Справа № 754/9678/24
У Х В А Л А

Іменем України

23 липня 2024 року м. Київ

слідчий суддя Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві скаргу адвоката ОСОБА_3 , діючого в інтересах заявника ОСОБА_4 на постанову слідчого СВ Деснянського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_5 від 28.06.2024 про відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні №0001461 від 27.06.2024 та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

08.07.2024 до Деснянського районного суду м. Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 , який діючи в інтересах ОСОБА_4 просив скасувати постанову слідчої СВ Деснянського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_5 від 28.06.2024., якою відмовлено в задоволенні клопотання про проведення слідчих дій, серед яких допит свідків та витребування інформації транспортно- телекомунікаційних мереж щодо спілкування між фігурантами у справі за ст.190 ч.5 КК України.

В обґрунтування доводів скарги адвокат ОСОБА_3 посилається на невмотивованість процесуального рішення слідчого, зі змісту якого залишаються не зрозумілими підстави відмови у доцільності допиту осіб, які є безпосередніми очевидцями події пов`язаної із шахрайськими діями ОСОБА_6 . Вказану постанову особа, що подала скаргу вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню як наслідок її необґрунтованості, тому просив зобов`язати слідчого вчинити певні дії спрямовані активізацію досудового розслідування.

В судовому засіданні інтереси ОСОБА_4 , представив адвокат ОСОБА_7 , який доводи скарги підтримав у повному обсязі, наполягав на їх задоволені. Через планові відключення електрозабезпечення, що призводе до затягування судового розгляду, надав заяву про подальший розгляд скарги за його відсутності.

Слідчий, процесуальне рішення якого являється предметом оскарження, в судове засідання не з`явилась, про місце і час розгляду скарги повідомлена належним чином, про причини неявки суд не наведені, заяв, клопотань до суду останньою не подано.

Згідно норми ч. 4 ст. 107 КПК України, подальша фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду скарги слідчим суддею не здійснювалась.

Частиною 3 статті 306 КПК України передбачено, що відсутність дізнавача, слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті скарги у відсутність осіб, на підставі наданих доказів.

Вивчивши скаргу, дослідивши матеріали провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності дізнавача, слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

Частиною 2 ст.22 КПК України встановлено, що сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. У відповідності до ст.93 КПК України, збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Частиною 3 ст.93 КПК України зазначено, що сторона захисту, потерпілий здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.

Ініціювання стороною захисту, потерпілим проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, дізнавачу чи прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому ст.220 цього Кодексу. Частиною 1 ст.220 КПК України встановлено, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

На стадії досудового розслідування особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником можуть бути оскарженні рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, що встановлено п.7 ч.1 ст.303 КПК України.

Частиною 1 ст.223 КПК України визначено, що слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети (ч. 2 ст. 223 КПК України).

Судовим розглядом встановлено, що СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001461 від 28.06.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України.

27.06.2024 адвокат ОСОБА_3 , діючи в інтересах заявника ОСОБА_4 звернувся до слідчого з клопотанням про проведення слідчих ( процесуальних) дій.

Постановою слідчого СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 від 28.06.2024 в задоволенні вказаного клопотання відмовлено.

Оскаржувана постанова слідчої, містить посилання на ч.5 ст. 55 КПК України щодо підстав залучення заявника в якості потерпілого, однак процесуального рішення з цього приводу не прийнято, що не дозволяє визначити процесуальний статус ОСОБА_4 . Тому виходячи із загальних засад визначення часу набуття особою статусу потерпілою, відсутності процесуальної відмови слідчого в цій частині, та фактичний розгляд клопотання особи по суті, слідчий суддя вважає, що вказана скарга подана повноважною особою, у визначений законом спосіб, тобто є прийнятною для розгляду на стадії досудового розгляду.

Відповідно до ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Так, при дослідженні оскаржуваної постанови, встановлено, що в обґрунтування відмови в задоволенні клопотання, слідча вказала про недоцільність допиту свідків по справі в цілому та за участі заявника із захисником, через можливість виникнення конфлікту між учасниками слідчої дії. Тимчасовий доступ до інформації, яка зберігається у провайдерів телекомунікації, слідча вважає передчасним та недоцільним.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданням кримінального провадження є в т. ч. охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення повного розслідування, з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд, як і інші органи державної влади та їх посадові особи відповідно до частини другої статті 19 Конституції України зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Однією з загальних засад кримінального провадження згідно з пунктом другим частини першої статті 7, частиною першою статті 9 КПК України є законність, що передбачає обов`язок, суду, слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, інших службових осіб органів державної влади неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Так, відповідно до п.18 ч.1 ст.3 КПК України, ч.5 ст.21 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», завданням слідчого судді є здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні. Способи такого контролю обмежені визначеною кримінальним процесуальним законом процедурою.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 110, ч. 2 ст. 220 КПК України, постанова, крім змісту обставин, які є підставами для її прийняття, має містити мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України.

Всупереч вказаній нормі, оскаржувана постанова слідчого від 28.06.2024, не відповідає вимогам, встановленим ч. 5 ст. 110 КПК України, є невмотивованою, а відтак підлягає скасуванню виходячи з наступного.

Як зазначено у постанові Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 04.04.2019 у справі №370/2316/18 (провадження №51 - 9929 км 18), за змістом кримінального процесуального закону загальні засади кримінального провадження спрямовані на забезпечення законності кримінальної процесуальної діяльності та дотримання прав і законних інтересів осіб, що беруть участь у такому провадженні, та не суперечать вимозі імперативності.

Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 10 КПК України не може бути привілеїв чи обмежень у процесуальних правах, передбачених цим Кодексом, за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних чи інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, громадянства, освіти, роду занять, а також за мовними або іншими ознаками, що є принципом рівність перед законом і судом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, що є принципом змагальності сторін.

Разом з тим, слідчий суддя відмовляє у задоволенні скарги в частині зобов`язання слідчого вчинити дії вказані в клопотанні від 27.06.2024, оскільки слідчий та прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог КПК України, є самостійними у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється, що узгоджується з ч. 1 ст. 36, ч. 5 ст. 40 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. ст. 1-40, 42, 46, 50, 220, 221, 303, 309 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу задовольнити частково.

Скасувати постанову слідчого СВ Деснянського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_5 від 28.06.2024 про відмову в задоволенні клопотання у кримінальному провадженні №0001461 від 27.06.2024.

Зобов`язати слідчого СВ Деснянського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_5 чи іншу уповноважену особу в межах кримінального провадження №0001461 від 27.06.2024, повторно розглянути клопотання від 27.06.2024 відповідно до статті 110, 220 КПК України та про результати його розгляду повідомити заявника

В задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1