Справа № 930/2393/24
Провадження №1-кс/930/526/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.09.2024 року м. Немирів

Слідча суддя Немирівського районного суду Вінницької області ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

ст.слідчого СВ ВП № 5 Вінницького РУП ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7

представника потерпілих ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Немирові клопотання слідчого СВ ВП №5 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ст.лейтенанта поліції ОСОБА_9 , погоджене прокурором Немирівської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні 0000225 від 16.09.2024 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Жмеринка Вінницької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, громадянина України,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушеннь, передбачених ч.2 ст.286, ч.3 ст.135 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

До Немирівського районного суду звернувся слідчий СВ відділу поліції №5 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ст.лейтенант поліції ОСОБА_9 з клопотанням, погодженим прокурором Немирівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , на підставі матеріалів досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за №0000225 від 16.09.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.286, ч.3 ст.135 КК України, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .

Клопотання мотивоване тим, що 15.09.2024 до ВП № 5 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області надійшло повідомлення про те, що на автодорозі зі сполученням с. Кліщів та с. Довгополівка Вороновицької ТГ Вінницького району Вінницької області сталась ДТП у результаті якої двоє жінок травмовано.

Відомості про вказане кримінальне правопорушення СВ ВП № 5 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області 16.09.2024 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000225 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

У подальшому досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_5 , 15.09.2024 близько о 19:00 год. рухаючись на автомобілі Mercedes Benz ML 400 державний номерний знак НОМЕР_1 по автодорозі зі сполученням с. Довгополівка та с. Кліщів Вороновицької територіальної громади Вінницького району Вінницької області, зі швидкістю близько 50 км/год, під час виникнення небезпеки для руху не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки автомобіля, не врахував дорожньої обстановки, застосував неправильні прийоми і способи керування автомобілем, порушуючи вимоги пункту 12.3 Правил дорожнього руху, внаслідок чого здійснив зіткнення із мопедом Honda Dio під керуванням ОСОБА_10 із пасажиркою ОСОБА_11 , які рухались правим краєм проїзної частини по напрямку руху автомобіля.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди, потерпілі ОСОБА_11 та ОСОБА_10 отримали тілесні ушкодження, внаслідок яких 22.09.2024 ОСОБА_10 померла в лікувальному закладі.

Причиною дорожньо-транспортної пригоди та її наслідків було порушення ОСОБА_5 вимог п.12.3 Правил дорожнього руху.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Окрім цього установлено, що після вчинення даної ДТП, водій автомобіля Mercedes Benz ML 400 державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що він скоїв зіткнення із мопедом Honda Dio під керуванням ОСОБА_10 із пасажиркою ОСОБА_11 , тим самим поставивши їх у небезпечний для життя стан, розуміючи, що можуть настати тяжкі для нього наслідки, маючи можливість для надання їм допомоги, не виконав свого громадянського обов`язку, що покладав на нього закон і загальновизнані норми моралі, не переконався, чи потребують ОСОБА_10 та ОСОБА_11 допомоги, не викликав карету швидкої медичної допомоги, не відвіз останніх до найближчого лікувального закладу, а умисно залишив їх у небезпеці на проїзній частині дороги, з метою уникнення відповідальності за вчинення ДТП, зник з місця пригоди, чим порушив вимоги п.п. (г) 2.10 ПДР України, відповідно до якого: «У разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний: вжити можливих заходів для надання першої медичної допомоги потерпілим, викликати карету швидкої медичної допомоги, а якщо це неможливо, звернутися за допомогою до присутніх і відправити потерпілих до лікувального закладу» та вимоги п.п. (ґ) 2.10 ПДР України, відповідно до якого: «У разі неможливості виконати дії, перелічені в підпункті "г" пункту 2.10 цих Правил, відвезти потерпілого до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, попередньо зафіксувавши розташування слідів пригоди, а також положення транспортного засобу після його зупинки; у лікувальному закладі повідомити своє прізвище та номерний знак транспортного засобу (з пред`явленням посвідчення водія або іншого документа, який посвідчує особу, реєстраційного документа на транспортний засіб) і повернутися на місце пригоди».

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 135 КК України - завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, сам поставив потерпілого у небезпечний для життя стан, що спричинили смерть особи.

23.09.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого та за ч. 3 ст. 135 КК України - завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, сам поставив потерпілого у небезпечний для життя стан, що спричинили смерть особи.

Слідчий вважає, що з огляду на здобуті в ході досудового розслідування докази, пред`явлене ОСОБА_5 повідомлення про підозру, є обґрунтованим.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4 ч. 1 вказаної статті, а саме: ОСОБА_5 , усвідомлюючи ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень та передбачену за їх вчинення кримінальну відповідальність, відсутність на утриманні неповнолітніх чи малолітніх дітей, що свідчить про відсутність у нього істотних соціальних факторів стримуючого характеру, а тому, перебуваючи на волі, буде переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення кримінальної відповідальності; перебуваючи на волі може незаконно впливати на потерпілих та свідків у даному ж кримінальному провадженні, щодо дачі ними неправдивих показів; перебуваючи на волі може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином шляхом неявок за викликом слідчого, прокурора, суду, іншим чином.

З метою забезпечення дієвості даного кримінального провадження слідчий вважає доцільним застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою. Більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання вищевказаних ризиків та не забезпечать належного виконання покладених на нього обов`язків. Так, домашній арешт, особиста порука, застава та особисте зобов`язання не можуть бути застосовані, оскільки ОСОБА_5 зможе легко переховуватися від органів досудового розслідування та суду, впливати на потерпілих та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Враховуючи зазначені обставини, слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 та слідчий ОСОБА_4 підтримали клопотання, просили його задовольнити з наведених у ньому підстав.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_6 заперечували щодо задоволення клопотання слідчого та просили застосувати більш м`який запобіжний захід, а саме: домашній арешт, оскільки ОСОБА_5 має міцні соціальні зв`язки: постійне місце проживання, одружений, працює фермером; раніше несудимий, до кримінальної і адміністративної відповідальності не притягувався, за місцем проживання характеризується позитивно; під час досудового розслідування з`являвся на виклики слідчого; не може здійснювати вплив на свідків, оскільки свідки події відсутні; прокурором не доведено наявність ризиків для продовження дії даного виду запобіжного заходу. Однак, якщо суд дійте висновку про продовження тримання обвинуваченого під вартою, просять визначити розмір застави.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, перевіривши надані суду матеріали, слідча суддя дійшла наступного висновку.

Згідно ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати розгляду кримінального провадження іншим чином.

Відповідно до ст. 183 ч.1 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4 ч. 2ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

На підставі ст. 197 ч.1 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Згідно ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про, зокрема, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує прокурор.

У зв`язку з чим суд враховує вимоги ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», фактичні обставини справи, особу підозрюваного, тяжкість можливого покарання, у їх взаємозв`язку та доходить висновку, що на даний час існують ризики, передбачені ст. 177 ч.1 КПК України, які полягають у тому, що ОСОБА_5 , який підозрюється у вчиненні двох тяжких кримінальних правопорушень, за вчинення яких законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду через тяжкість можливого покарання у випадку доведення його вини у вчиненні інкримінованого злочину, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також незаконно впливати на потерпілих у цьому кримінальному провадженні, які проживають з підозрюваним в одному селі.

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як зазначає Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу ("Murrey v. the United Kingdom"). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати "обґрунтованим", залежить від усіх обставин справи ("Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom").

Вказані ризики доведені слідчим та прокурором в судовому засіданні, зокрема в тому, що підозрюваний після вчинення злочину зник з місця пригоди, намагався приховати транспортний засіб з наявними на ньому слідами кримінального правопорушення, помістивши його в приміщення ферми.

Разом з цим, вчинене підозрюваним кримінальне правопорушення має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовлене тяжкими наслідками не лише для конкретної особи, а й для суспільства в цілому.

Обставини, на які посилається захисник обвинуваченого щодо наявності у ОСОБА_5 позитивної характеристики, міцних соціальних зв`язків, на переконання суду, зазначених ризиків не знижують та не спростовують, у зв`язку із чим підстав для обраного більш м`якого запобіжного заходу суд не вбачає.

За таких обставин, є обґрунтованими доводи слідчого та прокурора про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, наявності обґрунтованої підозри і недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків.

Дослідженні обставини свідчать про наявність достатніх підстав для застосування щодо підозрюваного даного виду запобіжного заходу і неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, окрім, як тримання під вартою.

З врахуванням вимог ст. 183 КПК України слідчий суддя, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Враховуючи фактичні обставини та наявність ризиків, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визначення розміру застави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 331 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання слідчого СВ ВП №5 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ст. лейтенанта поліції ОСОБА_9 , погоджене прокурором Немирівської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні 0000225 від 16.09.2024 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 - задовольнити.

Обрати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Жмеринка Вінницької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, громадянина України, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушеннь, передбачених ч.2 ст.286, ч.3 ст.135 КК України запобіжний захід у виді тримання під вартою строком 60 (шістдесят) днів з утриманням його в СІЗО Вінницької УВП № 1 УДПтС України у Вінницькій області.

Строк тримання під вартою рахувати з 26 вересня 2024 року 14 год. 30 хв .

Строк дії ухвали до 24 листопада 2024 року 14 год. 30 хв.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідча суддя ОСОБА_1