ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2024 року м.Володимир

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого: судді ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

з участю прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4 ( в режимі відеоконференції)

захисника: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Володимир кримінальне провадження №0000048 від 31 січня 2024 року про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,

громадянина України, освіта вища, не одруженого,

приватного підприємця, не судимого

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 27 ч.3 ст.358, ч. 4 ст.358 КК України,-

в с т а н о в и в:

В листопаді 2023 року, ОСОБА_4 , маючи злочинний умисел, направлений на пособництво у підробленні документів, які надають право виїзду за кордон чоловікам призовного віку в період дії правового режиму воєнного стану, усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, звернувся до невстановленої досудовим розслідуванням особи, з якою заздалегідь домовився про виготовлення зазначених документів.

При цьому, ОСОБА_4 , розуміючи, що такі документи будуть підроблені, реалізуючи свій злочинний намір, надав свої персональні дані особи для внесення відомостей у підроблені документи, які надають право перетнути державний кордон України у період дії правового режиму воєнного стану.

У подальшому, невстановлена досудовим розслідуванням особа, використовуючи реквізитні дані ІНФОРМАЦІЯ_2 , у невстановлені досудовим розслідуванням час та місці, у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб, умисно виготовила підроблені офіційні документи - тимчасове посвідчення військовозобов`язаного серії НОМЕР_1 від 16.06.2023 та довідку військово-лікарської комісії № 2486 від 16.06.2023, вказавши в них завідомо недостовірні відомості про те, що ОСОБА_4 непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку, а також посвідчила його печаткою « ІНФОРМАЦІЯ_3 », після чого передала тимчасове посвідчення військовозобов`язаного серії НОМЕР_1 від 16.06.2023 та довідку військово-лікарської комісії № 2486 від 16.06.2023, ОСОБА_4 .

Крім цього, 30.01.2024 близько 15 год. 21 хв., ОСОБА_4 , під час проходження прикордонного контролю, перебуваючи в пункті пропуску для міжнародного автомобільного сполучення «Устилуг», що за адресою: АДРЕСА_2 , усвідомлюючи значення та суспільно-небезпечний характер власних дій та керуючи ними, діючи умисно, будучи особою призовного віку, який не має права перетину державного кордону України у період дії правового режиму воєнного стану, введеного Указом президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» від 24.02.2022, з наступними змінами внесеними Указом президента України №734/2023 «Про продовження дії воєнного стану в Україні» від 06.11.2023, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження дії воєнного стану в Україні»» від 08.11.2023, з метою незаконного перетину державного кордону України, надав працівникам Державної прикордонної служби України завідомо підроблені документи, а саме підроблене тимчасове посвідчення військовозобов`язаного НОМЕР_2 від 16.06.2023, довідку BJIK №2486 від 16.06.2023, які ІНФОРМАЦІЯ_4 (ЄРДПО НОМЕР_3), не видавалися та не посвідчувалися, чим використав завідомо підроблений документ.

Обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе у пред`явленому обвинуваченні винним повністю. Суду показав, що він дійсно в листопаді 2023 року в мережі Інтернет знайшов контакті дані невідомої йому особи, яка надавала послуги з виготовлення документів для виїзду за кордон військовозобов`язаним чоловікам. Зконтактував і повідомив про себе необхідну інформацію, а згодом отримав Новою поштою завідомо для нього підроблені документи, а саме підроблене тимчасове посвідчення військовозобов`язаного серії НОМЕР_1 від 16.06.2023 та довідку військово-лікарської комісії № 2486 від 16.06.2023. Розуміючи, що вони підроблені, тобто не видавались у встановленому законом порядку на його ім`я, він 30 січня 2024 близько 15 год. під час проходження прикордонного контролю в пункті пропуску для міжнародного автомобільного сполучення «Устилуг», надав вказані документи працівникам ДПС, після чого був затриманий. Щиро кається у вчиненому, просить суворо не карати.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає та роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.

Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає, що дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 358 КК України як пособництво, тобто надання засобів які сприяли вчиненню кримінального правопорушення іншим співучасникам, у підробленні офіційного документа, який видається установою, яка має право видавати та посвідчувати такі документи, і який звільняє від обов`язків, з метою його використання, вчиненими за попередньою змовою групою осіб, а також за ч. 4 ст. 358 КК України як використання завідомо підробленого документа.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Обвинувачений вчинив кримінальний проступок та нетяжкий злочин.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає його щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання, не встановлено.

Обвинувачений є не судимий, на профілактичних обліках в органах превенції не перебуває, кримінальні правопорушення вчинив вперше.

Суд враховує також його міцні соціальні зв`язки, його активну систематичну участь в забезпеченні життєдіяльності країни в умовах війни, виключно позитивну характеристику з місця роботи, що стверджується відповідними документами з місця його роботи.

Наявність двох пом`якшуючих покарання обставин, у сукупності з даними про особу обвинуваченого, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, при призначенні покарання за ч.5 ст.27 ч.3 ст.358 КК України дають підстави суду перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення, та призначити покарання у виді штрафу.

Приймаючи до уваги те, що покарання повинно призначатись згідно принципу індивідуалізації, та має на меті не лише кару, але й виправлення обвинуваченого, суд призначає обвинуваченому покарання за ч.4 ст.358 КК України в межах санкції частини статті, за якою він притягується до кримінальної відповідальності, у виді штрафу, із застосуванням ч.1 ст.70 КК України, що буде необхідним та достатнім для його виправлення та недопущення вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Процесуальні витрати покласти на обвинуваченого. Речові докази вирішити в порядку ст. 100 КПК України. Цивільний позов не заявлено.

Керуючись ст.ст. 349, 370-371, 373-374 КПК України, суд-

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27 ч.3 ст.358, ч.4 ст.358 КК України та призначити йому покарання:

- За ч.5 ст.27 ч.3 ст.358 КК України, із застосуванням ч.1 ст.69 КК України, у виді штрафу у розмірі 3000 (три тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 гривень;

- За ч.4 ст.358 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання ОСОБА_4 визначити у виді штрафу в розмірі 3000 (три тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 (п`ятдесят одну тисячу) гривень.

Речові докази - мобільний телефон «iPhone 12 pro» - вважати повернутим його власнику ОСОБА_4 , тимчасове посвідчення військовозобов`язаного серії НОМЕР_1 від 16.06.2023 та довідку військово-лікарської комісії № 2486 від 16.06.2023 - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 05 лютого 2024 року - скасувати.

Процесуальні витрати покласти на обвинуваченого. Стягнути з ОСОБА_4 в користь держави витрати за проведення судової технічної експертизи документів в розмірі 3786 грн.40 коп.

Цивільний позов не заявлено.

Вирок може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги, яку може бути подано через Володимир-Волинський міський суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: /підпис/

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Суддя ОСОБА_1