Справа № 461/1119/24
Провадження № 1-кп/461/593/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.08.2024 року м. Львів

Галицький районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду у м.Львові клопотання прокурора про продовження відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000128 від 09.01.2024 відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України та клопотання потерпілої ОСОБА_6 про повернення майна -

в с т а н о в и в :

22 липня 2024 року до Галицького районного суду міста Львова з Львівського апеляційного суду надійшов обвинувальний акт та додані до нього матеріали в кримінальному провадженні № 0000128, відомості про яке внесені до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань 09 січня 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України.

31.07.2024 через канцелярію Галицького районного суду м.Львова прокурор подала клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави в розмірі 90840 грн.

В судовому засіданні прокурор подане клопотання підтримала, просила таке задоволити.

Обвинувачений та його захисник проти задоволення клопотання прокурора заперечили, просили застосувати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та захисника щодо заявленого клопотання, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ч.ч.1,2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Згідно ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований в тому числі до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 3 роки.

Поняття "обґрунтована підозра" визначена в рішенні Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", відповідно до якої цей термін означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182). Мета затримання для допиту полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання (див. рішення у справі "Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року, п. 55, Series A, № 300-A).

Згідно практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 17.01.2024 відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави в розмірі 90840 грн., терміном до 16.03.2024.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 18 червня 2024 року, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 продовжено до проведення підготовчого засідання у суді першої інстанції, але не довше як на 60 днів.

Суд зазначає, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років. Крім цього, обвинувачений ОСОБА_4 раніше судимий за вчинення майнових злочинів, 29.12.2023 звільнився з місць позбавлення волі, відтак може переховуватися від органів досудового розслідування та суду чи вчинити інше кримінальне правопорушення.

З урахуванням викладеного, особи обвинуваченого, обставин вчинення кримінальних правопорушень, у скоєнні яких обвинувачується ОСОБА_4 , суд вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 КПК України ризикам переховування обвинуваченого від суду та вчинення інших кримінальних правопорушень, а відтак клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Відповідно до абз. 1 ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом. Таким чином, на підставі ч.3 ст.183 КПК України суд дійшов висновку про необхідність визначення розміру застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків.

Враховуючи особу обвинуваченого, його майновий стан, а також те, що розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим, покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього, на підставі п.2 ч.5 ст.182 КПК України, суд вважає, що слід залишити без змін раніше визначену ухвалою суду від 12.03.2024 року заставу в розмірі 30 (тридцяти) прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, що становить 90840, яка буде достатньою для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_4 покладених на нього КПК України обов`язків.

Такий розмір застави є відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стимулюючим засобом сприяння обвинуваченому бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Також слід залишити без змін умови звільнення ОСОБА_4 в разі внесення застави, які визначені ухвалою суду від 12.03.2024 року.

Крім цього потерпіла ОСОБА_6 подала до суду клопотання про повернення належної їй вилученої зв`язки ключів, які визнані речовим доказом у справі.

Прокурор не заперечував проти передачі ОСОБА_6 на відповідальне зберігання зв`язки ключів, які визнані речовим доказом у справі.

Обвинувачений та захисник не заперечували проти задоволення клопотання та передачі речового доказу на відповідальне зберігання потерпілій.

Заслухавши учасників судового провадження, вивчивши клопотання потерпілої, суд зазначає таке.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Аналогічні гарантії захисту права власності містяться у статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав та основоположних свобод 1950 року, згідно якого ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною другою статті 100 КПК України визначено, що речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно, описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 6 ст. 100 КПК України речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню, повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.

Постановою про визнання речовим доказом від 15.01.2024, виявлену та вилучену в ході огляду місця події зв`язку ключів визнано речовим доказом та передано на зберігання в камеру зберігання речових доказів ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області.

Дослідивши матеріали справи, з урахуванням думки учасників судового провадження, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання потерпілої, відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 176-179, 184, 194, 291, 314, 372 КПК України, суд

у х в а л и в:

клопотання прокурора Галицької окружної прокуратури м.Львова ОСОБА_3 задоволити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в Державній установі «Львівська установа виконання покарань № 19», строком на 60 діб, тобто до 29.09.2024 включно.

Заставу визначену ухвалою суду від 12.03.2024 року в розмірі 30 (тридцяти) прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, що становить 90840 (дев`яносто тисяч вісімсот сорок) гривень, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) та умови звільнення в разі внесення застави, визначені ухвалою суду від 12.03.2024 року залишити без змін.

Строк дії ухвали становить до 29.09.2024 включно.

Клопотання потерпілої ОСОБА_6 про передачу майна на відповідальне зберігання задовольнити.

Зв`язку ключів, яка визнана речовим доказом у справі постановою слідчого від 15.01.2024 року та знаходиться на зберіганні в камері зберігання речових доказів ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області передати на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_6 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня її проголошення, а особою, яка перебуває під вартою протягом п`яти днів з моменту вручення їй копії судового рішення.

Повний текст ухвали складено та підписано 02.08.2024 року.

Суддя ОСОБА_7