Справа №950/1187/24 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/340/24 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - стосовно невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2024 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою заявника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Лебединського районного суду Сумської області від 22 квітня 2024 року, якою ОСОБА_6 було відмовлено у задоволенні скарги на бездіяльність СВ ВП №3 (м.Лебедин) Сумського РУП ГУНП в Сумській області, що полягає у невнесенні відомостей про злочин до ЄРДР,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Лебединського районного суду Сумської області від 22 квітня 2024 року, у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність СВ ВП №3 (м.Лебедин) Сумського РУП ГУНП в Сумській області, що полягає у невнесенні відомостей про злочин до ЄРДР, було відмовлено.

Своє рішення слідчий суддя обґрунтував тим, що скарга ОСОБА_6 є необґрунтованою і він позбавлений можливості ставити питання бездіяльності службових осіб щодо невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, з огляду на те, що з такою заявою про вчинення кримінального правопорушення до слідчого, дізнавача або прокурора не звертався.

Не погодившись з вказаним судовим рішення, заявник ОСОБА_6 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить визнати незаконною та скасувати ухвалу слідчого судді Лебединського районного суду Сумської області, постановити нову ухвалу, якою зобов`язати уповноважену особу СВ ВП № 3 м. Лебедин внести до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення передбачене ст. 384 ККУ по факту завідомо неправдивого показання свідка, вчинене 25жовтня 2023 року керівником Будильського СБК ОСОБА_7 та повідомити його у встановленому законом порядку про початок кримінального провадження та надіслати копію відповідного витягу з ЄРДР.

В обґрунтування своїх вимог апелянт вказує на те, що 13 лютого 2024 року він звернувся до директора КЗ «Лебединський міський центр культури і дозвілля» Виконавчого комітету Лебединської міської ради ОСОБА_8 з заявою № 63 (додаток 1), в якій, між іншого, у пункті 8 повідомив про злочин та просив внести до ЄРДР відомості про кримінальні правопорушення передбачене ст. 384 ККУ по факту завідомо неправдивого показання свідка - завідуючої Будильським СБК ОСОБА_7 , вчинене 25 жовтня 2023 року.

При цьому, він повідомив місце вчинення злочину, посаду і місце роботи особи, яка його вчинила, надав докази вчинення злочину - відображену в документі завідомо недостовірну інформацію поширену про нього ( ОСОБА_6 ) правопорушницею, повідомив правову кваліфікацію злочину та назвав відповідну статтю КПК, що свідчить про відповідність вказаної заяви № 63 вимогам ч. 5 ст. 214 КПК України. Крім того, заявлений ним злочин розкривається елементарно шляхом витребування у правопорушниці доказів, а відсутність таких доказів свідчило б про усвідомлену, активну і цілеспрямовану її поведінку з метою надання неправдивих свідчень щодо нього. Його заява № 63 в частині повідомлення про злочин було переадресовано за належністю до ВП № 3 м. Лебедин, звідки йому було направлено листа № 4809/К-22/63/01-2024 від 03 квітня 2024 року про не встановлення достатніх даних, які б вказували на ознаки злочину та відсутність підстав для внесення даних до ЄРДР, з недоречним посиланням на ст. 16 ЦК України. При цьому, у листі не було повідомлено, які дії було вчинено, щоб пересвідчитись та стверджувати про не встановлення в його заяві достатніх даних, які б вказували на ознаки злочину та неможливість внести до ЄРДР відповідні відомості.

Проте, при наявності очевидних ознак вказаного злочину, з відомим проживанням учасників події, в порушення вимог ч. 1 ст. 214 КПК України, впродовж 24 годин, без жодних розумних пояснень, без посилання на докази, уповноважені особи ВП № 3 м. Лебедин не внесли до ЄРДР відомості про злочин та не виконали обов`язку покладеного на них ст. 214 КПК України. При цьому, слідчі розглянули його заяву від 13 лютого 2024 року та відмовили у її задоволенні, а він цю відмову, як бездіяльність, оскаржив у визначений законом спосіб

Апелянт вказує, що враховуючи судову практику та імперативне положення про недопустимість відмови у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення до ЄРДР з любих підстав, слідчий, прокурор зобов`язані внести ці відомості до ЄРДР та розпочати розслідування, а у зв`язку з тим, що дані так внесені не були, очевидним є те, що була допущена, у даному випадку, бездіяльність, яка безпідставно не була встановлена слідчим суддею в оскаржуваній ухвалі. Крім того, відмовляючи у задоволенні поданої скарги, слідчий суддя не назвав статті закону які позбавляють його через посередника - керівника центру дозвілля, дійти до осіб, уповноважених розглядати питання внесення відомостей до ЄРДР.

Апеляційний розгляд поданої скарги заявник ОСОБА_6 не заперечував провести без його участі.

З заявою про розгляд даного кримінального провадження у її відсутність, звернулась, також, і прокурор.

За таких обставин, з врахуванням вищезазначеного, наявні підстави для розгляду даного провадження за відсутності його учасників, що узгоджується з положеннями ч.4 ст. 405 КПК України.

А тому, заслухавши доповідь головуючого судді щодо зміст оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України.

За змістом положень ст. 24 КПК кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування встановлений Главою 26 КПК України.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, зокрема, бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк. При цьому, законом встановлений вичерпний перелік осіб, які мають право на оскарження такої бездіяльності слідчого, а саме, заявник, потерпілий, його представник чи законний представник, підозрюваний, його захисник чи законний представник, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володілець тимчасово вилученого майна, інша особа, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

ЄСПЛ у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантують кожному право на звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Як вбачається з матеріалів даного провадження, заявник ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Лебединського районного суду Сумської області зі скаргою на бездіяльність службових осіб СВ ВП№3 м. Лебедин Сумського РУП, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР за поданою ним заявою щодо вчинення злочину, передбаченого ст. 384 КК України за фактом неправдивого показання завідуючої Будильским СБК ОСОБА_7 , наданим останньою 25 жовтня 2023 року.

За результатом поданої скарги заявник просив прийняти рішення, яким зобов`язати уповноважену особу СВ ВП № 3 м. Лебедин внести відповідні відомості до ЄРДР за його заявою та вчинити певні дії.

Перевіряючи обґрунтованість поданої заявником скарги, слідчим суддею було встановлено, що заява про вчинення злочину від 13 лютого 2024 року № 63 була направлена не до правоохоронного органу, як передбачено КПК України, а до КЗ «Лебединський міський центр культури і дозвілля» виконавчого комітету Лебединської міської ради, який є комунальним закладом, і у зв`язку з тим, що ОСОБА_6 безпосередньо не звертався до слідчого, дізнавача або прокурора з такою заявою, він позбавлений можливості ставити питання бездіяльності таких осіб щодо невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

За таких обставин, з врахуванням того, що п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено можливість оскарження бездіяльності слідчого (прокурора) щодо невнесення відомостей до ЄРДР виключно у випадку доведення самого факту звернення до відповідного органу з заявою про вчинений злочин, на підтвердження чого, у даному випадку, докази відсутні, слідчий суддя і дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення поданої ОСОБА_6 скарги, з яким погоджується і колегія суддів та ставити під сумнів його законність на обґрунтованість підстав не вбачає.

При цьому, на спростування доводів апелянта щодо відсутності посилання на закон, яким керувався слідчий суддя при прийнятті оскаржуваної ухвали, колегія суддів зауважує, що п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України знайшов своє відображення у судовому рішенні.

Крім того, колегія суддів зауважує, що вказаною нормою Закону не встановлено можливість звернення до органів, уповноважених розглядати питання внесення відомостей до ЄРДР за заявами про вчинення злочинів, через інші органи чи установи, які такими повноваженнями не наділені, є чітке визначення того, що з заявою про вчинення кримінального правопорушення особа має звертатись виключно до відповідних органів, якими, зокрема є органи (підрозділи) Національної поліції України, а у даному випадку, докази на підтвердження безпосереднього звернення ОСОБА_6 з такою заявою саме до СВ ВП№3 м. Лебедин Сумського РУП, відсутні.

Інших доводів, за яких можливо було б дійти висновку про бездіяльність службових осіб СВ ВП№3 м. Лебедин Сумського РУП, яка безпідставно не була встановлена слідчим суддею, заявником у поданій ним апеляційній скарзі не наведено і таких обставин під час апеляційного перегляду колегією суддів встановлено не було.

Таким чином, з врахуванням вищезазначеного, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим суддею прийнято законне та обґрунтоване рішення, підстав для його скасування під час апеляційного розгляду не встановлено, а тому, оскаржувану ухвалу слід залишити без зміни, а апеляційні скарги заявника та його представника без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404,407,418,419,422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Лебединського районного суду Сумської області від 22 квітня 2024 року, якою ОСОБА_6 було відмовлено у задоволенні його скарги на бездіяльність СВ ВП № 3 (м. Лебедин) Сумського РУП ГУНП в Сумській області, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_6 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4