Справа № 740/3855/24
Провадження № 1-кп/740/369/24
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2024 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ніжині у кримінальному провадженні, зареєстрованому у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000428 від 30.05.2024 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Федорівка Бахмутського району Донецької області, громадянина України, освіта середня, не працює, неодружений, дітей немає, раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.15, ч. 4 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До суду 21.06.2024 надійшов обвинувальний акт, яким ОСОБА_4 висунуто обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення за наступних обставин.

Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 строком на 30 діб. У подальшому строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався.

ОСОБА_4 30.05.2024 близько 06:00 годин, перебуваючи поблизу перукарні «Фея» розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , побачив незачинену кватирку металопластикового вікна перукарні.

В цей момент у ОСОБА_4 раптово виник умисел на таємне викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення, з корисливого мотиву, в умовах воєнного стану.

З метою реалізації свого умислу, спрямованого на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 упевнившись, що його дії непомітні для сторонніх осіб, скориставшись незачиненою кватиркою вікна перукарні, проник через неї до внутрішнього приміщення перукарні, де вчинив дії, спрямовані на таємне викрадення грошових коштів в сумі 997 гривень, котрі знаходилися в підсобному приміщенні перукарні в скриньці та належать ОСОБА_6 .

У подальшому ОСОБА_4 був зупинений працівниками ВРПП Ніжинського РУП в приміщенні перукарні «Фея», у зв`язку з чим, ОСОБА_4 не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, що не залежали від його волі.

Вищевказані дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.3 ст.15 ч. 4 ст. 185 КК України як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, поєднаного з проникненням в інше приміщення.

Ухвалою суду 05.08.2024 призначено судовий розгляд на підставі обвинувального акта.

У судовому засіданні, після виконання вимог ст.ст. 342-348 КПК України, судом у відповідності до положень ч. 3 ст. 479-2 КПК України запитано згоду обвинуваченого ОСОБА_7 на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому діянні визнав повністю та дав згоду і не заперечував проти закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 КПК України у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Прокурор і захисник вважали наявними підстави для закриття кримінального провадження у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність вчиненого обвинуваченим діяння. Прокурор зазначила, що зміна обвинувачення не ініціюватиметься.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, в матеріалах кримінального провадження міститься письмова заява про проведення судового розгляду без його участі, відсутність до обвинуваченого претензій матеріального характеру.

Заслухавши обвинуваченого ОСОБА_4 , думку прокурора, захисника, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Виходячи з фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті, інкриміноване ОСОБА_4 кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.15 ч. 4 ст. 185 КК України, вчинене 30.05.2024.

На час, до якого відноситься інкриміноване обвинуваченому ОСОБА_4 діяння, положення ч. 1 ст. 51 КУпАП діяли в редакції Закону № 1449-VI від 04.06.2009, згідно з якими було встановлено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Викрадення чужого майна вважалося дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян (ч. 3 ст. 51 КУпАП в редакції Закону № 1449-VI від 04.06.2009).

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

З 01.01.2024 набрав чинності Закон України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», яким встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб на 01.01.2024 в сумі 3028 грн. Отже, податкова соціальна пільга у 2024 році складала 1514 грн. (3028 грн. ? 50%).

Положеннями ст. 185 КК України встановлено кримінальну відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

У нормах КК України не встановлено розміру вартості майна, що є предметом крадіжки.

Як роз`яснено Пленумом Верховного Суду України у п. 25 Постанови "Про судову практику у справах про злочини проти власності" від 06.11.2009 №10, розмір майна, яким заволоділа винна особа в результаті вчинення відповідного злочину, визначається лише вартістю цього майна, яка виражається у грошовій оцінці. Вартість викраденого майна визначається за роздрібними (закупівельними) цінами, що існували на момент вчинення злочину, а розмір відшкодування завданих злочином збитків - за відповідними цінами на час вирішення справи в суді. За відсутності зазначених цін на майно його вартість може бути визначено шляхом проведення відповідної експертизи. Злочинне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення, розтрати або заволодіння ним шляхом зловживання службовим становищем (статті 185, 190 та 191 КК) слід відрізняти від такого адміністративного правопорушення, як дрібне викрадення чужого майна (стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Таким чином, відповідно до ч. 3 ст. 51 КУпАП в редакції Закону № 1449-VI від 04.06.2009 у 2024 році на час, до якого відносяться інкриміноване ОСОБА_4 діяння, крадіжка чужого майна вважалася дрібною, якщо вартість такого майна на момент здійснення правопорушення не перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, тобто 302 грн. 80 коп (1514х0,2). Якщо вартість викраденого майна перевищувала 302 грн. 80 коп., то наставала кримінальна відповідальність.

Отже, таємне викрадення чужого майна вартістю до 302 грн 80 коп на час, до якого відносить інкриміноване ОСОБА_4 діяння, кваліфікувалося за ч. 1 ст. 51 КУпАП, як дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжка, а таємне викрадення чужого майна вартістю понад 302 грн 80 коп - за ч. 1 ст. 185 КК України (крадіжка), а за наявності кваліфікуючих ознак (наприклад вчинення з проникненням в інше приміщення, в умовах воєнного стану) - за відповідною частиною статті 185 КК України, а саме за ч. 4 ст. 185 КК України.

З 09.08.2024 набув чинності Закон України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" № 3886-IX від 18.07.2024 (далі - Закон № 3886-IX від 18.07.2024).

Цим Законом статтю 51 КУпАП викладено в новій редакції.

Згідно з ч. 1 ст. 51 КУпАП в редакції Закону № 3886-IX від 18.07.2024, чинній з 09.08.2024, встановлено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 КУпАП в редакції Закону № 3886-IX від 18.07.2024, чинній з 09.08.2024, встановлено адміністративну відповідальність за дії, передбачена частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння (ч.2 ст. 4 КК України).

Зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч.6 ст. 3 КК України).

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).

Отже, має місце часткова декриміналізація, а саме діянь, які полягають у крадіжці майна, вартістю до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на час вчинення діяння, що у даному випадку на 2024 рік становить 3028 грн (1514 ? 2), а відтак суд доходить висновку, що втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, у вчиненні якого пред`явлено обвинувачення ОСОБА_4 , оскільки вартість майна, у незакінченому замасі на крадіжку якого він обвинувачується, становить згідно обвинувачення 997 грн, що не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на час діяння (3028 грн).

Згідно з пунктом 4-1 частини першої статті 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Відповідно до пункту 1-2 частини другої статті 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої цієї статті, якщо підозрюваний, обвинувачений заперечує проти закриття за цією підставою.

Частиною сьомою статті 284 КПК України передбачено, що ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої або пунктом 1-2 частини другої цієї статті, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених статтею 479-2 цього Кодексу.

Суд здійснює судове провадження щодо діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, у загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 479-2 КПК України).

Згідно з ч. 3 ст. 479-2 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує. За відсутності згоди обвинуваченого та в разі, якщо судом встановлено вчинення ним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 1-2 частини другої статті 284 цього Кодексу. Якщо судом не встановлено, що обвинуваченим вчинено діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд ухвалює виправдувальний вирок.

Ураховуючи наведене та те, що під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом щодо ОСОБА_4 , втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , і обвинувачений ОСОБА_4 не заперечує проти закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 КПК України, суд доходить висновку про наявність правових підстав для закриття кримінального провадження на підставі пункту 1-2 частини другої статті 284 КПК України з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої цієї статті, у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Водночас суд ураховує, що скасовано кримінальну протиправність діяння, в якому обвинувачується ОСОБА_4 , але не скасовано його протиправність взагалі. Ураховуючи стадію судового провадження, суду не надавалися докази вчинення обвинуваченим інкримінованого йому діяння, у матеріалах судового провадження такі відсутні. Прокурор не позбавлений можливості, за наявності підстав, направити необхідні документи до органу, уповноваженому порушувати провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно ч. 2 ст. 124 КПК України витрати на залучення експерта в розмірі 3786,40 гривень підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави, оскільки кримінальне провадження закривається з нереабілітуючих підстав.

Строк запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання щодо ОСОБА_4 закінчився. Підстав для обрання запобіжного заходу не встановлено.

Документів про визнання речовими доказами суду не подано, а відтак підстав для вирішення долі речових доказів не встановлено.

Цивільний позов не заявлявся.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 284, 372, 479-2 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, закрити на підставі пункту 1-2 частини другої статті 284 КПК України у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 3786 (три тисячі сімсот вісімдесят шість) гривень 40 копійок витрат на залучення експерта.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Ніжинський міськрайонний суд протягом семи діб з дня її оголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складено 06.11.2024.

Суддя ОСОБА_1