УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2024 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , із участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000023 від 09 січня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 27, частиною 2 статті 28, частиною 1 статті 111-2 Кримінального кодексу України, про арешт тимчасово вилученого майна, -

в с т а н о в и в:

Прокурор звернувся до слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна, яке було виявлено та вилучено у ході проведення обшуку 25 липня 2024 року, за адресою: АДРЕСА_1 , з метою збереження речових доказів, із забороною відчуження, розпорядження та користування вказаним у клопотанні майном.

Клопотання обґрунтоване тим, що СУ ГУ СБ України у м. Києві та Київській обл. здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000023 від 09 січня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 27, частиною 2 статті 28, частиною 1 статті 111-2 Кримінального кодексу України.

Під час здійснення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні 25 липня 2024 року, на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 25 червня 2024 року (справа № 760/14635/24, 1-кс/760/6496/24), проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 .

Під час проведення вказаної слідчої дії виявлено та вилучено речі та документи, що мають значення для кримінального провадження, а саме: мобільний телефон марки «Apple», моделі «Iphone 14 Pro», номер моделі: НОМЕР_1 , IMEI НОМЕР_2 IMEI 2 НОМЕР_4 , з сім-карткою та в прозорому чохлі та ноутбук марки ASER, чорного кольору, S/N: НОМЕР_5 , SNID: НОМЕР_6 , з зарядним пристроєм.

Вказані речі належать на праві власності ОСОБА_4 .

Як вбачається з матеріалів клопотання, постановою старшої слідчої в ОВС СУ ГУ СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_5 від 26 липня 2024 року, виявлене та вилучене майно у ході обшуку 25 липня 2024 року за адресою: АДРЕСА_1 , було визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Автор клопотання зазначає, що у органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на майно, яке було виявлено та вилучено у ході проведення обшуку 25 липня 2024 року за адресою: АДРЕСА_1 , з метою збереження речових доказів відповідно до вимог пункту 1 частини 2, частини 3 статті 170 КПК України, а також з метою недопущення приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження речових доказів.

Крім того, автор клопотання зазначає, що на вилучених пристроях містяться видалені та скриті файли, у зв`язку з чим в органа досудового розслідування виникла необхідність у проведені експертного дослідження.

Прокурор, слідчий в судове засідання не з`явились, будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду клопотання.

Представник власника майна ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 подав до суду, в якій зазначив, що заперечує проти задоволення клопотання, оскільки володільцем майна були надані всі паролі для безперешкодного доступу до техніки. Крім того, зазначив, що постанова про визнання речовим доказом вилучене майно є формальною і необґрунтованою, а також не зазначено, яким саме критеріям речового доказу відповідає вилучене майно.

Відповідно до вимог статті 172 КПК України слідчий суддя ухвалив проводити судовий розгляд у відсутності прокурора, слідчого та власника майна.

Згідно частини 4 статті 107 КПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів кримінального провадження, не здійснювалось, у зв`язку з неприбуттям у судове засідання осіб, які беруть участь у судовому провадженні.

Дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання, слідчим суддею встановлено наступне.

Слідчим управлінням ГУ СБ України у м. Києві та Київській обл. здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000023 від 09 січня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 27, частиною 2 статті 28, частиною 1 статті 111-2 Кримінального кодексу України.

З протоколу обшуку від 25 липня 2024 року, який відбувався за адресою: АДРЕСА_1 , вбачається, що у ході проведення обшуку виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «Apple», моделі «Iphone 14 Pro», номер моделі: НОМЕР_1 , IMEI НОМЕР_2 IMEI 2 НОМЕР_4 , з сім-карткою та в прозорому чохлі та ноутбук марки ASER, чорного кольору, S/N: НОМЕР_5 , SNID: НОМЕР_6 , з зарядним пристроєм.

Постановою старшої слідчої в ОВС СУ ГУ СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_5 від 26 липня 2024 року, виявлене та вилучене майно у ході обшуку 25 липня 2024 року за адресою: АДРЕСА_1 , було визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Слідчим суддею встановлено, що з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно прокурор звернувся до слідчого судді 26 липня 2024 року направивши його засобами поштового зв`язку, тобто у межах строку, визначеного частиною 5 статті 171 КПК України.

Кримінальний процесуальний кодекс України вимагає обов`язкового дотримання вимог закону при оформленні всіх процесуальних документів, надаючи цим вимогам принциповий характер. Отже, якщо закон визначив, що клопотання про накладення арешту на майно повинно відповідати вимогам визначеним статті 171 КПК України, то ініціатор клопотання повинен неухильного їх дотримуватися.

Так, відповідно до частини 2 статті 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до частини 1 статті 168 КПК України тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207, 208, 298-2 цього Кодексу. Кожна особа, яка здійснила законне затримання, зобов`язана одночасно із доставленням затриманої особи до слідчого, прокурора, іншої уповноваженої службової особи передати їй тимчасово вилучене майно. Факт передання тимчасово вилученого майна засвідчується протоколом.

Згідно абзацу 1 частини 2 статті 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

У відповідності до частини 5 статті 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Так, згідно статті 171 КПК України у клопотанні прокурора, слідчого повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна. Вказана норма також узгоджується зі статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідної до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно частини 3 статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У відповідності до приписів статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Слідчий суддя вважає, що на даний час матеріали клопотання свідчать про те, що майно, яке було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, відповідає критеріям частини 1 статті 170 КПК України, а саме є доказом кримінального правопорушення і відноситься до категорії речових доказів.

Слідчий суддя при вирішенні питання про накладення арешту на майно, враховує розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; ту обставину, що виявлене та вилучене згідно протоколу обшуку від 25 липня 2024 року за адресою: АДРЕСА_1 , майно було визнано речовими доказами; наслідки накладення арешту на майно, тому вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора про накладення арешту на тимчасово вилучене майно під час проведення обшуку 25 липня 2024 року.

На даний час, будь-яких суттєвих негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись статтями 170-173, 370-372, 376, 395 КПК України слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання - задовольнити.

Накласти арешт на майно, виявлене та вилучене під час проведення обшуку 25 липня 2024 року за адресою: АДРЕСА_1 , з метою збереження речових доказів, в саме на:

- мобільний телефон марки «Apple», моделі «Iphone 14 Pro», номер моделі: НОМЕР_1 , IMEI НОМЕР_2 IMEI 2 НОМЕР_4 , з сім-карткою та в прозорому чохлі;

- ноутбук марки ASER, чорного кольору, S/N: НОМЕР_5 , SNID: НОМЕР_6 , з зарядним пристроєм.

Роз`яснити, що на підставі частини 1 статті 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Організацію виконання ухвали та контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1