Провадження №11-кп/801/1176/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

із секретарем судового засідання ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

підозрюваного ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 02.10.2024 про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

встановив:

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 02.10.2024 задоволено клопотання прокурора ОСОБА_8 та продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів, тобто до 30.11.2024 року, включно, з одночасним визначенням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 242240,00 гривень.

Обґрунтовуючи своє рішення, суд послався на наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, може ухилятись від суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Також суд врахував, що обвинувачений ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, вчиненого повторно, в умовах воєнного стану, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років, раніше судимий.

Суд не вбачає підстав для можливості застосування інших запобіжних заходів, альтернативних триманню під вартою, як таких, що є недостатніми для запобіганню ризикам та виконанню обвинуваченим процесуальних обов`язків, і вважає за необхідне продовжити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, з визначенням застави.

В апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_7 ставиться питання про скасування ухвали суду та ухваленні нового рішення, яким обрати йому запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту з 21 год. до 6 год. з носінням електронного браслету.

Вимоги мотивує тим, що має постійне місце проживання, має родину, , батьків похилого віку, до затримання працював та має соціальні зв`язки. Також просить взяти до уваги, що він щиро кається, з перших днів повномасштабного вторгнення рф на територію України мобілізувався до лав ЗСУ, має поранення.

Зазначає, що потерпілий в судовому засіданні підтвердив той факт, що сам залишив свої речі, щоб за ними подивився, поки він відлучився по справах. Ні слідчим, на прокурором не було затребувано характеризуючі дані з місця проживання, та з місця роботи.

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу, просив задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні заперечив проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.

Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників судового засідання; перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга - задоволенню - не підлягає.

Як убачається з матеріалів провадження ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, яке відноситься до тяжких злочинів, за вчинення якого передбачене основне покарання у виді позбавлення волі на тривалий термін, усвідомлюючи тяжкість покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винним за вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, перебуваючи на волі може переховуватись від суду,вчинити інше кримінальне правопорушення, здійснювати незаконний вплив на свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційних скарг.

Колегія суддів вважає, що продовження строку тримання під вартою виконано у відповідності до вимог ст.ст.184,199 КПК України та містить суть обвинувачення, обґрунтованість підозри та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України:

- наявність обґрунтованого обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України;

- існують ризики, що перебуваючи на волі, обвинувачений ОСОБА_7 буде переховуватися від суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення, тому зміна запобіжного заходу на більш м`який не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Суд апеляційної інстанції вважає, що обставини, на які посилається обвинувачений, не є тими безумовними підставами, які слугують підставами для зміни запобіжного заходу, не спростовують ризиків, наведених прокурором у клопотанні, які вважав доведеними суд.

З висновками суду першої інстанції погоджується апеляційний суд, оскільки сукупність встановлених судом та перевірених під час апеляційного розгляду обставин вказує на доцільність продовження раніше застосованого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки більш м`який запобіжний захід не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого та не зможе запобігти існуючим ризикам.

За таких обставин, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є саме таким запобіжним заходом, який буде достатнім стримуючим засобом, що здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_7 та запобігти ризикам, доведеним прокурором.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Суд апеляційної інстанції вважає, що, приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини, рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Визнання вини ОСОБА_7 , щире каяття, наявність родини, постійного місця проживання, службу в ЗСУ колегія суддів враховує, проте не вважає ці обставини визначальними та непереконливими, оскільки вони не свідчать про те, що для обвинуваченого буде стримуючими факторами та здатними вплинути на його процесуальну поведінку чи зменшити встановлені ризики.

Крім того, судом першої інстанції не завершено судовий розгляд кримінального провадження, а тому строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 вірно продовжено за наявності ризиків, які виправдовують тримання обвинуваченого під вартою.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 422-1 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 02.10.2024 про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів, тобто до 30.11.2024 року, включно, з одночасним визначенням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 242240,00 гривень, - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3