Провадження № 11-кп/824/2197/2024 Доповідач у ІІ інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду

кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

захисника ОСОБА_11 ,

перекладач ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_13 , ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_14 на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 01 грудня 2023 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_13 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 ,-

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 01 грудня 2023 року ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 днів до 29 січня 2024 року включно.

Своє рішення суд мотивував тим, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були встановлені вирішенні питання про застосування запобіжного заходу продовженні строку його дії, не зменшилися та продовжують існувати, а прокурором у судовому засіданні доведено наявність обставин, які виправдовують подальше тримання обвинувачених під вартою.

Так, обвинувачені ОСОБА_19 , ОСОБА_20 є громадянином Чорногорії, ОСОБА_21 , ОСОБА_22 - Республіки Сербія, зазначили що в`їхали на територію України як туристи, в Україні не мають місця проживання та реєстрації.

Щодо наданих стороною захисту договорів оренди суд звернув також увагу, що такі не підтверджують належність житла саме вказаним у договорах особам.

Зважаючи на це, а також беручи до уваги тяжкість та обставини інкримінованих обвинуваченим злочинів, суд першої інстанції дійшов до висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора та продовження обвинуваченим ОСОБА_23 , ОСОБА_18 , ОСОБА_15 , ОСОБА_24 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів.

Не погоджуючись з ухвалою судупершої інстанції захисник обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_13 , ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_14 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 01 грудня 2023 року скасувати та постановити нову ухвалу, про застосування відносно ОСОБА_25 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_26 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту та встановити розмір застави, яка може забезпечити належне виконання обвинуваченими обов`язків.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник зазначає, що оскаржувана ухвала суду є незаконною, необґрунтованою та невмотивованою, оскільки висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, що потягнуло за собою ухвалення незаконного судового рішення.

Захисник звертає увагу на те, що продовжуючи обвинуваченим запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції погодився з доводами сторони обвинувачення щодо існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та їх незмінності, зокрема можливості ОСОБА_25 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 та ОСОБА_26 переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, потерпілого, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином чи вчинити інше кримінальне правопорушення, з чим сторона захисту категорично не погоджується.

Як вважає сторона захисту, посилання на тяжкість покарання, як на підставу для продовження тримання особи під вартою, без наявності інших обставин (доведення існування заявлених ризиків), є недопустимим.

Щодо ризику незаконного впливу на потерпілого, сторона захисту зазначає на те, що потерпілий перебуває в міжнародному розшуку «ІНТЕРПОЛ», а тому даний ризик взагалі виключається та є необґрунтованим.

Також, захисник звертає увагу на те, що обвинувачені тримаються під вартою більше 3 (трьох) років, судовий розгляд фактично не проводиться, оскільки до цього часу суд перебуває на стадії підготовчого провадження, натомість судом не враховані тривалість тримання обвинувачених під вартою, а також те, що з часом будь-які ризики, що існували на момент обрання запобіжного заходу, слабшають і потребують додаткового обґрунтування.

Крім того, захисник вважає за можливе визначити обвинуваченим розмір застави, оскільки розмір застави буде достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченими покладених на них обов`язків.

Заслухавши доповідь судді,

пояснення захисника ОСОБА_11 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити,

пояснення обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які підтримали позицію свого захисника,

пояснення прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника,

перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги, захисником обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 - адвокатом ОСОБА_11 порушене питання про скасування оскаржуваної ухвали. Між тим, колегія суддів звертає увагу на те, що на день розгляду справи судом апеляційної інстанції ухвала Подільського районного суду міста Києва від 01.12.2023 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 до 29.01.2024 фактично втратила чинність, висновки, які були зроблені у цій ухвалі, на сьогоднішній час втратили своє юридичне значення, що указує на неможливість скасування цієї ухвали судом апеляційної інстанції.

Необхідність продовження строку тримання обвинувачених під вартою, суд першої інстанції мотивував наявністю ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

За своєю правовою природою ризик вчинення підозрюваним, обвинуваченим дій (поведінки підозрюваного, обвинуваченого), перелік яких визначений ч.1 ст.177 КПК України, є твердженням, яке ґрунтується на доказах, про імовірність протидії підозрюваного, обвинуваченого кримінальному провадженню у одним із способів, зазначених в указаній нормі закону. Така протидія може мати місце як у майбутньому, так і нинішньому чи минулому. Проте, існування можливості такої протидії на майбутнє, повинно підтверджуватися доказами станом на момент ухвалення відповідного рішення. Це твердження знайшло своє підтвердження у ряді статей діючого КПК України. Зокрема, аналіз положень ч.2 ст.177, ч.1 ст.194, ч.1 ст.196, ч.3 ст. 199 КПК України дає підстави стверджувати те, що як у випадку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так і у випадку продовження строку дії цього запобіжного заходу, суд вирішує питання про існування ризиків станом на час ухвалення відповідного рішення. У зв`язку із цим, колегія суддів вважає, що перевірка висновків суду першої інстанції про існування того чи іншого ризику, передбаченого ч.1 ст.177 КПК України, можлива лише під час дії ухвали про застосування запобіжного заходу чи продовження строку тримання під вартою, тобто у час, коли ці ризики дійсні та існує реальна можливість перевірки їх існування. Та обставина, що станом на час розгляду справи оскаржувана ухвала втратила чинність унеможливлює скасування цієї ухвали, що указує на необґрунтованість вимог захисника в частині скасування цієї ухвали. Колегія суддів також зважає на те, що у відповідності із вимогами ст. 407 КПК України, до повноважень суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги відноситься прийняття рішення пов`язаного виключно із втручанням у судове рішення шляхом його зміни чи скасування або невтручання, шляхом залишення цього рішення без змін. Цією нормою закону не передбачено можливості встановлення будь-яких фактів, констатації порушень закону, тощо без прийняття апеляційним судом свого рішення щодо рішення суду першої інстанції. У зв`язку із цим, за відсутності підстав для зміни чи скасування судового рішення, як такого яке втратило чинність, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості ухвалити будь-яке рішення щодо тих обставин, які наведені захисником у апеляційній скарзі.

Колегія судів зважає і на те, що нормами КПК України не передбачається можливості залишення апеляційної скарги без розгляду. Наведені вище обставини не дають також підстав для закриття апеляційного провадження.

Із урахуванням викладеного колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги у зв`язку із неможливістю скасування ухвали Подільського районного суду міста Києва від 01.12.2023 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_13 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , а тому колегія суддів залишає апеляційну скаргу захисника без задоволення, а зазначену ухвалу - без змін.

Керуючись ст.ст. 376, 176-178, 183, 194, 404, 407, 418, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_13 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_14 - залишити без задоволення.

Ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 01 грудня 2023 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_13 , ОСОБА_8 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня оголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ____________________ ___________________ ___________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4