255-1, ч.2 ст. 255-1 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 189, ч.2 ст. 255-1 КК України, ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 189 КК України, ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 27 ч.4 ст. 189 КК України, ОСОБА_14 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 27 ч.4 ст. 189 КК України.

Прокурор подав письмове клопотання, яке підтримав в судовому засіданні, про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_10 на 60 днів, який спливає 29.07.2024,обґрунтовуючи клопотання тим, що ризики, які були підставою до застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на даний час не змінилися і продовжують існувати, підстави для зміни запобіжного заходу відсутні.

Також захисником обвинуваченого ОСОБА_10 адвокатом ОСОБА_4 подано клопотання про зміну запобіжного заходу, в якому останнім зазначено, що заявлені у кримінальному провадженні ризики впливу ОСОБА_10 на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню шляхом створення штучних доказів, підбурення осіб, яків не були свідками для дачі завідомо неправдивих показань та підтвердження висунутих захисником версій, вчинення інших аналогічних кримінальних правопорушень, пов`язаних з вимаганням коштів, зменшились або перестали існувати, а тому з урахуванням особи обвинуваченого, який має тісні соціальні зв`язки, постійне місце проживання однією сім`єю з ОСОБА_15 та їх неповнолітньою дочкою, хворобливий стан здоров`я, нагороду за допомогу під час бойових дій на території м. Чернігова, його членства у благодійній організації «Перевізники без кордонів», в іншому кримінальному провадженні стосовно нього було обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, умови перебування та покладні на нього процесуальні обов`язки не порушував і в подальшому такий взагалі не застосовувався, в зв`язку з чим просив змінити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_10 з тримання під вартою на особисте зобов`язання, з покладенням на останнього відповідних обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України чи без такого або домашнього арешту шляхом заборони залишати місце свого проживання у період часу з 22:00 год. до 07:00 год. наступного дня, або в якості одного з альтернативних запобіжних заходів розглянути можливість визначення та визначити ОСОБА_10 заставу в мінімальному розмірі, визначеному в п.3 ч.5 ст. 182 КПК України 80 (вісімдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242240 грн.

До того ж, до суду надійшло письмове клопотання обвинуваченого ОСОБА_10 від 05.07.2024, в якому останній вказує, що відносно нього ризики, передбачені ст. 177 КПК України, перестали існувати. Зазначає про наявність у нього соціальних зв`язків, постійного місця проживання однією сім`єю зі ОСОБА_15 та їх неповнолітньою дочкою ОСОБА_16 , хворобливого стану, оскільки він є особою з інвалідністю 2 групи, і потребує постійного безперервного та систематичного лікування, що підтверджено наданою суду медичною документацією. Під час бойових дій в м. Чернігові він 23.04.2022 року отримав тяжке поранення і з того часу переніс п`ять операційних втручань, тому просить врахувати специфіку певних лікарських процедур та необхідності введення вакцини, яка була спеціально розроблена для нього і повинна зберігатися в холодильнику і бути у його розпорядженні за місцем його проживання, оскільки якість надання йому поточної медичної допомоги за обставин утримання в ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» є сумнівною. Відповідно до медичної довідки медичної частини філії ДУ «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України в Чернігівській області» він потребує кваліфікованої медичної допомоги, яку не можливо забезпечити в умовах медичної частини установи виконання покарань. Також зазначає, що він був нагороджений подякою командира військової частини за допомогу під час бойових дій на території міста Чернігова, має подяки з обласних, районних та дитячих лікарень м. Чернігова, є членом благодійної організації «Перевізники без кордонів», свою пенсію перераховував на допомогу ЗСУ. Під час його перебування під вартою погіршився його стан здоров`я, він потребує повного медичного обстеження та лікування, тому просить запобіжний захід у вигляді тримання під вартою змінити, застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Також надіслав додаток до вказаного клопотання, в якому, пославшись на «Конвенцію про захист людини і її прав, основоположних свобод», додатків до Конвенції, рішення Європейського суду з прав людини, зазначив про недоведеність прокурором жодного пункту ст. 177 КПК України (ризики), що свідчить про те, що відносно нього може бути застосований більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт, щоб він міг повністю пройти обстеження та лікування.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_10 - адвокат ОСОБА_4 заперечив щодо продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою його підзахисному, просив відмовити у такому клопотанні, вказавши що воно є необґрунтованим,не доведеним, ризики відсутні. Просив змінити запобіжний захід на особисте зобов`язання або заставу, посилаючись на хворобливий стан, сталі соціальні зв`язки, сімейний стан, потребування медичної допомоги, врахувати нагородження подякою, та позитивну характеристику.

Обвинувачений ОСОБА_10 підтримав думку свого захисника.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_5 підтримав думку колеги, просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора, вказавши, що ризики не доведені, а є лише припущеннями, просив змінити запобіжний захід на інший, не пов`язаний з позбавленням волі.

Адвокати ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та обвинувачені ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 підтримали думку захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_10 .

Відсутність захисника обвинуваченого ОСОБА_12 адвоката ОСОБА_17 , при вирішенні питання про продовження строку обраного запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_10 не впливає на права обвинуваченого ОСОБА_12 , та не порушує їх.

Відповідно до частини 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати,змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд прийшов до наступного висновку.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі доведення того, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Ризиками, які суд оцінює у сукупності із тяжкістю покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, являються об`єктивні дані можливого переховування обвинуваченого, впливу на свідків, потерпілих, а також перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, оскільки останній, обвинувачується у скоєнні тяжкого та особливо тяжких кримінальних правопорушень.

Ризик це ймовірність того, що обвинувачений може ухилитися від кримінальної відповідальності та незаконно впливати на свідків.

Особливість запобіжних заходів полягає у тому, що вони застосовуються не за конкретну недобросовісну поведінку обвинуваченого, а превентивно, як гарантія настання правосуддя в майбутньому. При цьому слід враховувати, що якась ймовірність того, що обвинувачений зможе спробувати ухилитись від відповідальності, існує завжди.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого кримінального правопорушення, вчиненого з корисливих мотивів, за яке передбачене безальтернативне покарання від семи до дванадцяти років позбавлення волі з конфіскацією майна, отже, розуміючи невідворотність та тяжкість можливого покарання останній може переховуватись від суду.

Дані відносно особи обвинуваченого враховуються судом,як то соціальні зв`язки, перебування на утриманні неповнолітньої дитини, сімейний стан,вік та стан здоров`я, які при цьому не виключають можливість тримання під вартою ОСОБА_10 , а також період його тримання під вартою, однак, вони не зменшують заявлені у кримінальному провадженні ризики, оскільки ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжких злочинів, що може викликати його втечу, в суді на даний час триває стадія підготовчого провадження, потерпілі та свідки ще не були допитані, а посилання захисника у своїх запереченнях про допит останніх під час досудового розслідування не виключає можливості та необхідності їх допиту судом,перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, зокрема створенні штучних доказів та підбурення осіб, які не були свідками кримінальних правопорушень до дачі завідомо неправдивих показань на підтвердження захисних версій сторони захисту, вчинення інших кримінальних правопорушень, а тому викладене у своїй сукупності є мотивом для обмеження свободи обвинуваченого у встановленому законом порядку.

Застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів, передбачених КПК України, на даний час буде недостатньою мірою, оскільки не будуть слугувати забезпеченню виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також не зможуть запобігти спробам обвинуваченого переховуватися від суду та перешкоджанню кримінальному провадженню іншим чином, впливати на свідків та потерпілих, а також вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Крім того, вирішуючи подане клопотання суд, також враховує усталену практику ЄСПЛ, зокрема, Рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 року, згідно якого тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини. Такими ознаками є тяжкість та підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину та можливість ухилення від явки до суду.

У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Разом з тим, суд наголошує на тому, що обвинувачений не позбавлений можливості в подальшому ставити питання перед судом про зміну йому запобіжного заходу під час судового розгляду, коли зменшаться або перестануть існувати ризики, зазначені вище судом.

Окрім того, практика Європейського суду з прав людини, свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Суд не може прийняти до уваги доводи захисника ОСОБА_4 про те, що застосовування до останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є недоцільним, оскільки наведені прокурором ризики заслуговують на увагу.

Отже, враховуючи вищевикладені ризики, які виправдовують тримання обвинуваченого під вартою, та дані про його особу, з метою недопущення перешкоджання кримінальному провадженню та виконанню рішення суду, з урахуванням вимог ст. 183 КПК України, суд вважає за необхідне продовжити запобіжний захід ОСОБА_10 у вигляді тримання під вартою на строк до шістдесяти днів, тобто до 19.09.2024 року, оскільки вважає, що саме такий запобіжний захід буде достатнім засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки обвинуваченого та дієво запобігти ризикам, наведеним прокурором, що виключає собою можливість на даний час застосування відносно обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів, про які клопотала сторона захисту та обвинувачений. Крім того, суду не надано доказів того, що ОСОБА_10 за станом здоров`я не може перебувати в умовах слідчого ізолятору. За наявності скарг на стан здоров`я, обвинувачений та його захисники не позбавлені права на звернення до медичної частини установи утримання під вартою або до прокурора у разі порушення своїх прав. У разі погіршення стану здоров`я та відсутності можливості проведення лікування в умовах медичної частини слідчого ізолятору, обвинувачений може бути направлений до лікувальних закладів міста.

Таке не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

При цьому, питання надання медичної допомоги в місцях попереднього ув`язнення регулюються, зокрема, Законом України «Про попереднє ув`язнення» та Порядком взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, що затверджений спільним наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України №239/5/104 від 10.02.2012.

Пунктом 3 глави 2 розділу X зазначеного наказу, у СІЗО здійснюється медичний контроль за станом здоров`я ув`язнених і засуджених шляхом проведення медичних оглядів та обстежень, виявлення осіб, які потребують лікування та постійного медичного нагляду, проведення щодо них лікувально-оздоровчих заходів з метою збереження здоров`я і працездатності, амбулаторне і стаціонарне лікування відповідно до системи стандартів у сфері охорони здоров`я, клінічних протоколів надання медичної допомоги в порядку, передбаченому законодавством.

Пунктом 2.6 Порядку № 239/5/104 передбачено, що у разі необхідності в додаткових лабораторних обстеженнях, які не можуть бути проведені в медичних частинах СІЗО (наявним обладнанням, лабораторіями та обсягом медико-санітарної допомоги не передбачено проведення цих обстежень), вони проводяться на базі закладів охорони здоров`я з орієнтовного переліку.

Отже, законодавством чітко визначений порядок обстеження та надання медичної допомоги особам, узятим під варту і забезпечення виконання зазначеного порядку покладено саме на керівництво слідчих ізоляторів або установ виконання покарань.

Таким чином, ОСОБА_10 не буде позбавлений медичної допомоги, і в разі виникнення такої необхідності, матиме можливість приймати ліки під наглядом лікаря, а його родичі не позбавлені права передати всі необхідні ліки, рекомендовані лікарями, пройти необхідні обстеження, які не можуть бути проведені в медичній частині слідчого ізолятору. Доказів щодо неможливості тримання обвинуваченого під вартою в умовах СІЗО за станом здоров`я суду не надано.

Крім того, суд вважає за недоцільне визначення розміру застави, оскільки відповідно до ч.4 ст. 183 КПК встановлено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Що стосується клопотання сторони захисту про застосування запобіжного заходу обвинуваченому у вигляді особистого зобов`язання або домашнього арешту, то суд вважає за необхідне відмовити, оскільки судом було зазначено, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, не перестали існувати і мають місце та більш м`які запобіжні заходи на даний час не здатні забезпечити нівелювання встановлених ризиків.

Доводи сторони захисту та обвинуваченого ОСОБА_10 були враховані, однак суд вважає, що в даному випадку вони не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, а також запобіганню процесуальних ризиків, а тому підстави, за яких судом було застосовано до обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою та продовжено дію такого, не відпали, підстав для зміни такого запобіжного заходу суд на даний час не вбачає.

З огляду на викладене вище, з урахуванням тяжкості обвинувачення, обставин вчинення кримінальних правопорушень, стадії розгляду кримінального провадження, а саме підготовчого судового засідання, та даних щодо особи обвинуваченого, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає ризикам та обставинам, що передбачені статтями 177, 178 КПК України, у їх зіставленні з конкретними фактами, встановленими під час вирішення клопотання прокурора. При цьому, зміна або застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою не зможена даний час забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_10 .

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 314,315, 369-372, ч.2 ст. 376, ч.2 ст. 392 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60днів, до 19 вересня 2024 року включно, з подальшим утриманням в Державній установі «Чернігівський слідчий ізолятор», без визначення розміру застави.

Клопотання захисника ОСОБА_4 та обвинуваченого ОСОБА_10 про зміну запобіжного заходу залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченим, що перебуває під вартою, з моменту отримання вказаної ухвали суду в тому самому порядку.

Суддя ОСОБА_1