Справа № 333/4470/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2024 року м. Запоріжжя

Слідча суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя в режимі відеоконференцзв`язку, скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань у м. Мелітополі від 23 липня 2024 року про відмову визнати його потерпілим,-

ВСТАНОВИЛА:

В провадження слідчої судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову слідчого першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань у м. Мелітополі ОСОБА_4 від 23 липня 2024 року про відмову визнати його потерпілим.

В обґрунтування скарги зазначено, що слідчим слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань у м. Мелітополі в рамках кримінального провадження № 0000171 від 27.04.2023 року йому відмовлено в задоволенні його клопотання про визнання потерпілим, про що 23 липня 2024 року винесено постанову. Вважає, що дана постанова винесена незаконно та вона необґрунтована, прийнята з метою прикриття неправомірних дій прокурора, який скоїв відносно нього кримінальне правопорушення. Зазначає, що саме за його заявою були внесені відомості до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення відносно нього діями прокурора ОСОБА_5 , який в порушення його прав міняє перекладача.

На підставі вищевикладеного, просить слідчого суддю скасувати постанову слідчого про відмову в задоволенні його клопотання від 23 липня 2024 року про визнання його потерпілим в межах кримінального провадження № 0000171 від 27.04.2023 року.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_3 підтримав вимоги скарги, просив її задовольнити в повному обсязі.

Слідчий першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі (з дислокацією у м. Запоріжжя) М.Дорось, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд даної скарги без його участі. В задоволенні скарги ОСОБА_3 просить відмовити. Також на виконання ухвали слідчого судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя надав матеріали кримінального провадження № 0000171 від 27.04.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України.

Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України, розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України, розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши пояснення заявника ОСОБА_3 , вивчивши скаргу та долучені до неї матеріали, дослідивши матеріали кримінального провадження № 0000171 від 27.04.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України слідча суддя дійшла до наступного.

Відповідно до ст.2 КПК України одним із завдань кримінального провадження є забезпечення швидкого, повного розслідування.

Стаття 9 КПК України передбачає, що слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Така бездіяльність передбачає три обов`язкові ознаки: 1) слідчий або прокурор наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію; 2) така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК строк; 3) відповідна процесуальна дія слідчим чи прокурором у встановлений строк не вчинена. Таким чином, наведена норма дозволяє звернутися до суду зі скаргою не на будь-яку бездіяльність, а лише щодо обов`язків, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законодавством.

Судом встановлено, що 27.04.2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, такого змісту: «До ТУ ДБР в м. Мелітополі надійшла ухвала Запорізького апеляційного суду у справі №335/297/23 провадження 11-сс/807 /176/23 від 23.03.2023 року, якою зобов`язано посадових осіб Державного бюро розслідувань внести відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 від 21.09.2022 року щодо вчинення прокурором Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ст.366 КК України», (кримінальне провадження № 0000171).

27.06.2024 р. ОСОБА_3 вдруге в межах даного кримінального провадження звернувся з клопотанням до слідчого, в якому просив визнати його потерпілим у кримінальному провадженні № 0000171 та допитати в якості потерпілого.

Клопотання зареєстровано ДБР 01.07.2024 р., що підтверджується матеріалами кримінального провадження.

23 липня 2024 року слідчим першого слідчого відділу ТУ ДБР (з дислокацією у м. Запоріжжі), розташованого у м. Мелітополі М.Дорось розглянуто клопотання ОСОБА_3 та винесено постанову про відмову у визнанні потерпілим, відповідно до якої відмовлено у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні № 0000171 від 27.04.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України.

В обґрунтування відмови, слідчим в постанові зазначено, що на час розгляду клопотання матеріали кримінального провадження не містять об`єктивних даних, які б вказували на наявність ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, зокрема щодо складання, видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей або іншого підроблення офіційних документів. Крім того, наразі досудовим розслідуванням не встановлено фактичних даних, які б свідчили про спричинення ОСОБА_3 моральної, фізичної або майнової шкоди внаслідок вчинення вказаного кримінального правопорушення, що є необхідною умовою для визнання особи потерпілою відповідно до ст.55 КПК України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

В свою чергу, нормами ч. 5 ст. 55 КПК України встановлено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

У відповідності з нормами Особливої частини КК України, наслідки злочинного діяння можуть відображатися у тій чи іншій сфері фізичного стану людини, зокрема у вигляді заподіяння смерті, шкоди здоров`ю (тяжкої, середньої чи легкої тяжкості тілесних ушкодження), фізичного болю. За такого, фізична шкода, як вид шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, представляє собою сукупність змін, які об`єктивно відбулись у стані людини як фізичної істоти (тілесні ушкодження, розлад здоров`я, біль), тобто це фізичні страждання людини, фізичний біль, функціональний розлад організму, інші відхилення від звичайного стану здоров`я, а також смерть, спричинені людині в наслідок кримінального правопорушення, що посягає на немайнові або майнові права громадянина, та внаслідок рішень чи дій (бездіяльності) правоохоронного або судового органу.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Частиною 5 ст. 55 КПК України встановлено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Отже, законодавець передбачає тільки одну підставу відмови у визнанні потерпілим, це наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано ні моральної, ні фізичної, ні матеріальної шкоди.

Зі змісту скарги ОСОБА_3 про залучення до провадження як потерпілого від 27.06.2024, не вбачається жодного належного обґрунтування, в чому саме полягає ця шкода, не доведено факту завдання моральних страждань, душевних переживань та психологічного розладу, наявність витрат немайнового та майнового характеру, що настали у зв`язку з обставинами, викладеними ним в заяві про кримінальне правопорушення, не визначено якими доказами це підтверджується.

Слідча суддя також виснує, що протокол допиту ОСОБА_3 в якості свідка від 08.09.2024 року в межах даного кримінального провадження в умовах СІЗО не містить фактичних даних, які б свідчили про спричинення ОСОБА_3 моральної, фізичної або майнової шкоди внаслідок вчинення вказаного кримінального правопорушення, що є необхідною умовою для визнання особи потерпілою відповідно до ст.55 КПК України.

Враховуючи вказані положення процесуального законодавства та досліджені в судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000171 від 27.04.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, слідча суддя приходить до висновку про відсутність підстав для скасування постанови слідчого про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_3 відповідно до ст. 55 КПК України.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 220, 303, 306, 307, 309 КПК України, слідча суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань у м. Мелітополі від 23 липня 2024 року про відмову визнати його потерпілим, подану в порядку ст. 303 КПК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, однак заперечення проти неї може бути подано під час підготовчого провадження.

Слідча суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя ОСОБА_1