Номер провадження:1-м/521/28/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2024 року м. Одеса

Слідчий суддя Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , особи, відносно якої подано скаргу ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

розглянувши в залі суду в м. Одесі скаргу представника ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_4 , на постанову Генерального прокурора від 23.06.2020 року про видачу (екстрадицію) особи -

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси із скаргою на постанову Генерального прокурора від 23.06.2020 року про видачу (екстрадицію) особи.

Обґрунтовуючи скаргу адвокат ОСОБА_4 зазначає, що 30.04.2020 до Офісу Генерального прокурора надійшов запит Генеральної прокуратури російської федерації про видачу ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За результатом розгляду вищевказаного запиту Генеральний прокурор Постановою від 23 червня 2020 року постановила видати до російської федерації громадянина цієї держави ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених п. б ч. 3 ст. 163, п. б ч. 4 ст. 162 КК російської федерації.

На думку представника ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_4 , рішення про видачу ОСОБА_5 російській федерації є незаконним та підлягає скасуванню з наступних підстав:

- Центральні органи України щодо видачі особи (екстрадиції) безпідставно організували проведення екстрадиційної перевірки, адже запитаною державою не надано необхідних документів;

- З моменту надходження запиту на екстрадицію, та з моменту ініціювання екстрадиційної перевірки, особу яку просить видати запитувана сторона не повідомлено про таке, не повідомлено їй та не роз`яснено права і їх обсяг, якими вона наділена чинним законодавством;

- ОСОБА_5 не було відомо про надходження запиту про його екстрадицію, відповідно його права йому не були відомі і можливості ними скористатися надано не було;

Також, сторона захисту вважає неможливим виконання такого рішення в силу відсутності чинного міжнародного правового акту, учасниками якого були б обидві держави, оскільки відповідно до Закону України «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року» дію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року і ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року № 240/94-ВР, та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, вчиненого від імені України у м. Москві 28 березня 1997 року і ратифікованого Законом України від 3 березня 1998 року № 140/98-ВР, - зупинено у відносинах з російською федерацією та республікою білорусь.

Крім того, 16 березня 2022 року Комітет міністрів Ради Європи ухвалив резолюцію про припинення членства російської федерації в Раді Європи через розв`язану російською федерацією війну проти України, та 16 лютого 2023 року державна дума російської федерації ухвалила закон про припинення дії щодо росії Статуту Ради Європи, та міжнародних договорів з організацією з 16 березня 2022 року, який президент підписав 28 лютого 2023 року.

На підставі вищевикладеного, сторона захисту вважає, що підстав для видачі (екстрадицію) особи, до Російської Федерації громадянина цієї держави ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , немає, а оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги, вважаючи відсутніми підстави для скасування оскаржуваної постанови.

Адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні підтримав вимоги скарги та просив її задовольнити.

ОСОБА_5 підтримав вимоги скарги та просив її задовольнити.

Дослідивши скаргу та надані матеріали, вислухавши думку учасників процесу, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 591 КПК України, рішення про видачу особи (екстрадицію) може бути оскаржено особою, стосовно якої воно прийняте, її захисником чи законним представником до слідчого судді, в межах територіальної юрисдикції якого така особа тримається під вартою, крім випадку, передбаченого статтею 588 цього Кодексу. Якщо до особи застосовано запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, скарга на рішення про видачу такої особи (екстрадицію) може бути подана до слідчого судді, в межах територіальної юрисдикції якого розташований відповідний центральний орган України.

Як визначено у п. 2 ч. 1ст. 541 КПК України, видача особи (екстрадиція) - видача особи державі, компетентними органами якої ця особа розшукується для притягнення до кримінальної відповідальності або виконання вироку. Екстрадиція включає: офіційне звернення про встановлення місця перебування на території запитуваної держави особи, яку необхідно видати, та видачу такої особи; перевірку обставин, що можуть перешкоджати видачі; прийняття рішення за запитом; фактичну передачу такої особи під юрисдикцію запитуючої держави.

Тобто, фактичній передачі особи мають передувати отримання запиту іноземної держави, перевірка обставин, що можуть перешкоджати видачі, та прийняття рішення за відповідним запитом.

Згідно ч. 1 ст. 590 КПК України, після вивчення матеріалів екстрадиційної перевірки центральний орган України приймає рішення про видачу особи (екстрадицію) або відмову у видачі (екстрадиції) іноземній державі. Рішення виноситься керівником центрального органу України або уповноваженою ним особою.

З наданих матеріалів встановлено, що у провадженні Головного слідчого управління Слідчого комітету російської федерації по Санкт-Петербургу перебуває кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні злочинів, передбачених п. «б» ч.3 ст. 163, п. «б» ч. 4 ст. 162 КК російської федерації.

Органом досудового розслідування 23.10.2017 винесено постанову про притягнення ОСОБА_5 як обвинуваченого у вчиненні вказаних злочинів та цього ж дня оголошено в розшук.

Петроградським районним судом Санкт-Петербурга 31.05.2018 ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

До Офісу Генерального прокурора 30.04.2020 року надійшов запит Генеральної прокуратури російської федерації про видачу ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених п. «б» ч.3 ст. 163, п. «б» ч.4 ст. 162 КК російської федерації на підставі Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року.

За результатами екстрадиційної перевірки Офісом Генерального прокурора прийнято постанову від 23.06.2020 року про видачу (екстрадицію) особи, до російської федерації громадянина цієї держави ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених п. «б» ч.3 ст. 163, п. «б» ч.4 ст. 162 КК російської федерації.

Згідно із запитом ОСОБА_5 , є громадянином російської федерації.

Відповідно до наявних матеріалів, ОСОБА_5 утримується в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 541 КК України, екстрадиційна перевірка це діяльність визначених законом органів щодо встановлення та дослідження передбачених міжнародним договором України, іншими актами законодавства України обставин, що можуть перешкоджати видачі особи (екстрадиції), яка вчинила злочин.

Як визначено у ч. 1 ст. 554 КПК України, отримавши запит про міжнародну правову допомогу від запитуючої сторони, уповноважений (центральний) орган України розглядає його на предмет обґрунтованості і відповідності вимогам законів або міжнародних договорів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 589 КК України, у видачі особи іноземній державі відмовляється у разі, якщо: 1) особа, стосовно якої надійшов запит про видачу, відповідно до законів України на час прийняття рішення про видачу (екстрадицію) є громадянином України; 2) злочин, за який запитано видачу, не передбачає покарання у виді позбавлення волі за законом України; 3) закінчилися передбачені законом України строки давності притягнення особи до кримінальної відповідальності або виконання вироку за злочин, за який запитано видачу; 4) компетентний орган іноземної держави не надав на вимогу центрального органу України додаткових матеріалів або даних, без яких неможливе прийняття рішення за запитом про видачу (екстрадицію); 5) видача особи (екстрадиція) суперечить зобов`язанням України за міжнародними договорами України; 5-1) є обґрунтовані підстави вважати, що видача особи (екстрадиція) суперечить інтересам національної безпеки України; 6) наявні інші підстави, передбачені міжнародним договором України.

У ході екстрадиційної перевірки, проведеної прокуратурою, не встановлено передбачених ст. 589 КПК України та міжнародними договорами обставин для відмови у видачі ОСОБА_5 для притягнення до кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч.4 ст. 591 КПК України при розгляді скарги слідчий суддя не досліджує питання про винуватість та не перевіряє законність процесуальних рішень, прийнятих компетентними органами іноземної держави у справі стосовно особи, щодо якої надійшов запит про видачу (екстрадицію).

Щодо доводів про неповноту проведення екстрадиційної перевірки слідчий суддя зазначає наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 591 КПК України, при розгляді скарги слідчий суддя не досліджує питання про винуватість та не перевіряє законність процесуальних рішень, прийнятих компетентними органами іноземної держави у справі стосовно особи, щодо якої надійшов запит про видачу (екстрадицію), відтак, у слідчого судді відсутні підстави вважати проведену перевірку неналежною та незаконною.

Таким чином, станом на час прийняття постанови Генерального прокурора від 23.06.2020 року, відсутні обставини, передбачені ст. 589 КПК України, що перешкоджали видачі особи іноземній державі.

При цьому слідчий суддя враховує, що однією з засад кримінального провадження є змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до п.5 ч. 1 ст. 589 КПК України, у видачі особи іноземній державі відмовляється у разі, якщо: видача особи (екстрадиція) суперечить зобов`язанням України за міжнародними договорами України.

Так, у м. Мінську 22 січня 1993 року було прийнято Конвенцію про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року №240/94-ВР та Протокол до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року вчиненого від імені України у м. Москві 28 березня 1997 року і ратифікованого Законом України від 3 березня 1998 року №140/98-ВР, у відносинах з Російською Федерацією та Республікою Білорусь.

Відповідно Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №2102-ХІ від 24.02.2022 введено воєнний стан на всій території України строком на 30 діб», який неодноразово продовжувався. Указом Президента України № 469/2024 від 23.07.2024, який затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 3891-ІХ, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 12 серпня 2024 року на 90 діб.

В свою чергу, у зв`язку з військовою агресією російської федерації Верховною Радою України 01 грудня 2022 року був прийнятий Закон України «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22 січня 1993 року». Цей Закон набрав чинності 23 грудня 2022 року і ним передбачено зупинення дії зазначеної Конвенції, 1993 року, та Протоколу до неї, 1997 року, у відносинах з російською федерацією та республікою білорусь.

Таке зупинення означає, що дія Конвенції, 1993 року, та Протоколу до неї, 1997 року, не застосовуватиметься у відносинах з російською федерацією та республікою білорусь щодо будь-яких документів, які видані, посвідчені у вказаних країнах, незалежно від дати їх видачі, посвідчення, а також не здійснюватиметься співробітництво судів та інших компетентних органів України з відповідними органами російської федерації і республіки білорусь з питань надання правової (судової) допомоги у цивільних і кримінальних справах та екстрадиції на підставі Конвенції, у тому числі, безпосередні зносини установ юстиції відповідно до Протоколу до неї.

Крім того, що стосується другого багатостороннього договору - Європейської конвенції про видачу правопорушників 1957 року, то слід зазначити, що підписантами цієї конвенції є уряди члени Ради Європи, і, відповідно її положення є чинними для держав-учасниць Ради Європи.

Однак, 16 березня 2022 року Комітет міністрів Ради Європи ухвалив резолюцію про припинення членства російської федерації в Раді Європи через розв`язану російською федерацією війну проти України.

В зв`язку з чим, державна дума російської федерації ухвалила закон про припинення дії щодо росії Статуту Ради Європи, та міжнародних договорів з організацією з 16 березня 2022 року, який президент підписав 28 лютого 2023 року.

Отже, всі документи, які видані російською федерацією, незалежно від дати їх видачі, стосовно екстрадиції ОСОБА_5 , на теперішній час не можуть бути застосовані, в зв`язку із розірванням міжнародних зобов`язань з державою агресором російською федерацією, у зв`язку з чим наявні підстави для задоволення скарги захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 та скасування постанови Генерального прокурора від 23.06.2020 року, якою прийнято рішення про видачу (екстрадицію) особи, до російської федерації громадянина цієї держави ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених п. «б» ч.3 ст. 163, п. «б» ч.4 ст. 162 КК російської федерації.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 392, 393, 532, 541, 590, 591 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Скаргу представника ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_4 , на постанову Генерального прокурора від 23.06.2020 року про видачу (екстрадицію) особи - задовольнити.

Постанову Генерального прокурора від 23.06.2020 року про видачу (екстрадицію) особи, до Російської Федерації громадянина цієї держави ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених п. «б» ч.3 ст. 163, п. «б» ч.4 ст. 162 КК Російської Федерації - скасувати.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1