ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2024 року місто Фастів

Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,

прокурорів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

потерпілої - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Фастові кримінальне провадження № 0000044 від 07.01.2024 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Фастова Київської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, працюючого кухарем у мережі ресторанів «Мафія», розлученого, не є інвалідом, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 06.06.2023 Солом`янським районним судом м. Києва за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним строком 3 роки;

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185; ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч.4 ст. 185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану, за наступних обставин.

Так, 26.12.2023 близько 13 год. 00 хв. (більш точного часу встановлено) ОСОБА_5 . перебував разом із потерпілим ОСОБА_8 на відкритій ділянці місцевості по АДРЕСА_2 , де розпивали спиртні напої, після чого у нього виник умисел на незаконне збагачення шляхом таємного викрадення чужого майна.

Відразу після цього, реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння чужим майном, в умовах воєнного стану, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, з метою власного незаконного збагачення за рахунок чужого майна, ОСОБА_5 , помітив, що потерпілий ОСОБА_8 , залишив свій мобільний телефон Хіаоmі Redmi Note 12 Рro чорного кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 без нагляду, та скориставшись цим, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно викрав, мобільний телефон Хіаоmі Redmi Note 12 Рго чорного кольору вартістю 5832 гривень 51 копійок, який належить потерпілому ОСОБА_8 .

Після цього ОСОБА_5 з місця події зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_8 майнової шкоди на загальну суму 5832 гривень 51 копійку.

ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 15, ч.4 ст. 185 КК України за ознаками незакінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням у інше приміщення, вчиненого повторно, в умовах воєнного стану, за наступних обставин.

Так, 17.05.2024 року близько 21 год. 15 хв. ОСОБА_5 йшовши поруч із буд. АДРЕСА_2 , помітив що у дворі знаходиться спортивний велосипед марки «Discovery Canyon» чорно-зеленого кольору, де у останнього виник умисел на таємне викрадення вказаного спортивного велосипеду.

З метою реалізації свого умислу на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, в умовах воєнного стану, керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, ОСОБА_5 , переліз через паркан на територію вищевказаного домоволодіння, де переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, а господар відсутній, таємно взяв спортивний велосипед марки «Discovery Canyon» чорно-зеленого кольору вартістю 4000 гривень, який намагався викрасти шляхом переміщення через паркан, але з причин, що не залежали від його волі, ОСОБА_5 , не зміг вчинити усіх дій, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, оскільки був затриманий власниками вищевказаного велосипеду.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованих йому злочинів, підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті та пояснив суду, що 17.05.2024 він повертався від товариша та йшов по АДРЕСА_2 . Проходивши повз будинок потерпілої ОСОБА_7 він побачив на території двору велосипед. Потім у нього виникла думка викрасти той велосипед. Потім він переліз через паркан та потрапив таким чином на територію подвір`я. Надалі взявши велосипед до рук, він почав його перекидати через паркан. Саме в цей момент його збили з ніг. Кому саме належить той велосипед йому відомо не було. Зауважив, що йому потрібен був велосипед з метою продати.

Крім того, ОСОБА_5 пояснював, що в один з днів він зустрів знайомого ОСОБА_9 , який запропонував йому випити. Надалі, перебуваючи на вулиці, вони вживали алкогольні, а саме випили на двох пляшку горілки об`ємом 0,3 л.. Він помітив, що ОСОБА_10 був вже досить п`яний. Потім він провів ОСОБА_9 додому. Повертаючись, на тому місці, де він з ОСОБА_8 до того сидів, поблизу пенька, помітив мобільний телефон. Він тоді не знав, що той телефон точно належить ОСОБА_11 , оскільки пристрій було заблоковано. В подальшу, через одну годину, він продав той телефон за 3750 грн., які використав на власні потреби. Кому саме належить телефон він не намагався з`ясувати. До скоєного ставиться дуже негативно.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 суду пояснила, що 17.05.2024 до неї в гості приїхали діти та вони відпочивали на подвір`ї за місцем її проживання. На початку десятої години вони почули гуркіт металевого паркану. Дитина побігла подивитись, що там коїться, а через деякий прибігла та повідомила, що хтось краде їхні велосипеди. Потім вони з чоловіком пішли туди та побачили обвинуваченого, який вже був поблизу вхідний дверей до будинку. Потім, чоловік разом з зятем схопили обвинуваченого, повалили його на землю та тримали останнього доки не приїхав наряд поліції. Зауважила, що обвинувачений чинив опір такому затриманню. В той день за місцем її проживання були присутні вона, її чоловік, її старша донька з чоловіком та молодший син. Уточнила, що в той день, перед подією, два велосипеди стояли на території домоволодіння, перед будинком. Зауважила, що її домоволодіння огороджене парканом, на момент події ворота та хвіртка були зачинені. На її думку, обвинувачений зміг потрапити на територію домоволоідіння перелізши через паркан. Повідомила, що ні вона, ні члени її родини з обвинуваченим ОСОБА_5 знайомі не були. Будь-яких претензій до ОСОБА_5 вона не має.

З наведеного вище видно, що показання ОСОБА_5 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту пред`явленого обвинувачення та обставин вчинення кримінальних правопорушень, добровільності та істинності її позиції.

Враховуючи те, що учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини кримінальних правопорушень і судом з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, суд, роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України, за згодою обвинуваченого ОСОБА_5 , його захисника, потерпілої ОСОБА_7 , прокурора провів судовий розгляд із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та роз`яснив про позбавлення права на їх оскарження в апеляційному порядку.

Проаналізувавши викладене вище, суд зазначає наступне.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 вірно кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України як таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, в умовах воєнного станута за ч. 3 ст. 15, ч.4 ст. 185 КК України як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаний з проникненням у інше приміщення, вчинений повторно, в умовах воєнного стану. Вина обвинуваченого ОСОБА_5 у їх вчиненні повністю знайшла своє підтвердження під час судового розгляду.

Згідно документів, що характеризують особу обвинуваченого, ОСОБА_5 раніше судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_5 кримінальне покарання, суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , є щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 185 та ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, виходячи з вимог ст. ст. 50, 65 та 68 КК України, враховуючи характер, суспільну небезпечність та ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України, відносяться тяжких умисних корисливих злочинів, обставини, вчинення кримінальних правопорушень, ступінь здійснення кримінально протиправного наміру та причини, внаслідок яких кримінальне правопорушення не було доведено до кінця (ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України), позицію потерпілої ОСОБА_7 , яка не має до обвинуваченого претензій матеріального та морального характеру та потерпілого ОСОБА_8 , який разом з вказаною потерпілою, кожен окремо, просили призначити покарання обвинуваченому на розсуд суду, дані про особу обвинуваченого, який вину визнав у повному обсязі, щиро розповідав про скоєне та розкаявся, раніше судимий за вчинення умисного корисливого кримінального правопорушення, обставину, що пом`якшує покарання, вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими, суд вважає за необхідне призначити йому покарання за ч. 4 ст. 185 та ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі в межах санкції цієї статті із врахуванням положень ч.3 ст. 68 КК України (щодо призначення покарання за вчинення замаху на кримінальне правопорушення) та із застосуванням правил ст. 70 КК України, призначити покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Остаточне покарання ОСОБА_5 слід призначити із застосуванням ст. 71 КК України за сукупністю вироків, частково приєднавши невідбуте покарання у виді позбавлення волі за попереднім вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 06.06.2023.

Підстав для застосування ст.ст. 69, 69-1 та 75 КК України суд не вбачає.

На думку суду, саме таке покарання буде достатнім та необхідним для виправлення ОСОБА_5 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_5 слід рахувати з дня набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, ОСОБА_5 строк попереднього ув`язнення зарахувати у строк покарання із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Питання про речові докази слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Судові витрати відсутні, цивільний позов не заявлено.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 349, 369-371, 373, 374, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185;ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 4 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 1 (один) місяць;

- за ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України ОСОБА_5 шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного за цим вироком покарання частково приєднати невідбуте покарання, призначене за вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 06.06.2023 у виді позбавлення волі, призначивши ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять ) років 2 (два) місяці.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з дня набрання вироком законної сили.

Зарахувати на підставі ст. 72 КК України ОСОБА_5 у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі з дня затримання - 18.05.2024 до набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Речові докази у справі після набрання вироком законної сили, а саме:

- мобільний телефон Хіаоmі Redmi Note 12 Рro чорного кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , який переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_8 - залишити останньому.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Фастівський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим - з моменту отримання копії вироку суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_12