Номер провадження: 11-сс/813/1159/24
Справа № 946/5097/24 1-кс/946/1620/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.10.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,

представника власника майна адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника власника майна ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21.06.2024 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000803, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.06.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, -

установив

Ухвалою слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21.06.2024 року задоволено клопотання старшого слідчого СВ Ізмаїльського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 та накладено арешт на майно, вилучене 13.06.2024 року в ході невідкладного обшуку та оглядом предметів від 17.06.2024 та 18.06.2024 року, яке перелічене у резолютивній частині ухвали.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді, представник власника майна ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій просив поновити йому строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, скасувати ухвалу і постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання про арешт майна.

Причини пропуску строку на апеляційне оскарження обґрунтував тим, що апелянту не було відомо про винесення оскаржуваної ухвали, а копію не було вручено.

Про наявність ухвали стало відомо 06.09.2024 року, коли вона надійшла засобами поштового зв`язку.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що ОСОБА_7 не має статусу підозрюваного у вказаному кримінальному провадженні і своєї згоди на вилучення майна не надавав.

Відповідно до ухвали слідчого судді клопотання про арешт майна було напрвлено до суду 15.06.2024 року. Майно у ОСОБА_7 було вилучено 13.06.2024 року.

Клопотання про арешт тимчасово вилученого майна було подано лише 15.06.2024 року, а не 14.06.2024 року, відповідно до ст.171 КПК України, слідчий суддя мав відмовити у задоволенні цього клопотання, а ГУНП зобов`язане повернути власнику вилучене майно.

Заслухавши суддю-доповідача, представника власника майна адвоката ОСОБА_6 , який підтримав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, дослідивши матеріали провадження за клопотанням слідчого, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

Статтею 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» гарантується право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Пунктом 8) ч.2 ст.129 Конституції України передбачено, що однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Статтею 24 КПК України кожному гарантується забезпечення права на оскарження судових рішень.

Положеннями ч.1 ст.117 КПК України встановлено, що пропущений з поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Відповідно до п.3) ч.1 ст.395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Зі змісту оскарженої ухвали слідчо судді убачається, що розгляд клопотання слідчого про арешт майна відбувся без власників майна та їх представників.

В матеріалах провадження міститься заява ОСОБА_7 про те, що розгляд клопотання про арешт майна у вказаному кримінальному провадженні він просив розглядати без його участі і не заперечує щодо накладення арешту на майно (а.с.112).

Крім того, посилання представника власника майна адвоката ОСОБА_6 на те, що про наявність ухвали йому стало відомо 06.09.2024 року, коли вона надійшла засобами поштового зв`язку за адресою: АДРЕСА_1 , спростовуються матеріалами справи.

Так матеріали справи не містять відомостей про те, що адвокат ОСОБА_6 є представником ОСОБА_7 , тому у слідчого судді були відсутні підстави для направлення адвокату ОСОБА_6 копії оскарженої ухвали. Тоді, як вже було зазначено,власник майна - ОСОБА_7 був обізнаний про розгляд клопотання слідчим суддею та не заперечував щодо його задоволення та накладення арешту на майно.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2010 року у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

У цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Попри те, що конституційне право особи на суд є правом, його реалізація покладає на учасників справи певні обов`язки. Практика ЄСПЛ визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі "Пономарьов проти України" від 03 квітня 2008 року, сторони мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

У рішенні ЄСПЛ від 04 жовтня 2001 року в справі "Тойшлер проти Германії" наголошено, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів.

Водночас в Україні створено інформаційне поле, де зацікавлена особа може знайти інформацію про судову справу. Функціонує Єдиний державний реєстр судових рішень. На сайті судової влади доступні персоналізовані відомості про автоматичний розподіл справ та розклад засідань. Доступи до вказаних ресурсів є безкоштовними і відкритими.

Разом з тим апеляційну скаргу представник ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 подав лише 10 вересня 2024 року, пославшись на те, що власнику та представнику не було відомо про існування оскарженої ухвали слідчого судді до 06 вересня 2024 року.

Таким чином апеляційний суд вважає, що представники власника майна не скористались своїм правом на оскарження судового рішення в порядку, встановленому процесуальним законом, а шляхом надання суду апеляційної інстанції суперечливих та недостовірних даних намагаються оскаржити рішення, строк на оскарження якого сплив та був пропущений з неповажних причин, що суперечить принципу «res judicata».

Статтею 422 КПК України передбачений порядок перевірки ухвал слідчого судді, однак в зазначеній нормі закону не передбачені дії апеляційного суду, щодо апеляційних скарг на ухвали слідчого судді, які подані з пропуском 5-ти денного строку на апеляційне оскарження.

На думку апеляційного суду, в подібних випадках слід керуватися положеннями ч.6 ст.9 КПК України, відповідно до якої у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 цього Кодексу.

Відповідно до п.4) ч.3 ст.399 апеляційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Враховуючи викладене апеляційний суд дійшов висновку про те, що в задоволенні клопотання представника власника майна ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 про поновлення строку на апеляційне оскарження слід відмовити та повернути апеляційну скаргу особі, що її подала.

Керуючись статтями 117, 350, 376, 395, 399, 418, 419, КПК України апеляційний суд, -

постановив

Клопотання представника власника майна ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21.06.2024 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000803, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.06.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу разом з доданими матеріалами повернути особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4