н/п 1-кс/490/4341/2024
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/9857/24
У Х В А Л А

про накладення арешту на майно

06 листопада 2024 року слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000953 від 01.11.2024, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно, яке вилучене 31.10.2024 під час огляду місця ДТП, проведеного на ділянці автодороги Н-24 «Миколаїв-Вознесенськ-Благовіщенське», в районі населеного пункту села Білоусівка, Вознесенського району, Миколаївської області, а саме: автомобіль марки «Fiat Marea», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 , та на момент ДТП перебував у безпосередньому користуванні ОСОБА_5 , з метою забезпечення збереження речового доказу.

Оскільки вказане майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, та є речовими доказами, то слідчий вважає, що виникла необхідність у його арешті.

Вказує, що вилучене майно саме по собі та в сукупності з іншими матеріалами кримінального провадження має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, оскільки вказані речі, можуть містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження внаслідок вчинення особою кримінального правопорушення, а також з метою забезпечення збереження вказаних речових доказів. У зв`язку із цим є необхідність у накладенні арешту на вказане майно з метою збереження речових доказів відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

А тому прокурор звернувся до суду з відповідним клопотанням, яке просить задовольнити.

Прокурор в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином. Надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

А тому суд, враховуючи закріплений ст.26 КПК України принцип диспозитивності, згідно якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні свої прав у межах та у спосіб, передбачений цим Кодексом, вважає за можливе розглянути подане клопотання у її відсутність та на підставі наявних матеріалів.

Дослідивши матеріали клопотання та докази, додані до такого, слідчий суддя встановив наступне.

Так, відділом розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Миколаївській області проводиться досудове розслідування у кримінальному проваджені № 0000953 від 01.11.2024, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Згідно матеріалів досудового розслідування, що 31.10.2024 близько 06:56 години, на автодорозі Н-24 «Миколаїв-Вознесенськ-Благовіщенське», водій ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовець В/ч НОМЕР_2 , керуючи автомобілем марки «Fiat Marea», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись в напрямку міста Вознесенськ Миколаївської області, в районі населеного пункту села Білоусівка Вознесенського району Миколаївської області, не впорався з керуванням та допустив частковий виїзд за межі проїзної частини вправо, втративши керування над автомобілем та подальшому, здійснив виїзд на зустрічне узбіччя (вліво) з подальшим контактуванням з нерухомою перешкодою у вигляді дерева.

Внаслідок ДТП, водій ОСОБА_5 , від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці події.

31.10.2024 під час огляду місця події, на автодорозі Н-24 «Миколаїв-Вознесенськ-Благовіщенське», в районі села Білоусівка, Вознесенського району Миколаївської, виявлено та вилучено транспортний засіб «Fiat Marea», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на якому мались пошкодження механічного характеру та слідова інформація, що має значення для вказаного кримінального провадження.

Автомобіль марки «Fiat Marea», реєстраційний номер НОМЕР_1 , відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, серія НОМЕР_3 , видане РЕВ № 12 УДАІ ГУ УМВС України в Одеській обл., від 16.12.2008, належить ОСОБА_4 , та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . На момент ДТП зазначений транспортний засіб перебував у безпосередньому користуванні ОСОБА_5 .

Постановою слідчого транспортний засіб «Fiat Marea», реєстраційний номер НОМЕР_1 , визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Крім цього, п.1 ч.2 ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення).

Зважаючи на вищенаведене та з урахуванням того, що майно, на яке прокурор просить накласти арешт, саме по собі та в сукупності з іншими матеріалами кримінального провадження має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, оскільки можуть містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, внаслідок вчинення особою кримінального правопорушення, а також з метою забезпечення збереження вказаних речових доказів, а тому суд вважає обґрунтованим клопотання слідчого на виниклу необхідність у накладенні арешту на майно з метою збереження речових доказів, та вважає, що таке клопотання слід задовольнити.

При цьому слідчий суддя наголошує, що згідно висновку Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у Постанові від 15 квітня 2024 року по справі № 554/2506/22, ухвала слідчого судді про скасування арешту майна або відмову у його скасуванні, постановлена після закриття кримінального провадження, не передбачена кримінальними процесуальними нормами.

Імперативні приписи ч. 4 ст. 132 КПК вимагають поводження з вказаним вище майном з боку прокурора, органу досудового розслідування, державної влади чи місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, фізичних осіб та інших суб`єктів суспільних відносин як таким, що не є арештованим в порядку, передбаченому КПК. За відсутності інших законних підстав, позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, стосовно якого арешт припинив свою дію, є протиправним і тягне відповідальність, передбачену законом.

Отже, у разі закриття кримінального провадження постановою слідчого або прокурора, ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно (речові докази) припиняє свою дію, з огляду на що припиняє свою дію і застосоване слідчим суддею позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування відповідним майном. Після закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому законом слідчим, речовий доказ перебуває у володінні органу досудового розслідування за відсутності процесуального рішення про арешт майна.

Тобто, у разі закриття слідчим, прокурором кримінального провадження в порядку, передбаченому КПК, заходи забезпечення кримінального провадження, серед яких і арешт майна, припиняють свою дію в силу прямої вказівки ч. 4 ст. 132 КПК.

Керуючись вимогами ст. ст.170-173,309,395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке вилучене 31.10.2024 під час огляду місця ДТП, проведеного на ділянці автодороги Н-24 «Миколаїв-Вознесенськ-Благовіщенське», в районі населеного пункту села Білоусівка, Вознесенського району, Миколаївської області, а саме: автомобіль марки «Fiat Marea», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 , та на момент ДТП перебував у безпосередньому користуванні ОСОБА_5 , з метою забезпечення збереження речового доказу.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом, відповідно до ст.174 КПК України.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1