Номер провадження: 11-сс/813/1030/24
Справа № 519/875/24 1-кс/519/236/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Доброславської окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Южного міського суду Одеської області від 21 червня 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, в рамках кримінального провадження №0000013, внесеного до ЄРДР 23 травня 2024 року,-

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.

Оскаржуваною ухвалою було частково задоволено клопотання слідчого СВ ВП №4 Одеського районного управління поліції №2 Головного управління національної поліції в Одеській області ОСОБА_9 , яке погоджене прокурором Доброславської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_6 , та застосовано відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, у період часу з 20.00 годин до 06.00 годин наступної доби, за адресою: АДРЕСА_1 ., строком до 17.08.2024 року.

Рішення слідчого судді мотивоване наявністю обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення підозрюваним, інкримінованого кримінального правопорушення та ризика, передбаченого пунктом 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, однак сторона обвинувачення не довела необхідність застосування найсуворішого запобіжного заходу. Тому, з урахуванням конкретних обставин справи, зокрема того, що підозрюваний позитивно характеризується за місця проживання, є учасником бойових дій, має утриманців, міцні соціальні зв`язки, слідчий суддя дійшов висновку, що буде доцільним та достатнім для запобігання ризику кримінального провадження засотувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

На вказану ухвалу прокурор Доброславської окружної прокуратури ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що ухвала є необґрунтованою та незаконною, з огляду на наступне:

- слідчий суддя не врахував, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення;

- сторона обвинувачення у судовому засіданні довела існування ризиків, передбачених п. 1,3,4 ч. 1 ст. 177 КПК України, які обумовлені наступним: тяжкість ймовірного покарання у випадку доведення вини підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України; враховуючи специфіку об`єктивної сторони злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , є велика імовірність наявності у підозрюваного знань, навичок та необхідних зв`язків для незаконного перетину державного кордону з метою ухилення від кримінального переслідування; підозрюваний постійно проживає на території Одеського району Одеської області і може впливати на свідка ОСОБА_10 , який також проживає на території Одеського району, шляхом залякування, підкупу або шантажу для зміни або відмови від раніше наданих показань; наявність стійких соціальних зв`язків, перебування у минулому в лавах ЗСУ, дає обґрунтовані підстави вважати про наявність у підозрюваного широкого кола знайомих, що полегшує вчинення дій, спрямованих на пошук свідків або речових доказів, які створять штучне алібі;

- у вказаному кримінальному провадженні, наявний виключний випадок, коли необхідно призначити розмір застави, який перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється в організації незаконного переправлення осіб за грошову винагороду, що складає значну суму, а саме 13 000 доларів США, що на момент вчинення злочину становило 527 140 гривень, в умовах воєнного стану, а визначення меншого розміру застави буде нівелювати інститут застави, як альтернативний вид запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Посилаючись на викладені обставини, прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 210 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 495 810 гривень.

Уважаючи апеляційну скаргу сторони обвинувачення необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, захисник ОСОБА_8 подав письмові заперечення, в яких зазначає наступне:

- стороною обвинувачення не надано доказів необхідності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки прокурором не доведено існування ризиків, передбачених п. 1,3,4 ч. 1 ст. 177 КПК України, що, в свою чергу, є обов`язковим критерієм при вирішенні питання при застосуванні запобіжного заходу. Так, підозрюваний ОСОБА_7 з`являтиметься за першою вимогою слідчого, прокурора чи суду; здав закордонний паспорт для виїзду за кордон і не відлучається в період часу з 20.00 годин до 06.00 годин наступного дня без дозволу слідчого, прокурора або суду з місця постійного проживання, яке визначено в ухвалі слідчого судді;

- підозрюваний має постійного місця проживання, на його утиранні перебуває дружина, яка має вади зі здоров`ям, малолітня доньку 2019 року народження та бабусею - ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що є особою похилого віку, яка потребує постійного стороннього догляду, позитивно характеризується, учасник бойових дій;

- розмір альтернативного запобіжного заходу є непомірним для сім`ї підозрюваного, оскільки останній є єдиним годувальником в своїй родині, тому, розмір застави навіть у 20 (двадцять) розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, є для нього та його родини надмірно великою.

Позиції учасників судового розгляду.

Прокурор підтримала доводи та вимоги поданої апеляційної скарги та просила її задовольнити.

Захисник та підозрюваний заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Заслухавши головуючого суддю, пояснення учасників процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги та надані до клопотання слідчого матеріали, апеляційний суд дійшов до наступного висновку.

Мотиви суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ст. 12 КПК України під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

За вимогами ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності зазначених у статті 177 КПК ризиків, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі, передбачені ст.178 КПК.

Із матеріалів апеляційного провадження вбачається, що СВ ВП №4 Одеського районного управління поліції №2 Головного управління національної поліції в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23 травня 2024 року за №0000013, за фактом організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України за грошову винагороду.

20 червня 2024 року у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а саме у організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, вчинена з корисливих мотивів.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, прийшла до висновку, що факти та відомості, які були озвучені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_7 міг вчинити кримінальне правопорушення, щодо якого йому повідомлено про підозру, оскільки він особисто під час зустрічей та у телефонних розмовах з ОСОБА_10 повідомляв про можливість організації та здійснення незаконного переправлення останнього через державний кордон України за грошову винагороду, що з розумною достатністю та вірогідністю пов`язують підозрюваного з обставинами, що на даному етапі досудового розслідування, за слідчою версією, свідчать про ознаки кримінального правопорушення.

Натомість, апеляційний суд звертає увагу, що на даному етапі не вирішуються питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності, допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення.

Водночас, в апеляційній скарзі сторони обвинувачення не оспорюються зазначені висновки слідчого судді. Втім, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є необхідність встановлення судом наявності обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, що є необхідним елементом для вирішення інших питань, які порушуються прокурором в апеляційній скарзі, колегія судів погоджується із висновками, встановленими слідчим суддею за наслідком досліджених матеріалів щодо обґрунтованості повідомленої ОСОБА_7 підозри, не вдаючись до її оцінки за критеріями доведеності на цій стадії досудового розслідування.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Відносно доводів апеляційної скарги прокурора про наявність щодо підозрюваного ОСОБА_7 ризиків, передбачених пунктами 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі визнав доведеними існування ризику - переховування від органів досудового розслідування (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України). Із такими висновками погоджується і колегія суддів, враховуючи, що зазначений ризик підвищується з огляду на тяжкість інкримінованого підозрюваному злочину, за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна; особу підозрюваного. Крім того, за фактичними обставинами даного кримінального провадження убачається, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у здійсненні незаконних дій, направлених на переправлення громадян України за кордон, а тому, використовуючи набуті знання і навички, зможе безперешкодно незаконно перетнути державний кордон України.

У свою чергу, обґрунтованими є доводи апеляційної скарги прокурора про те, що слідчий суддя безпідставно відхилив наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки не врахував, що обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у значній мірі підтверджується показаннями свідка ОСОБА_10 , якого особисто знає підозрюваний, тому з урахуванням процедури, яка передбачена КПК України щодо отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК), апеляційний суд дійшов висновку, що вказані обставини зумовлюють можливість поза процесуального впливу підозрюваного на свідка з метою уникнення кримінальної відповідальності.

У той же час, обставини та характер вчиненого кримінального правопорушення свідчать про високий рівень підготовки та конспіративності дій ОСОБА_7 під час вчинення злочину, що підтверджує наявність у нього знань, навичок та умінь для приховування та маскування своїх протиправних дій всіма доступними силами та засобами, а відтак дає підстави вважати, що він може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. За таких обставин стороною обвинувачення доведено існування ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином (п. 4 ч.1 ст. 177 КПК України).

Таким чином, колегія суддів не може погодитись із висновком слідчого судді про те, що незастосування до підозрюваного запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою зможе запобігти реалізації ОСОБА_7 встановлених ризиків.

Так, обираючи щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя належним чином не звернув уваги на обставини, які враховуються при обранні запобіжного заходу, передбачені ч.1 ст.178 КПК України, зокрема, характер інкримінованого кримінального правопорушення, а саме організація незаконного переправляння через державний кордон України осіб, які не мають законного права на виїзд за кордон, під час дії воєнного стану, що становить підвищений суспільний інтерес, оскільки вчинення зазначених дій в умовах воєнного стану, посягає не лише на суспільні відноси у сфері недоторканності державних кордонів, а й ставить під загрозу нормальне функціонування суспільних відносин у сфері забезпечення призову та мобілізації, виконання конституційного обов`язку із захисту Вітчизни та її територіальної цілісності громадянами України.

При цьому, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. У свою чергу, рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, а відтак колегія суддів приймає доводи сторони обвинувачення щодо неможливість застосування на даному етапі досудового розслідування відносно підозрюваного ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, для запобігання встановленим вище ризикам та забезпечення його належної процесуальної поведінки останього.

Апеляційний суд приймає до уваги посилання сторони захисту щодо наявності у підозрюваного стійких соціальних зв`язків (наявність дружини та дитини, постійного місця проживання), та даних, які характеризують його особу (позитивних характеристик з місця проживання, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, учасник бойових дій), однак, у світлі інкримінованих обставин справи, зазначене не є настільки переконливими обставинами, що могли б знизити встановлені ризики до маловірогідних чи до їх виключення.

Також колегія суддів вважає, що належна процесуальна поведінка після застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не є доказом не зацікавленості підозрюваного в уникненні від притягнення до кримінальної відповідальності.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про необхідність у цьому випадку застосування щодо підозрюваного виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки вищенаведені обставини у сукупності свідчать про неможливість усунення ризиків, передбачених ст.177 КПК України, встановлених щодо ОСОБА_7 , у менш обтяжливий спосіб.

Так, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Відповідно до абз. 2 ч.3 ст.183 КПК України в ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Згідно із ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Положеннями ч.5 ст.182 КПК України передбачено, що розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Виходячи з прецедентної практики ЄСПЛ, уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність тримання обвинуваченого під вартою. Визначаючи суму застави, суди повинні брати до уваги ризик того, що підозрюваний може ухилитися від покарання, обставини особистого життя та тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа.

У контексті справи «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010 ЄСПЛ зазначив, що гарантії, передбачені п. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, покликані забезпечити не компенсацію втрат, а, зокрема, явку обвинуваченого на судове засідання. Таким чином, сума (застави) повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечить його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави, у випадку відсутності на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні. При цьому має бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого.

На підставі вищенаведеного, очевидно, що першочерговим є аналіз майнового стану підозрюваного не лише в аспекті його доходів, але й в аспекті витрат, які є необхідним для нормальної життєдіяльності. Застосування застави до підозрюваного не має бути надмірним тягарем і призвести до фактично скрутного матеріального становища останнього, оскільки це не є покаранням. Застава лише має забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків на період досудового розслідування, тобто фактично перевірки слідчої версії. Варто звернути увагу на положеннях КПК України, відповідно до яких у клопотанні про застосування запобіжного заходу повинні міститись не тільки виклад обставин, на підставі яких обвинувачення дійшло до висновку про необхідність внесення застави, а і посилання на матеріали і докази, що підтверджують ці обставини. При цьому саме докази, а не лише припущення сторони обвинувачення, мають доводи співмірність для підозрюваного запропонованого розміру застави.

Отже, положення КПК України та практика ЄСПЛ орієнтують суд на такі критерії, які слід врахувати при визначенні розміру застави: обставини кримінального правопорушення; особливий характер справи; майновий стан підозрюваного; його сімейний стан, у тому числі матеріальне становище близьких осіб; масштаб його фінансових операцій; дані про особу підозрюваного; встановлені ризики, відповідно до ст. 177 КПК України; «професійне середовище» підозрюваного; помірність обраного розміру застави та можливість її виконання, а також за певних обставин шкода, завдана кримінальним правопорушенням.

При визначенні розміру застави колегія суддів враховує насамперед специфіку цього кримінального провадження (підозрюваний сприяв незаконному перетину державного кордону військовозобов`язаного під час дії воєнного стану, з корисливих мотивів, а також сума грошової винагороди за сприяння у незаконному переправлені осіб через державний кордон України, яка становила 13 000 тисяч доларів, з якої фактично отримано 6 500 тисяч доларів; а також майновий стан підозрюваного, який останній не декларує та публічно не показує ( щомісячний дохід у розмірі 30 000 гривень ( про який особисто повідомив підозрюваний у судовому засіданні апеляційного суду); наявність у користуванні декількох транспортних засобів; наявність у власності земельної ділянки), що дає можливості визначити спосіб життя підозрюваного, як заможній, та знаходяться у протиріччі з твердженням захисника щодо можливості внесення застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

На підставі наведеного, апеляційний суд, вважає, що розмір застави від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, не здатна забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не буде достатнім стримуючим фактором для запобігання існуючим ризикам кримінального провадження.

При визначенні розміру застави апеляційний суд враховує: характер та обставини кримінального правопорушення, а також відомості щодо майнового стану підозрюваного та вважає, що застава у розмірі 160 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 484 480 (чотириста вісімдесят чотири тисячі чотириста вісімдесят) гривень, з достатньою мірою зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного, запобігти ризикам кримінального провадження та не буде непомірним для нього.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити частково, ухвалу слідчого судді скасувати із постановленням нової, якою клопотання слідчого задовольнити частково та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із можливістю внесення застави та покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Керуючись статями 176, 177, 178,182, 183, 194, 196,197 370-372, 376, 404, 405,422, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора Доброславської окружної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Южного міського суду Одеської області від 21 червня 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, в рамках кримінального провадження №0000013, внесеного до ЄРДР 23 травня 2024 року,- скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ ВП №4 Одеського районного управління поліції №2 Головного управління національної поліції в Одеській області ОСОБА_9 , яке погоджене прокурором Доброславської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , - задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор», строком до 17 серпня 2024 року, в межах строку досудового розслідування.

Визначити ОСОБА_7 , підозрюваному вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, в якості альтернативного запобіжного заходу заставу у розмірі 160 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 484 480 (чотириста вісімдесят чотири тисячі чотириста вісімдесят) гривень.

Підозрюваний, або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу на депозитний рахунок для зарахування заставних сум за наступними реквізитами:

Отримувач: Одеський апеляційний суд; Код отримувача за

Банк отримувача: ДКСУ, м. Київ; Код банку отримувача: 820172

Рахунок отримувача: UA1086720

Призначення платежу: згідно ухвали суду від 08 серпня 2024 року, заставна сума за ОСОБА_7 , судді: ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

У разі внесення визначеної застави звільнити підозрюваного з-під варти та відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на нього наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає без дозволу слідчого;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання;

- утриматися від спілкування із свідками, визначеними слідчим у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії ухвали апеляційного суду в частині покладених обов`язків становить до17 серпня 2024 року.

Роз`яснити підозрюваному або заставодавцю наслідки невиконання вимог ухвали, передбачені ч.ч. 8, 10, 11 ст. 182 КПК України.

Підозрюваного ОСОБА_7 затримати у залі апеляційного суду та доставити до ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Забезпечення виконання ухвали покласти на прокурора Доброславської окружної прокуратури ОСОБА_6 .

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4