1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/2091/24 1-кс/335/3850/2024
13 вересня 2024 року м. Запоріжжя
В обґрунтування заяви заявник посилається, що слідчий суддя ОСОБА_4 перебуває під тиском керівника юридичної особи з назвою Орджонікідзевський районний суд міста Запоріжжя ОСОБА_5 , яка змушує пропагадувати комуністичний режим та посилався на ст. 436 КК України, що впливає на неупередженість судді.
Відповідно до ч.1 ст.81 КПК України, у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому ч. 3 ст. 35 КПК України.
06.09.2024 за наслідками автоматизованого розподілу справи між суддями, вказана заява передана на розгляд судді ОСОБА_1 .
ОСОБА_3 в судове засідання 13.09.2024 в режимі відеоконференції не з`явився, оскільки відмовився від проведення судового засідання в режимі відеоконференції із ДУ «Запорізькій слідчий ізолятор», про що складено відповідний Акт.
Суддя ОСОБА_4 просив розглядати заяву без його участі, проти задоволених вимог заперечив, через її безпідставність, упередженим себе не вважає.
Слідчий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, про причини не явки суд не повідомив.
Дослідивши матеріали заяви, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 129 Конституції України, суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.
Згідно зі ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.
Перелік підстав, за наявності яких може бути заявлено відвід судді, передбачений ст.75,76 КПК України.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого ч. 3 ст. 35 КПК України порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.
Відповідно до положень ч. 5 ст. 80 КПК України, відвід повинен бути вмотивованим.
Для відводу судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу особисту заінтересованість слідчого судді в результаті провадження, навести відповідні аргументи, докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.
Згідно із вимогами ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Тобто, довіра до суду є запорукою того, що судове рішення буде сприйняте як законне та справедливе.
Згідно із усталеною практикою Європейського суду з прав людини, наявність безсторонності (неупередженості) має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв.
Так, Європейським судом з прав людини у п. 66 у рішенні по справі «Мироненко і Мартенко проти України» зазначено, що згідно з усталеною практикою Суду наявність безсторонності має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв.
За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя особисту заінтересованість в результаті провадження у даній справі.
Стосовно об`єктивної неупередженості у справі «Фей проти Австрії» Європейський суд з прав людини зауважив, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів втому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості.
У справі «Хаушильд проти Данії» Європейський суд з прав людини зазначив про необхідність доказів фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.
Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (рішення Європейського суду з прав людини у справі Веттштайн проти Швейцарії, п.43).
Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви що до цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки.
Одночасно суд підкреслює, що не можуть бути підставою для відводу суддів заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.
Доводи, викладені у судовому засіданні про відвід судді ОСОБА_4 , які викликають сумнів у неупередженості слідчого судді ОСОБА_4 в розгляді скарги є тільки припущеннями заявника, інші доводи жодним належним та допустимим доказом не підтверджені.
Також, суд зазначає, що відповідно до Указу Президента України «Про ліквідацію та утворення загальних місцевих судів» від 29.12.2017 року за № 449/2017 року ліквідовано Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя та утворено Третій окружний суд міста Запоріжжя - у Вознесенівському та Дніпровському районах міста Запоріжжя із місцезнаходженням у місті Запоріжжі.
Разом з тим, відповідно до п.п. 3, 3-1 р. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» районні, міжрайонні, районні у містах, міські, міськрайонні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію. До набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до набрання чинності Постановою Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17 липня 2020 року № 807-IX, але не довше ніж один рік з дня припинення чи скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX. п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 року № 1402- VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» районні, міжрайонні, районні у містах, міські, міськрайонні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію.
Тому, доводи заявника щодо назви суду (Орджонікідзевський районний суд міста Запоріжжя) носить надуманий характер, оскільки не ґрунтуються на жодних правових нормах, адже порядок утворення, ліквідація та реорганізація судів України визначається відповідними нормами Конституції України та Закону України «Про судоустрій і статус суддів», які не передбачають безпосередньої участі або впливу суддів на процес прийняття уповноваженими суб`єктами рішень про утворення, ліквідацію або реорганізацію конкретного суду.
Таким чином, суд дійшов висновку, що в ході розгляду відводу не встановлено одночасно за суб`єктивним та об`єктивним критеріями наявності підстав для відводу зазначеного слідчого судді від розгляду скарги у кримінальному провадженні, а доводи, які наведені заявником у судовому засіданні не можуть бути підставою для відводу слідчого судді ОСОБА_4 та відповідно не є доказом його необ`єктивності.
Отже, оскільки заявлений відвід не містить належних та підтверджених даних, які б свідчили про наявність таких підстав відводу, що передбачені ст. 75, 76 КПК України, а заява ґрунтується на суб`єктивних переконаннях заявника, суд вважає її такою, яка не підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 75, 81, 376 КПК України, суд
Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 18.09.2024 року.

Суддя ОСОБА_1