Єдиний унікальний номер 333/4769/24
Провадження №1-кс/333/2484/24
УХВАЛА

Іменем України

18 вересня 2024 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурорки ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши клопотання захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000096 від 21.09.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

06.09.2024 захисник ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді з клопотання про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000096 від 21.09.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, в якому адвокат прохає скасувати арешт з грошових коштів, які на праві власності належать ОСОБА_5 , накладений ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя 15.07.2024 у справі №333/4769/24, а також скасувати передачу в управління Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (надалі - Національне агентство або АРМА) вищевказаних грошових коштів, яка була визначена ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10.09.2024 у справі №333/2350/24.

В обґрунтування необхідності скасування арешту адвокатом зазначається, що досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000096 від 21.09.2023, здійснюється за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.

Санкція ч. 4 ст. 191 КК України не передбачає додаткового виду покарання у вигляді конфіскації грошових коштів.

Оскільки, санкція статті не містить такого виду покарання як конфіскація, арешт з грошових коштів має бути скасований.

Також, вилучені грошові кошти не підлягають спеціальній конфіскації, оскільки: грошові кошти не були отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна; не призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; не були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави; не були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Крім того, відповідно до змісту ухвали слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15.07.2024 у справі № 333/4769/24 (провадження № 1-кс/333/1993/24), підставою для накладення арешту було збереження речових доказів, до кола яких входять грошові кошти у розмірі 371 000 грн. (триста сімдесят одна тисяча гривень), 22 700 дол. США (двадцять дві тисячі сімсот доларів США) та 500 євро (п`ятсот євро).

Предметом досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000096 від 21.09.2023, є привласнення грошових коштів які належать ГУ ДСНС України у Запорізькій області, у розмірі 393 498,77 грн.

Вказаними грошовими коштами заволодів ОСОБА_6 , який на той момент був працевлаштований у відповідному підрозділі ГУ ДСНС України у Запорізькій області.

31.07.2024 ОСОБА_6 відшкодував збитки ГУ ДСНС України у Запорізькій області у повному обсязі. Грошові кошти перераховані на банківські рахунки, які ГУ ДСНС України у Запорізькій області вказало у своєму листі № 53 001-4357/53 08 від 29.07.2024.

ГУ ДСНС України у Запорізькій області та процесуальне керівництво у кримінальному провадженні було додатково проінформовано про повне відшкодування спричинених збитків та надано відповідні докази.

Таким чином, вбачається, що на сьогоднішній день у кримінальному провадженні №0000096 від 21.09.2023, збитки відшкодовані у повному обсязі винною особою.

З огляду на те, що збитки відшкодовані у повному обсязі, вилучені грошові кошти не мають жодного відношення до обставин, які підлягають встановленню у кримінальному провадженні, оскільки предмет злочину фактично відсутній.

Виходячи з цього є очевидним, що арештовані 371 000 грн. (триста сімдесят одна тисяча гривень), 22 700 дол. США (двадцять дві тисячі сімсот доларів США) та 500 євро (п`ятсот євро), не є речовими доказами у даному кримінальному провадженні та не підлягають майбутній конфіскації чи спеціальній конфіскації.

Як вже зазначалось, вилучені грошові кошти не є речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000096 від 21.09.2023, оскільки предмет злочину був повністю відшкодований ГУ ДСНС у Запорізькій області. Санкція статті не передбачає конфіскацію майна підозрюваних /обвинувачених. Відсутня в даному випадку і спеціальна конфіскація.

За таких обставин подальше утримання майна, в управлінні АРМА, є необґрунтованим, що порушує принцип «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, що передбачені ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини, та становить особистий і надмірний тягар для особи, що в подальшому може створювати суттєві перешкоди для реалізації права власності, у зв`язку з чим підлягає скасуванню передача вказаного майна, належного ОСОБА_5 , в управління Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Також звертаю увагу на те, що АРМА, є органом який системно являвся причетним до злочинних дій пов`язаних із арештованим майном. Зокрема, неодноразово в АРМА привласнювали, розтрачували грошові кошти, які їм були передані для збереження в якості речових доказів.

Також, цей орган неодноразово використовувався як механізм для рейдерського захоплення рухомого та нерухомого майна, грошових коштів та корпоративних прав.

Таким чином, зберігання грошових коштів ОСОБА_5 , які не є речовими доказами у кримінальному провадженні, є не тільки порушенням основоположного права власності, а й ставить під ризик збереження цих грошових коштів, що є недопустимим.

Представники власника майна адвокат ОСОБА_4 , у судовому засіданні клопотання підтримав та зазначив, що відповідно до оскаржуваної ухвали слідчого судді арешт на майно, а саме грошові кошти накладався для збереження речових доказів. Водночас, предметом досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000096 від 21.09.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, є привласнення грошових коштів, які належать ГУ ДСНС України у Запорізькій області, у розмірі 393 498,77 грн.

Вказаними грошовими коштами заволодів ОСОБА_6 , який в той момент був працевлаштований у відповідному підрозділі ГУ ДСНС України у Запорізькій області

31.07.2024 ОСОБА_6 відшкодував збитки ГУ ДСНС України у Запорізькій області у повному обсязі. Грошові кошти перераховані на банківські рахунки, які ГУ ДСНС України в Запорізькій області вказало у своєму листі №53 001-4357/53 08 від 29.07.2024.

ГУ ДСНС України у Запорізькій області та процесуальне керівництво у кримінальному провадженні було додатково проінформовано про повне відшкодування спричинених збитків та надано відповідні докази. Таким чином, вбачається, що на сьогоднішній день у кримінальному провадженні № 0000096 від 21.09.2023, збитки повному обсязі винною особою.

Виходячи з цього є очевидним, що арештовані 371 000 грн. (триста сімдесят одна тисяча гривень), 22 700 дол. США (двадцять дві тисячі сімсот доларів США) та 500 євро (п`ятсот євро), не є речовими доказами у кримінальному провадженні та не підлягають майбутній конфіскації Походження цих грошових коштів є абсолютно підтверджується довідками про дохід ОСОБА_5 , який за період: з січня 2024 по червень 2024 року отримав дохід від заробітної плати у розмірі 367 214, 36 грн., ; з січня 2023 по грудень 2023 року отрима дохід від заробітної плати у розмірі 1 347 945, 46 грн.

За наведеного просив задовольнити клопотання та скасувати арешт. А оскільки передача майна в управління АРМА є похідною від арешту, то у продовженні такої передачі також відпали потреби.

Прокурор, у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання та надала пояснення з приводу того, що грошові кошти на які накладено арешт підпадають під критерій речових доказів, і на теперішній час нікому не пред`явлено обвинувачення, а тому говорити яка буде кваліфікаціє не доцільно.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 107 КПК України під час розгляду клопотання слідчим суддею здійснюється фіксація за допомогою технічних засобів.

Розглянувши клопотання та додані до нього матеріали, вислухавши пояснення учасників судового провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступних висновків

Із наданих до суду матеріалів та пояснень учасників вбачається, що з 21.09.2023 в провадженні першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000096 від 21.09.2023, за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.

Ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя 15.07.2024 у справі №333/4769/24 накладено арешт на грошові кошти: 371 000 грн. (триста сімдесят одна тисяча гривень), 22 700 дол. США (двадцять дві тисячі сімсот доларів США) та 500 євро (п`ятсот євро).

Ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя 10.09.2024 у справі №333/2350/24.

Із оскаржуваної ухвали слідчого судді вбачається, що арешт на грошові кошти, що на праві власності належить ОСОБА_5 , накладався з метою збереження речових доказів, а також з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

Відповідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Виходячи із аналізу викладеного, вказана норма пов`язує право слідчого судді на скасування арешту майна, із можливістю надання учасникам процесу, доказів та відомостей, які вказуватимуть, що арешт накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба та доведеності перед слідчим суддею їх законності та переконливості.

При розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 174 КПК України, слідчий суддя не надає оцінку дотриманню вимог закону при постановленні ухвали про арешт майна та її законності, що є виключною прерогативою суду апеляційної інстанції, а лише оцінює наявність чи відсутність підстав для скасування арешту.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, згідно вимог ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту для третіх осіб, а також розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Правові підстави для накладення арешту на майно з метою забезпечення збереження речових доказів визначені частиною третьою ст. 170 КПК України, згідно з якою арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Аналізуючи положення кримінально процесуального законодавства з приводу накладення арешту на майно особи, обов`язковою передумовою, яка обґрунтовує необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, є наявність достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину, наявність обґрунтованої підозри, підставу для арешту майна; наслідки арешту для третіх осіб, а також розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, що визначено положенням ч. 2 ст. 173 КПК України. При цьому обов`язок доведення існування зазначеної умови КПК України покладається на орган досудового розслідування.

Згідно з матеріалами кримінального провадження на теперішній час підозра нікому не повідомлена.

Так, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що слід врахувати необхідність забезпечення справедливого балансу між конкуруючими інтересами відповідної особи і суспільства в цілому. Необхідно зважати й на те, що цілі, згадані в цьому положенні можуть мати певне значення при визначені того, чи забезпечено баланс між вимогами відповідних суспільних інтересів і основоположним правом заявника на власність. В обох контекстах держава користується певним полем розсуду при визначені заходів, які необхідно вжити для забезпечення дотримання Конвенції. Рішення Sargsyan v. Azerbaijan , n.220.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Відповідно до положень ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З аналізу ч. 2 ст. 170 КПК України вбачається, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, враховує правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для третіх осіб.

Вирішуючи питання обмеження права власності особи на матеріальні об`єкти, які відповідають критеріям, визначеним положеннями ст. 98 КПК України, та були вилучені під час проведення обшуку, слід керуватись відповідними нормами Кримінального процесуального кодексу України. В даному випадку - положеннями ст. ст. 170 - 174 КПК України.

Судом встановлено, що предметом досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000096 від 21.09.2023, є привласнення грошових коштів які належать ГУ ДСНС України у Запорізькій області, у розмірі 393 498,77 грн.

Вказаними грошовими коштами заволодів ОСОБА_6 , який на той момент був працевлаштований у відповідному підрозділі ГУ ДСНС України у Запорізькій області.

31.07.2024 ОСОБА_6 відшкодував збитки ГУ ДСНС України у Запорізькій області у повному обсязі. Грошові кошти перераховані на банківські рахунки, які ГУ ДСНС України у Запорізькій області вказало у своєму листі № 53 001-4357/53 08 від 29.07.2024.

Таким чином, вбачається, що на сьогоднішній день у кримінальному провадженні №0000096 від 21.09.2023, збитки відшкодовані у повному обсязі винною особою.

З огляду на викладене слідчий суддя вважає, що грошові кошти, на які накладено арешт слідчим суддею на теперішній час не підпадають під критерії речових доказів та не являються предметом злочину, вони не набуті кримінально-протиправним шляхом, не підлягають майбутній конфіскації чи спеціальній конфіскації, тому, виходячи із встановлених у судовому засіданні обставин, оскільки застосований захід забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту грошових коштів не забезпечує досягнення мети у тому провадженні в якому він був застосований та в якому на теперішній час перебувають матеріали накладення арешту, а сам арешт порушує право законного власника майна на вільне володіння, користування та розпорядження ним, на переконання слідчого судді такий арешт підлягає скасуванню.

Згідно вимог статті 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: у разі скасування арешту.

Відповідно до ч. 3 ст. 169 КПК України слідчий, прокурор після отримання судового рішення про відмову в задоволенні або про часткове задоволення клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, судового рішення про повне або часткове скасування арешту тимчасово вилученого майна повинні негайно вжити заходів щодо виконання судового рішення та направити повідомлення про його виконання слідчому судді.

З приводу скасування передачі майна в управління Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, вважаю за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 1 КПК України, порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України. Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Частина 1 статті 9 КПК України зазначає, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

У разі якщо норми цього Кодексу суперечать міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, застосовуються положення відповідного міжнародного договору України (ч. 4 ст. 9 КПК України).

Разом з цим ч. 5 ст. 9 КПК України зазначає, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно ч. 6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 24 КПК України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Разом з цим ч. 3 ст. 26 КПК України зазначає. що слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до статті 13 Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод" кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. До аналогічного висновку дійшов і Верховний Суд (рішення від 06.03.2018 у справі № 243/6674/17-к).

У даному випадку, чинним кримінальним процесуальним законодавством, на противагу вирішенню питання накладення арешту та скасування арешту майна, не передбачено, ні в апеляційному, ні в іншому порядку перегляд рішення про передачу майна в управління Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, що істотно порушує право осіб на ефективний засіб юридичного захисту.

Зазначені обставини свідчать про наявність прогалин в праві стосовно процесуального врегулювання розгляду слідчим суддею питання щодо скасування передачі майна в управління Національному агентству.

У рішенні по справі "Спорронґ і Льоннрот проти Швеції" Європейський суд з прав людини зазначив, що справедливість вимагає, щоб особам, які постраждали, було надано право оскаржувати рішення уряду з питань позбавлення власності, встановлення контролю за її використанням і було надане відшкодування.

За таких обставин, враховуючи, що питання про передачу активів в управління Національному агентству, відповідно до положень КПК України та Закону України "Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів" є похідним і напряму залежить від арешту майна, який повинен йому передувати, слідчий суддя вважає за можливим, з метою забезпечення права на ефективний засіб юридичного захисту, розглянути клопотання заявника в частині скасування передачі майна в управління Національному агентству та застосувати аналогію закону за правилами, закріпленими в Главі 17 КПК України.

Як було раніше зазначено та встановлено у судовому засіданні, ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10.09.2024 у справі №333/2350/24, Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів передані в управління грошові кошти в готівковій формі: 371 000 грн. (триста сімдесят одна тисяча гривень), 22 700 дол. США (двадцять дві тисячі сімсот доларів США) та 500 євро (п`ятсот євро).

Так, стаття 19 Закону України "Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів" зазначає, що Національне агентство здійснює управління активами, на які накладено арешт у кримінальному провадженні.

За наведених обставин, оскільки норма закону, який визначає спосіб передання та прийняття в управління активів безпосередньо вимагає накладення арешту на таке майно (активи), враховуючи прийняте слідчим суддею рішення щодо відсутності підстав для подальшого продовження застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту грошових коштів ОСОБА_5 , слідчий суддя приходить до висновку про доцільність скасування і передачі в управління АРМА відповідних грошових коштів.

Підсумовуючи наведене та виходячи із фактичних даних, наявних у матеріалах клопотання, враховуючи досягнення дієвості в яких і могло б здійснюватися за рахунок арешту відповідного майна, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання адвоката ОСОБА_4 підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст.167, 170-175, 309, 372 КПК України, слідчий суддя ,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту на майно - задовольнити.

Скасувати арешт на майно накладений ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15.07.2024 у справі №333/4769/24, яке було вилучено в ході обшуку від 11.07.2024 в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000096 від 21.09.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, а саме на грошові кошти: 371 000 грн. (триста сімдесят одна тисяча гривень), 22 700 дол. США (двадцять дві тисячі сімсот доларів США) та 500 євро (п`ятсот євро).

Скасувати порядок зберігання майна, визначений ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10.09.2024 у справі №333/2350/24, шляхом скасування передачі в управління Національному агентству України в питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів майна, належних ОСОБА_5 грошові кошти у готівковій формі: 371 000 грн. (триста сімдесят одна тисяча гривень), 22 700 дол. США (двадцять дві тисячі сімсот доларів США) та 500 євро (п`ятсот євро).

Ухвала оскарженню не підлягає і заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1