Справа № 463/5863/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/800/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 402, ч. 5 ст. 407 КК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 25 червня 2024 року про застосування щодо останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

в с т а н о в и л а:

вищевказаною ухвалою клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією в м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в місті Львові ОСОБА_11 задоволено.

Застосувано до ОСОБА_7 запобіжний захід тримання під вартою.

Строк тримання під вартою ОСОБА_7 постановлено рахувати з часу оголошення ухвали 25 червня 2024 року.

Строк дії ухвали становить 60 (шістдесят днів), тобто до 23 серпня 2024 року включно.

Не погоджуючись із цим рішенням слідчого судді, адвокат ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 25 червня 2024 року та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді застави.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що ухвала є необгрунтованою та незаконною в частині не визначення підозрюваному застави.

Вважає, що при постановлені оскаржуваної ухвали слідчим суддею не зазначено жодного обґрунтування, з яких мотивів підозрюваному ОСОБА_7 не було визначено застави та не враховано низки обставин, зокрема, передбачених ст. 178 КПК України.

Апелянт зазначає, що у ОСОБА_7 наявні міцні соціальні зв`язки, адже на його утриманні перебуває четверо неповнолітніх дітей, наявне постійне місце служби у військовій частині НОМЕР_1 , у яке він зобов`язаний прибути у разі звільнення з під-варти, і залишення якого може відбуватися лише з дозволу командирів; у підозрюваного погашені попередні судимості та немає повідомлення про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення.

Вважає, що у поданому стороною обвинувачення клопотанні не наводиться достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, тому з урахуванням положень ч. 2, ч. 3 ст. 194 КПК України, слідчий суддя мав відмовити у задоволені вказаного клопотання.

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_7 , який брав участь в розгляді апеляційної скарги в режимі відеоконференції з приміщення ДУ «Львівська установа виконання покарань (№19)», адвокати ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , апеляційну скаргу підтримали, просили задоволити.

Прокурор ОСОБА_8 апеляційну скаргу заперечила, просила рішення слідчого судді залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 , виступ захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , думку прокурора ОСОБА_8 щодо законності судового рішення, перевіривши матеріали провадження, а також наведені доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Слідчим Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) ТУ ДБР, розташованого у м. Львові проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000092 від 05.04.2024, за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 402, ч. 5 ст. 407 КК України.

24 червня 2024 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 402, ч. 5 ст. 407 КК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілих, свідків, тощо, вчинити інше кримінальне правопорушення, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою вищенаведеної статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, згідно зі ст. 178 КПК України, враховується: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Під час вирішення питання про задоволення клопотання слідчого слідчим суддею першої інстанції враховано те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років, а відтак перебуваючи на волі з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Окрім того перебуваючи на волі та продовжуючи перебувати на військовій службі, підозрюваний може впливати на свідків інших військовослужбовців частини НОМЕР_1 , які на даний час ще не допитані судом, з метою схиляння їх до зміни або відмови від надання свідчень. Також, враховуючи обставини вчинення кримінальних правопорушень, підозрюваний може перешкоджавти кримінальному провадження шляхом вчинення самокаліцтва або симулювання хвороби, а також може вчинити інші військові злочини.

Слідчий суддя звернув увагу, що з документів про стан здоров`я підозрюваного та наданих ним пояснень в судовому засіданні вбачається, що він проходив лікування у зв`язку з вживанням алкогольних напоїв під час самовільного залишення військової частини, що може свідчити лише про недотримання ним обов`язків несення служби, особливо під час запровадженого на території України військового стану.

На підставі наведеного, слідчий суддя дійшов висновку, що інші, більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим в судовому засіданні, в порядку ст. 177 КПК України, а тому запобігти встановленим ризикам можливо лише шляхом застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Також слідчий суддя із посиланням на абз.8 ч. 4 ст. 183 КПК України дійшов висновку, що при застосуванні до ОСОБА_7 запобіжного заходу не слід визначити розмір застави, оскільки на даному етапі досудового розслідування такий запобіжний захід, як тримання під вартою без визначення розміру застави, зможе запобігти наявним ризикам.

На переконання колегії суддів апеляційного суду, долучені до клопотання докази свідчать про причетність ОСОБА_7 до вчинення наведених кримінальних правопорушень, така причетність є вірогідною та достатньою для застосування до підозрюваного заходу забезпечення кримінального провадження, а саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Колегія суддів апеляційного суду приходить до переконання, що додані до клопотання слідчого докази в своїй сукупності дають можливість переконати об`єктивного спостерігача в ймовірності вчинення ОСОБА_7 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, та наявні фактичні обставини кримінального провадження дають можливість об`єктивно його пов`язати із вчиненням даних злочинів.

Ураховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких ОСОБА_7 повідомлено про підозру, дані про його особу та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчим суддею обґрунтовано обрано саме такий вид запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Встановлені слідчим суддею ризики відповідно до ч. 2 ст. 177, ст. 183 КПК України виправдовують застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і нівелюють твердження апелянта в цій частині.

Стосовно визначення підозрюваному альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, то згідно з ч. 1 ст. 182 КПК України можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

Частиною 4 ст. 183 КПК України визначено випадки, коли слідчий суддя має право під час дії воєнного стану не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема, щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

З огляду на те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчинені злочинів, передбачених ч. 4 ст. 402, ч. 5 ст. 407 КК України, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про недоцільність визначення підозрюваному застави на даній стадії досудового розслідування, як альтернативного запобіжного заходу.

Правових підстав для обрання підозрюваному іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою (як про це просить сторона захисту), колегія суддів не вбачає і вважає, що застосування до ОСОБА_7 тримання під вартою без визначення розміру застави здійснене з дотриманням вимог закону та з врахуванням конкретних обставин кримінального провадження та особи підозрюваного.

Відтак, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких сторона захисту просить скасувати ухвалу слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, апеляційним переглядом не встановлено.

Ураховуючи вищенаведене, на переконання колегії суддів апеляційного суду, оскаржувана ухвала слідчого судді є обґрунтованою, вмотивованою й підстав для її скасування та задоволення апеляційних вимог немає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 25 червня 2024 року, якою до підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, - залишити без змін, апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в його інтересах без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4