ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.11.2024 Справа №607/21437/24 Провадження №1-кп/607/2031/2024

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі с/з - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду, у м. Тернополі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000161 від 4.09.2024 стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Лозова, Тернопільського району, українця, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, із середньою - спеціальною освітою, неодруженого, адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , не судимого в порядку ст. 89 КК України, м.т. НОМЕР_1 , -

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 ,

сторона захисту: обвинувачений: ОСОБА_3 , захисник: ОСОБА_5 ,-

ВСТАНОВИВ:

Встановлено, що наприкінці серпня 2024 року, точної дати не встановлено, ОСОБА_3 , прямуючи дорогою із села Гаї Шевченківські, Байковецької територіальної громади Тернопільського району Тернопільської області до місця свого проживання в АДРЕСА_2 , у лісосмузі знайшов поліетиленовий пакет, оглянувши вміст якого, виявив речовину жовто-коричневого кольору, яка є вибуховою речовиною на основі тротилу, після чого у ОСОБА_3 виник злочинний намір, направлений на незаконне поводження із вибуховою речовиною.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне придбання, носіння, зберігання та збут вибухової речовин, цього ж дня, тобто в один із днів наприкінці серпня 2024 року, ОСОБА_3 знайдений поліетиленовий пакет із вмістом у ньому речовини жовто-коричневого кольору, пресованої у предмет наближеної прямокутної форми, яка є вибуховою речовиною на основі тротилу (2,4,6 - тринітротолуолу), та яка за допомогою електродетонатора придатна до вибуху, діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільну небезпеку та наслідки своїх дій, не здав її до правоохоронних органів, а навмисне переніс до місця свого проживання у житловий будинок АДРЕСА_1 , де без передбаченого на це законом дозволу почав зберігати з метою подальшого збуту.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 11.09.2024, близько 07:10, перебуваючи на зупинці маршрутних транспортних засобів по АДРЕСА_2 , усвідомлюючи суспільну небезпеку та наслідки своїх дій, ОСОБА_3 з корисливих мотивів, умисно, збув шляхом продажу за грошові кошти у сумі 2000 гривень, особі зі зміненими анкетними даними - ОСОБА_6 вибухову речовину на основі тротилу (2,4,6 - тринітротолуолу).

Відповідно до ч. 2 ст. 178 Цивільного Кодексу України, види об`єктів цивільних прав, які можуть належати лише певним учасникам обороту або перебування яких в цивільному обороті допускається за спеціальним дозволом, встановлюються законом. Частина 1 статті 263 Кримінального кодексу України встановлює кримінальну відповідальність за носіння, зберігання, придбання, передачу чи збут вогнепальної зброї (крім гладкоствольної), бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу. Враховуючи те, що спеціального закону, який регулює порядок придбання, зберігання, носіння та збут зброї, вибухових припасів і вибухових речовин немає, дозвіл на володіння об`єктами, які обмежені в цивільному обороті, на законних підставах, фізичним особам-загального статусу, виданий бути не може.

Враховуючи наведене, ОСОБА_3 , не маючи будь-якого дозволу на такі дії, придбав, носив, зберігав та збув вибухову речовину, чим порушив вимоги: п. 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» за № 901-VIII від 23.12.2015, Постанови Верховної Ради України за № 2471-ХІІ від 17.06.1992 «Про право власності на окремі види майна», «Положення про дозвільну систему», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12.10.1992 та «Інструкцію про порядок виготовлення, придбання, зберігання обліку, перевезення та використання вогнепальної зброї, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими та аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС № 622 від 21.08.1998.

Таким чином, своїми умисним діями, що виразилися у придбанні, носінні, зберіганні та збуті вибухової речовини без передбаченого законом дозволу, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України.

02.10.2024 між прокурором у кримінальному провадженні - прокурором Збаразького відділу Теребовлянської окружної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участі захисника ОСОБА_5 , на підставі ст. ст. 468, 469, 472 КПК України укладено угоду про визнання винуватості.

Зміст укладеної угоди про визнання винуватості.

При вирішенні питання про укладення даної угоди враховано наступні обставини:

- обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнає свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення і зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні;

- у даному випадку є суспільний інтерес в забезпеченні швидкого судового провадження, запобігання вчиненню ОСОБА_3 більшої кількості кримінальних правопорушень;

- враховуються ступінь і характер сприяння обвинуваченого у проведенні кримінального провадження щодо нього, а саме те, що він визнав вину у вчиненому діянні, щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення.

Згідно з угодою, обставинами, що пом`якшують покарання є: щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, передбачених ст. 67 КК України, які б обтяжували покарання ОСОБА_3 : не встановлено.

Відповідно до угоди, прокурор та обвинувачений ОСОБА_3 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 263 КК України та погодилися на призначення покарання у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк, термін якого буде визначено судом.

На призначення зазначеного покарання обвинувачений ОСОБА_3 згоден.

Відповідно до угоди, сторонам відомо та зрозуміло, що відповідно до вимог ст. 473 КПК України наслідком укладення та затвердження даної угоди про визнання винуватості для прокурора і обвинуваченого є обмеження їх права на оскарження вироку згідно з положеннями пункту першого частини першої статті 394 та пункту першого частини третьої статті 424 КПК України, а для обвинуваченого - також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 КПК України.

В угоді сторонами обумовлено наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Мотиви, з яких суд виходив при вирішенні питання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості. Перевірка судом відповідності угоди вимогам КПК України та положення закону, якими він керується.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_3 беззастережно визнав свою вину, підтвердив свою згоду на призначення узгодженого покарання, а також те, що цілком розуміє свої права, які передбачені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, щодо якого він визнав себе винним, вид покарання, що буде застосований до нього, у разі затвердження угоди.

Обвинувачений ОСОБА_3 пояснив, що насильства, примусу чи погроз з питань укладення угоди до нього ніхто не застосовував. Обіцянок, чи будь-яких інших обставин, не передбачених угодою йому ніхто не надавав.

Захисник ОСОБА_5 повідомив, що здійснював захист обвинуваченого під час укладення угоди та повністю підтвердив зазначені його підзахисним дані.

Прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні просив затвердити угоду.

Відповідно до ч. 7 ст. 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; умови угоди не відповідають інтересам суспільства; умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні, зокрема, щодо тяжких злочинів, до яких згідно з ст. 12 КК України належить злочин, вчинений ОСОБА_3 . Крім того, шкода, спричинена внаслідок вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_3 завдана лише державним та суспільним інтересам.

Узгоджене сторонами у судовому засіданні покарання відповідає вимогам ст. ст. 53, 65 КК України.

Умови угоди відповідають інтересам суспільства. Затвердження угоди свідчить про швидке здійснення судового провадження, яке забезпечить притягнення обвинуваченого до відповідальності за вчинене ним правопорушення з метою виправлення останнього.

Із досліджених судом в судовому засіданні обвинувального акту та угоди, пояснень сторін вбачається, що умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, нею не вирішується питання щодо майна третіх осіб.

Суд встановив, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Обґрунтованих підстав вважати протилежно судом не встановлено.

Фактичні обставини, описані у обвинувальному акті, формулювання обвинувачення, вказане в угоді, підтвердження ОСОБА_3 цих обставин та визнання ним своєї вини у присутності захисника, дають можливість суду дійти висновку про існування фактичних підстав для визнання винуватості обвинуваченим.

Отже, підстави для відмови у затвердженні угоди відсутні, остання відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

Окрім того, з ОСОБА_3 необхідно стягнути процесуальні витрати пов`язані із залученням експертів.

Долю речових доказів, необхідно вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 474-475 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

затвердити угоду про визнання винуватості від 02.10.2024, укладену між прокурором у кримінальному провадженні - прокурором Збаразького відділу Теребовлянської окружної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000161 від 4.09.2024 за участі захисника ОСОБА_5 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України та призначити за даним правопорушенням узгоджене покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши йому 1 (один) рік іспитового строку.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2, 4 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 в період дії іспитового строку наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Стягнути із ОСОБА_3 в користь держави з відповідним призначенням платежу процесуальні витрати у кримінальному провадженні за проведення експертиз, на суму 3863,64 грн. (три тисячі вісімсот шістдесят три) гривні (шістдесят чотири) копійки.

Речові докази, після набрання вироком законної сили, а саме:

- речовину жовто-коричневого кольору, пресовану у предмет наближеної прямокутної форми, яка є вибуховою речовиною на основі тротилу (2,4,6 - тринітротолуолу), та яка за допомогою електродетонатора придатна до вибуху, котра згідно квитанції №10 від 16.09.2024 передана на зберігання до камери зберігання зброї відділення поліції №4 (м.Збараж) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області, - знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Захисник має право отримати в суді копію вироку.

Роз`яснити учасникам провадження, що згідно з статтею 476 КПК України, у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення цього кримінального правопорушення.

Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності за ч.2 ст.389-1 КК України.

Головуючий суддя ОСОБА_1