Справа № 354/1397/21
Провадження № 1-кп/354/9/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2024 року м.Яремче

Яремчанський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Яремче кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000077 від 12 вересня 2021 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Яремче Надвірнянського району Івано-Франківської області, громадянина України, із загальною середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, на утриманні перебувають троє малолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,-

за участю: прокурора ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 умисно спричинив потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я. Кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин.

11.09.2021 приблизно о 21 год. 00 хв. у житловому будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 між двома братами ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на грунті тривалих неприязних відносин виник словесний конфлікт.

Під час словесного конфлікту, обвинувачений ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи настання таких наслідків, умисно кулаком наніс один удар в обличчя ОСОБА_5 , від якого той присів і ліг на підлогу.

Продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_3 умисно кулаками наніс ще декілька ударів по голові та тулубу лежачому ОСОБА_5 внаслідок чого заподіяв останньому тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітки зліва у вигляді перелому ребра, яка згідно висновку експерта №222 від 22.09.2021 відноситься до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, як такі, що не є небезпечними для життя та викликали тривалий розлад здоров`я, а також закриту черепно-мозкову травму у вигляді струсу головного мозку та синця лівої орбітальної ділянки, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили тривалий розлад здоров`я.

В подальшому ОСОБА_3 , взявши свій мобільний телефон на відеокамеру змусив ОСОБА_5 стати на коліна та просити в нього пробачення, під час якого ОСОБА_3 умисно долонею руки наніс два удари по обличчю ОСОБА_5 та один по голові.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України визнав повністю, підтвердив фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті та надав показання про те, що 11.09.2021 близько 21 год 00 хв., перебуваючи по місцю його реєстрації за адресою АДРЕСА_1 у нього виникла сварка із матір`ю. У дану сварку втрутився його брат ОСОБА_5 , який подумав, що він заподіяв матері тілесні ушкодження. У ході словесного конфлікту із братом, він наніс йому удар кулаком в обличчя, від чого брат впав на підлогу. В той час, коли потерпілий перебував у лежачому положенні, він наніс йому ще декілька ударів кулаками по голові та тулубу, а потім сказав встати на коліна і просити у нього вибачення. Дані вибачення він записував на камеру свого мобільного телефону, та в цей час наніс ще два удари брату по обличчю та один удар по голові. Зазначив, що у вчиненому щиро розкаюється, у ході даного конфлікту із потерпілим не розрахував силу ударів, а через те, що брат на той час перебував у стані сп`яніння відразу не зрозумів, що спричинив йому настільки важкі ушкодження. На даний час із потерпілим примирився, вони підтримують родинні стосунки і брат не має до нього жодних претензій матеріального та морального характеру. Просив врахувати, що у період з 2015 по 2018 рік він брав участь в АТО, а також з 02.03.2022 по 13.12.2022 року добровольцем проходив військову службу у лавах ЗСУ та під час служби отримав контузію. Після звільнення зі служби офіційно не працює за станом здоров`я, але на утриманні має трьох малолітніх дітей, на яких з нього стягуються аліменти.

Обвинувачений ОСОБА_3 , визнавши свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122 КК України, за обставин, викладених у обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма доказами по справі, що були зібрані в процесі досудового розслідування і підтверджують його винність у вчиненні інкримінованого правопорушення, відмовившись від їх дослідження в ході судового розгляду.

Потерпілий ОСОБА_5 у судовому засіданні показав, що 11.09.2021 року близько 21 год. 00 хв. у будинку по АДРЕСА_1 , у його брата ОСОБА_3 виник конфлікт із матір`ю. Він на той час перебував напідпитку та зробив братові зауваження внаслідок чого між ними виник конфлікт. У ході даного конфлікту ОСОБА_3 наніс йому удар кулаком в обличчя від якого він присів та ліг на підлогу. Надалі обвинувачений підійшов до нього та зверху наніс йому ще декілька ударів кулаками по голові та тулубу, він на якийсь час втратив свідомість, а потім ОСОБА_3 змусив його стати на коліна та просити вибачення, і при цьому здійснював відеозйомку на камеру мобільного телефону. Вказаний конфлікт тривав до 10 хвилин, після чого його поклали на ліжко спати. Вранці йому було важко дихати, а тому мати викликала швидку медичну допомогу і його доставили у лікарню, де діагностували отримані ушкодження. На даний час із братом вони повністю примирилися, після лікування обвинувачений відшкодував йому завдану шкоду і він будь-яких претензій матеріального та морального характеру до нього не має та просить призначити йому найменшу міру покарання, враховуючи те, що брат проходив військову службу і під час проведення АТО і після повномасштабного вторгнення.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачена та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та вважає, що його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст.122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Відповідно до ч.2 ст.65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Згідно із ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до вимог ст.ст.65-67 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до нетяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, його вік, матеріальний та сімейний стан, стан здоров`я, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, неодружений, але має на утриманні трьох малолітніх дітей: доньок ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та сина Матвія ІНФОРМАЦІЯ_4 , офіційно не працевлаштований, має статус учасника бойових дій та у період з 30.03.2016 року по 16.12.2017 року проходив військову службу по контракту під час проведення АТО, а також являється безпосереднім учасником заходів, пов`язаних із забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та у період з 02.03.2022 по 13.12.2022 року проходив військову службу по мобілізації у лавах ЗС України, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно,

Обставинами, які пом`якшують покарання суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та добровільне повне відшкодування завданого збитку.

Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Враховуючи характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, вищенаведені дані про особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, повністю визнав свою вину у вчиненому, позитивно характеризується, має на утриманні трьох малолітніх дітей, приймав безпосередню участь у захисті та забезпеченні оборони України під час проведення АТО, а також проходив військову службу у лавах ЗС України після початку повномасштабного вторгнення країни-агресора, приймаючи до уваги наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання, таких як щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та добровільне повне відшкодування завданого збитку, відсутність обставин, що обтяжують покарання, думку потерпілого, який підтвердив факт відшкодування завданої йому шкоди та вказав на відсутність будь-яких претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого, з яким примирився у зв`язку із чим просив призначити йому найм`якше покарання, позицію прокурора, який просив призначити обвинуваченому покарання із застосуванням ст.69 КК України, суд приходить до висновку, що зазначені обставини у сукупності дають підставу визнати їх такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та є підставою для застосування положень ст.69 КК України та призначення обвинуваченому іншого, більш м`якого покарання, не зазначеного в санкції ч.1 ст.122 КК України, а саме у виді штрафу.

Вищевказане покарання суд вважає необхідним та достатнім для досягнення мети не лише кари за вчинене обвинуваченого, а й таким, що буде слугувати для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами та буде відповідати принципам справедливості, співмірності і індивідуалізації покарання і не ставитиме особистий і надмірний тягар для обвинуваченого.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено, процесуальні витрати відсутні.

Питання про долю речових доказів у кримінальному провадженні слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні обвинуваченому не обирався і клопотання про його обрання до набрання вироком законної сили не надходило.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368, 370, 373, 374, 381, 382, 394 Кримінального процесуального кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400(три тисячі чотириста) гривень.

Речовий доказ у кримінальному провадженні: DVD-R диск «Verbatim», із відеозаписом-зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду через Яремчанський міський суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Головуючий суддя: ОСОБА_8