Єдиний унікальний номер 205/2037/24
1-в/205/485/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2024 року м. Дніпро

Ленінський районний суд міста Дніпропетровська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду, подання Шевченківського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області про направлення засудженої до місця відбування покарання у виді обмеження волі в порядку встановленому для засуджених до позбавлення волі щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

засудженої за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України -

ВСТАНОВИВ :

До Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшло подання уповноваженої особи органу з питань пробації про направлення засудженої ОСОБА_4 до місця відбування покарання в порядку встановленому для засуджених до позбавлення волі за вироком Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 25.04.2024 року.

Вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 квітня 2024 року ОСОБА_4 було визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України та засуджено до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік 1 місяць. Відповідно до ст. 71,ч. 1 ст. 72КК України, за сукупністю вироків, до наново призначеного покарання частково у вигляді 10 днів обмеження волі, було приєднано не відбуте покарання за вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 листопада 2023 року, та остаточно призначено покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік 1 місяць 10 днів.

10.07.2024 року засуджена ОСОБА_4 прибула до Шевченківського районного відділу з питань пробації, де вона була ознайомлена з вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 квітня 2024 року, яким засуджена за ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України до покарання у виді 1 року 1 місяця 10 днів обмеження волі, а також з порядком та умовами відбування покарання у виді обмеження волі, засудженій було роз`яснено порядок слідування до виправного центру, та засуджена була письмово попереджена, що у разі ухилення від одержання припису про виїзд до місця відбування покарання або невиїзду в установлений строк чи неприбуття до виправного центру на підставі ст. 57 КВК України засуджена буде затримана для вирішення питання про направлення її до місця відбування покарання в порядку, встановленому для засуджених до позбавлення волі, про що засуджена заповнила підписку та надала письмове пояснення. 10.07.2024 засудженій було вручено під особистий підпис припис про виїзд до місця відбування покарання, а також роз`яснено, що вона має самостійно прибути до Державної установи «Конотопська виправна колонія (№130)» протягом трьох діб з моменту отримання припису про виїзд до місця відбування покарання, а саме: не пізніше 13.07.2024 року. Того ж дня до ДУ «Конотопської виправної колонія (№130)» було направлено повідомлення про те, що засуджена ОСОБА_4 направлена до виправної колонії, та вона зобов`язана туди прибути до 13.07.2024 року.

15.07.2024 року до Шевченківського районного відділу надійшло повідомлення з ДУ «Конотопська виправна колонія (№130)» (за вх. №3467) в якому було повідомлено, що засуджена ОСОБА_4 станом на 13.07.2024 року до виправної колонії не прибула.

15.07.2024 року з метою встановлення причин невиїзду до ДУ «Конотопська виправна колонія (№130)», інспектором Шевченківського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_4 було направлено виклик на 19.07.2024 року, за місцем проживання засудженої а саме: АДРЕСА_1 , для встановлення причини неприбуття за приписом до ДУ «Конотопська виправна колонія (№130)».

19.07.2024 року засуджена ОСОБА_4 з`явилась за викликом до Шевченківського районного відділу та надала письмове пояснення, в якому повідомила, що не прибула до ДУ «Конотопська виправна колонія (№130)» за приписом, так як вона не вважає за потрібне, та не має наміру відбувати покарання у виді обмеження волі. Засуджена ОСОБА_4 не надала до Шевченківського районного відділу жодних документів, що підтверджують поважну причину невиїзду до місця відбування покарання відповідно до врученого припису. Засудженій було повторно роз`яснено та повторно попереджено, що у разі ухилення від одержання припису при виїзд до місця відбування покарання або невиїзду в установлений строк чи неприбуття до виправного центру на підставі ст. 57 КВК України засуджена буде затримана для вирішення питання про направлення її до місця відбування покарання в порядку, встановленому для засуджених до позбавлення волі, про що засуджена надала письмове пояснення.

На підставі викладеного, уповноважена особа органу з питань пробації просить суд, керуючись ч. 4 ст. 57 КВК України, направити засуджену ОСОБА_4 до місця відбування покарання в порядку, встановленому для засуджених до позбавлення волі.

Прокурор ОСОБА_3 надав на адресу суду заяву в якій зазначив, що не заперечує проти задоволення подання органу пробації.

Представник Шевченківського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, надав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, наполягав на задоволенні подання.

Засуджена ОСОБА_4 будучі повідомленою в судове засідання не з`явилась.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали суд доходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Статтею 1 КПК України передбачено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до положень ст. 2 КПК України одним із завдань кримінального провадження є застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КПК України процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Відповідно до ст. 8, 9 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням засад законності та верховенства права, згідно з якими людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями і визначають зміст та спрямованість діяльності держави.

Законність, як загальна засада кримінального провадження, полягає в забезпеченні єдиного порядку кримінального провадження в усіх кримінальних провадженнях, неухильному дотриманні процесуальної форми та передбаченої процедури, однаковості застосування закону і поширюється на всі стадії та інститути кримінального процесу, всіх його суб`єктів, усі дії і процесуальні рішення.

Обмеження волі - це покарання, що полягає у триманні особи в кримінально-виконавчих установах відкритого типу без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за нею нагляду з обов`язковим залученням засудженого до праці, що передбачено ст. 61 КК України.

Згідно з ч. 1 ст. 57 КВК України особи, засуджені до обмеження волі, прямують за рахунок держави до місця відбування покарання самостійно. Уповноважений орган з питань пробації згідно з вироком суду вручає засудженому припис про виїзд до місця відбування покарання. Не пізніше трьох діб з дня одержання припису засуджений зобов`язаний виїхати до місця відбування покарання і прибути туди відповідно до вказаного в приписі строку. Уповноважений орган з питань пробації надсилає засудженому виклик, за яким він зобов`язаний з`явитися для вручення припису та ознайомлення з порядком і умовами відбування покарання.

Частиною 2 статті 57 КВК України передбачено, що з урахуванням особи та інших обставин кримінального провадження суд може направити засудженого до обмеження волі до місця відбування покарання у порядку, встановленому для осіб засуджених до позбавлення волі. У цьому випадку засуджений звільняється з-під варти при прибутті до місця відбування покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 КВК України строк покарання обчислюється з дня прибуття і постановки засудженого на облік у виправному центрі.

Згідно зі ст. 533 КПК України вирок або ухвала, які набрали законної сили, обов`язкові для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для всіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягають виконанню на всій території України.

Вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 квітня 2024 року щодо ОСОБА_4 надійшов на виконання до Шевченківського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області. Засудженій ОСОБА_4 10 липня 2024 року був вручений припис про виїзд до місця відбування покарання, а саме до ДУ «Конотопська виправна колонія» (№ 130), а також було роз`яснено порядок слідування до місця відбування покарання, відповідальність за невиїзд в установлений строк або неприбуття до виправного центру, однак остання до державної установи не прибула.

15.07.2024 року з метою встановлення причин не виїзду до ДУ «Конотопська виправна колонія (№130)», інспектором Шевченківського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_4 було направлено виклик на 19.07.2024 року, за місцем проживання засудженої, а саме: АДРЕСА_1 , для встановлення причини не прибуття за приписом до ДУ «Конотопська виправна колонія (№130)».

19.07.2024 року засуджена ОСОБА_4 з`явилась за викликом до Шевченківського районного відділу та надала письмове пояснення, в якому повідомила, що не прибула до ДУ «Конотопська виправна колонія (№130)» за приписом, так як вона не вважає за потрібне, та не має наміру відбувати покарання у виді обмеження волі. Засуджена ОСОБА_4 не надала до Шевченківського районного відділу жодних документів, що підтверджують поважну причину невиїзду до місця відбування покарання відповідно до врученого припису. Засудженій було повторно роз`яснено та повторно попереджено, що у разі ухилення від одержання припису при виїзд до місця відбування покарання або невиїзду в установлений строк чи не прибуття до виправного центру на підставі ст. 57 КВК України засуджена буде затримана для вирішення питання про направлення її до місця відбування покарання в порядку, встановленому для засуджених до позбавлення волі, про що засуджена надала письмове пояснення.

Відповідно до Розділу XI «Порядку здійснення нагляду та проведення соціально-виховної роботи із засудженими до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі», затвердженого Наказом від 29.01.2019 №272/5, у разі неприбуття засудженого до ОВ до місця відбування покарання уповноважений орган з питань пробації вживає заходів щодо встановлення причин невиїзду такої особи до виправного центру та у разі встановлення поважної причини невиїзду повторно видає припис на виїзд. У разі невиїзду засудженого до ОВ до місця відбування покарання без поважних причин або ухилення від одержання припису уповноважений орган з питань пробації надсилає подання про направлення до місця відбування покарання за формою, наведеною в додатку 56 до цього Порядку, до суду для вирішення питання направлення засудженого до ОВ до місця відбування покарання в порядку, встановленому для засуджених до позбавлення волі. Поважними причинами невиїзду засудженого після отримання припису до місця відбування покарання в призначений строк є хвороба та інші обставини, що фактично позбавляють його можливості своєчасно прибути за викликом (документально підтверджені). Належним підтвердженням отримання засудженим припису є його підпис про отримання припису. Ухиленням засудженого від отримання припису є його умисні дії, що унеможливлюють вручення уповноваженим органом з питань пробації та підтверджуються документально.

Згідно з вимогамист. 88 КВК України засуджені направляються до місця відбування покарання і переміщуються в разі необхідності з одного місця відбування покарання в інше під вартою.

Враховуючи той факт, що засуджена ОСОБА_4 ухиляється від відбування призначеного вироком суду покарання у вигляді обмеження волі, оскільки останння не надала до Шевченківського районного відділу жодних документів, що підтверджують поважну причину невиїзду до місця відбування покарання відповідно до врученого припису, суд вважає необхідним направити засуджену до місця відбування покарання в порядку, встановленому для засуджених до позбавлення волі, а саме: надати дозвіл на затримання та направлення засуджену до місця відбування покарання у порядку, встановленому для засуджених до позбавлення волі.

Керуючись ст. ст.57,58 КВК України, ст.ст.537,539 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затримати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджену вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 квітня 2024 року за ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України до 1 (одного) року 1 місяця 10 днів обмеження волі.

Направити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до місця відбування покарання, призначеного вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 квітня 2024 року, у порядку, встановленому для осіб, засуджених до позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з часу її затримання.

Виконання ухвали в частині затримання та доставлення засудженої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до місця відбування покарання покласти на начальника Дніпровського РУП ГУНП України в Дніпропетровській області.

На ухвалу може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1