Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________
В И Р О К

Іменем України

09 вересня 2024 року м. Рівне

Справа № 569/14549/19

Провадження № 11-кп/4815/80/24

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі :

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю:

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6

представника потерпілої - адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника-адвоката ОСОБА_9 ,

секретарів судового засідання ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0006241 за апеляційними скаргами потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_6 , прокурора Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_4 на вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 26 квітня 2023 року стосовно

ОСОБА_14 , котрий народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Дмитрівка Гощанського району Рівненської області, громадянина України, з професійно - технічною освітою, працюючого трактористом - машиністом сільськогосподарського виробництва ТОВ СГП «Імені Воловікова», не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 Кримінального кодексу України (далі - КК),

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_14 16 жовтня 2018 року близько 18 год 58 хв, у темну пору доби, на проїзній частини вул.Макарова в м.Рівне, навпроти будинку № 60 згаданої вулиці, керуючи автомобілем Opel Movano, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись зі сторони вул. Князя Острозького в напрямку вул. Млинівська, з увімкненим ближнім світлом фар та швидкістю не менше 98,5-102,5 км/год, в умовах зустрічного роз`їзду із невстановленим вантажним автомобілем, в порушення пункту 12.4 Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - Правила дорожнього руху), перевищив дозволену швидкість руху для населеного пункту (50 км/год) і з моменту виникнення небезпеки для руху, яку він міг об`єктивно виявити, своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу та допустив наїзд на малолітню ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка на самокаті перетинала проїзну частину зліва направо відносно напрямку руху вказаного транспортного засобу та поза межами пішохідного переходу, хоча приймаючи своєчасні міри до реагування мав технічну можливість уникнути наїзду на ОСОБА_15 , якби рухався з швидкістю, яка не перевищує допустимої в межах населеного пункту.

Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_15 спричинено тілесні ушкодження, від яких вона 04 листопада 2018 року померла у медичному закладі на території Турецької Республіки.

Порушення ОСОБА_14 вимог пункту 12.4 Правил дорожнього руху, відповідно до якого у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год, що перебуває у прямому безпосередньому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди і суспільно небезпечними наслідками, що настали.

Вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 26 квітня 2023 року ОСОБА_14 визнано винним та засуджено за ч.2 ст. 286 КК на 5 років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК ОСОБА_14 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки з покладенням на нього процесуальних обов`язків, передбачених ст. 76 КК.

Судом задоволено цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 та стягнуто з ОСОБА_14 на її користь 200 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Вироком вирішено питання стосовно речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_4 просить вказаний вирок скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_14 призначити покарання за ч.2 ст. 286 КК у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 2 роки.

На обґрунтування заявлених вимог зазначила, що місцевий суд, звільняючи ОСОБА_14 від відбування покарання з випробуванням, належним чином не мотивував свого рішення, не вказавши, які саме обставини справи або дані про особу винного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, не врахувавши ступінь тяжкості злочину, підвищену суспільну небезпечність вчиненого злочину

Потерпіла ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просить вказаний вирок скасувати та постановити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винним за ч.2 ст. 286 КК та призначити йому покарання - 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами.

Обґрунтовує свої вимоги тим, що місцевий суд безпідставно визнав в якості пом`якшуючих обставин визнання вини обвинуваченим, щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину, оскільки вважає, що таким чином він намагається уникнути кримінальної відповідальності. Зокрема, вказала, що надаючи показання у суді, ОСОБА_14 намагався переконати суд, що він не перевищував швидкості руху, а отже він надавав неправдиві показання.

Потерпіла вважає, що обвинувачений не надав критичної оцінки своїм діям, не визнав усіх обставин справи, протягом майже двох років ним не вжито жодних заходів для відшкодування завданої шкоди.

Потерпіла ОСОБА_13 в апеляційній скарзі з підстав, аналогічних викладеним в апеляційній скарзі потерпілої ОСОБА_6 , також просить вказаний вирок скасувати та постановити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винним за ч.2 ст. 286 КК та призначити йому покарання - 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами.

У запереченнях на апеляційні скарги прокурора та потерпілих, обвинувачений ОСОБА_14 та його захисник - адвокат ОСОБА_9 , просять залишити вказаний вирок без змін та відмовити у задоволенні апеляційних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_16 на підтримання своєї апеляційної скарги та апеляційних скарг потерпілих, потерпілу ОСОБА_6 та її представника - адвоката ОСОБА_7 на підтримання своїх апеляційних скарг та апеляційних вимог сторони обвинувачення, міркування обвинуваченого ОСОБА_14 та його захисника-адвоката ОСОБА_9 щодо законності оскаржуваного вироку, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить таких висновків.

Згідно приписів ч.1 ст. 404 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_14 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК, за викладених у вироку обставин, є вірним, відповідає фактичним обставинам даного провадження і підтверджений наявними у справі доказами, що в апеляційних скаргах не оспорюється.

Відповідно до ст. 370 КПК, судове рішення повинне бути законним, обґрунтованим, вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Ці положення закону розповсюджуються не тільки на вирішення питання про доведеність чи не доведеність вини обвинуваченого, але й при призначенні покарання, в разі ухвалення обвинувального вироку.

Відповідно до загальних засад призначення кримінального покарання, передбачених ст. 65 КК, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 при призначенні покарання за ст. 286 КК суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину.

Так, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду щодо можливості виправлення обвинуваченого ОСОБА_14 без ізоляції від суспільства, але в умовах контролю за його поведінкою уповноваженими органами.

Зокрема, згідно з положеннями ст. 75 КК (в редакції, яка діяла на час вчинення інкримінованого злочину), якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Тобто як випливає зі змісту статті 75 КК, застосування закріплених у ній правил допустиме лише за наявності обґрунтованих підстав для висновку, що виходячи з тяжкості злочину, даних про особу винного та інших обставин кримінального провадження, попередження нових злочинів й виправлення засудженого є можливим без його ізоляції від суспільства.

При цьому, у п.9 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» роз`яснено, що рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване.

Зокрема, місцевим судом було належним чином враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до класифікації ст. 12 КК, належить до категорії тяжких злочинів, та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Також, місцевий суд обґрунтовано врахував обставин, що пом`якшують покарання - щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочину, часткове відшкодування шкоди потерпілим.

Зокрема, як визначив Верховний Суд у постанові від 22.03.2018 в справі 759/7784/15-к, розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого.

На переконання колегії суддів, факт щирого каяття обвинуваченого ОСОБА_14 знайшов своє підтвердження у матеріалах даного кримінального провадження, оскільки обвинувачений поступово, враховуючи свій матеріальний стан, як на стадії розгляду у суді першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду, відшкодовує потерпілій ОСОБА_6 шкоду, заподіяну цим злочином, раніше - у жовтні 2018 року перерахував 20 000 грн. на лікування потерпілої ОСОБА_15 .

Окрім того, колегія суддів враховує дані про особу винного, зокрема, його молодий вік, наявність постійного місця проживання та роботи, соціальних зв`язків за місцем проживання, відсутність попередніх судимостей, а також відсутність даних щодо вчиненням ним нових кримінальних чи адміністративних правопорушень у період після скоєного злочину - із жовтня 2018 року по даний час.

При цьому також враховується, що обвинувачений ОСОБА_14 здійснює добровільні грошові перекази (донати) на підтримку Збройних Сил України в період військової агресії російської федерації.

Також колегія суддів ураховує правову позицію, викладену у постанові Касаційного кримінального суду Верховного суду від 07.07.2020 у справі №169/294/19, на яку послалась сторона захисту пді час апеляційног розгляду.

Отже обставини кримінального провадження є достатніми підставами для звільнення винного від відбування основного покарання з випробуванням.

Водночас, апеляційний суд визнає обгрунтованими доводи апеляційних скарг в частині незаконості вироку місцевого суду щодо не призначення обвинуваченому додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Так, за відсутності обставин, які обтяжують покарання, місцевий суд визнав не доцільним призначати додаткове покарання.

Проте обвинувачений ОСОБА_14 , маючи невеликий водійський стаж на момент вчинення інкримінованого йому злочину, допустив значне перевищення дозволеної швидкості руху в населеному пункті у темну пору доби, що призвело до тяжких наслідків у виді смерті малолітньої потерпілої. При призначенні покарання вказана обставина залишена без належної оцінки місцевим судом, що потягнуло за собою неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність . За вказаних обставин призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами колегія суддів визнає обов`язковим.

Зважаючи на викладене та відповідно до приписів ст.ст. 407, 409, 413, 420 КПК, вказаний вирок в частині призначення покарання слід скасувати та постановити новий вирок з призначенням додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами

Керуючись ст.ст . 404, 405, 407, 409, 413, 420 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_6 , прокурора Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_4 задовольнити частково

Вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 26 квітня 2023 року стосовно ОСОБА_14 в частині призначеного покарання - скасувати.

Визнати ОСОБА_14 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_14 від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_14 обов`язки на період іспитового строку:

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації

В решті вирок суду залишити без змін.

Вирок суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3