ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 686/23991/24

Провадження № 11-сс/4820/380/24

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 вересня 2024 року у об`єднаному кримінальному провадженні № 0002435 від 28 липня 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Чирчик, Ташкентської області, Республіки Узбекистан, особи без громадянства, який офіційно не зареєстрований, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 299, частиною 3 статті 296 КК України, та

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені судом обставини

Слідчим суддею встановлено, що СВ Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0002435 від 28 липня 2024 року, за ознаками злочинів, передбачених частиною 1 статті 299, частиною 3 статті 296 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 27 липня 2024 року у вечірній час ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем свого проживання в приміщенні АДРЕСА_2 , біля 23 год. 30 хв. підійшов до собаки та нехтуючи правилами суспільної моралі, діючи з хуліганських мотивів, із застосуванням жорстоких методів, з метою заподіяння травм, загибелі тварини та знущання над вказаною собакою, взявши її на руки підійшов до відчиненого вікна та із застосуванням сили, умисно викинув метиза - французького бульдога з 9 поверху даної квартири, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді розриву внутрішніх органів (селезінки та печінки) з подальшою стрімкою внутрішньою кровотечею, які утворились від падіння з висоти 9-ти поверхового будинку та удар об тверде асфальтоване покриття, що призвело до загибелі тварини на місці.

За таких обставин, ОСОБА_6 підозрюється у жорстокому поводженні з тваринами, що належать до хребетних, у тому числі безпритульними тваринами, якщо такі дії призвели до загибелі тварини, вчинені з хуліганських мотивів, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 299 КК України.

Окрім того, ОСОБА_6 будучи раніше неодноразово засудженим за вчинення хуліганства, на шлях виправлення не став та з мотивів явної неповаги до суспільних цінностей та встановлених у суспільстві загальноприйнятих норм поведінки, грубо порушив громадський порядок, що супроводжувався особливою зухвалістю за наступних обставин.

Так, 17 серпня 2024 року близько 07.00 год. ОСОБА_6 , перебуваючи у громадському місці, а саме на навісі балкону 9-го поверху будинку АДРЕСА_3 , який виходить у внутрішній двір будинків АДРЕСА_4 та будинку АДРЕСА_3 , в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, свідомо передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання, з мотивів явної неповаги до суспільних цінностей та встановлених у суспільстві загальноприйнятих норм поведінки, грубо порушуючи громадський порядок, що супроводжувався особливою зухвалістю, умисно з даного навісу 9-го поверху скидав каміння та побутове сміття, та при цьому нецензурно виражався до мешканців оточуючого двору. Хуліганські дії, які умисно вчинив ОСОБА_6 тривали протягом однієї години, чим перешкоджали нормальному ходу життя мешканців.

В подальшому ОСОБА_6 , перебуваючи на навісі балкону 9-го поверху будинку АДРЕСА_3 діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, свідомо передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, при цьому нецензурно виражався до мешканців, взявши до рук побутове сміття, а саме каміння умисно скинув до низу, чим умисно пошкодив лобове скло автомобіля марки «Mitsubishi» моделі «Colt» 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , синього кольору, який було припарковано біля під`їзду багатоквартирного житлового будинку, та на праві власності належить ОСОБА_8 , чим спричинив останній майнову шкоду на суму 6 000 гривень. За таких обставин, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні хуліганства, тобто у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, яке вчинено особою, раніше судимою за хуліганство, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України.

31.07.2024 в ході проведення досудового розслідування кримінального провадження №0002435 від 28.07.2024, ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.299 КК України.

03.09.2024 в ході проведення досудового розслідування кримінального провадження №0002675 від 24.08.2024, відповідно до ст. ст. 40, 42, 276, 277, 278 КПК України ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.296 КК України.

03.09.2024 дані кримінальні правопорушення були об`єднані.

За вказаним кримінальним провадженням 04 вересня 2024 року старший слідчий СВ Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_9 звернулась до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з клопотанням, яке погоджено процесуальним прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_5 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 299, ч. 3 ст. 296 КК України.

Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 вересня 2024 року клопотання слідчого задоволено та застосовано до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк по 01 жовтня 2024 року включно із визначенням застави в розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60 560 грн.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погоджуючись із рішення слідчого судді, захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою звільнити ОСОБА_6 з під варти.

На думку сторони захисту, в ході розгляду слідчим суддею клопотання органу досудового розслідування про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий та прокурор не довели наявності обґрунтованої підозри, встановленими процесуальним законом джерелами доказів.

У своєму клопотанні, орган досудового розслідування обмежився лише декларативним переліком процесуальних документів, жоден з яких не підтверджує реальних фактів з відповідною аргументацією, що у своїй сукупності підтверджували би наявність в діях ОСОБА_6 інкримінованих йому складів кримінальних правопорушень, а відтак і обґрунтованої підозри (обвинувачення) та ризиків, поза розумним сумнівом.

Захист вважає, що обґрунтованість підозри (обвинувачення) не може встановлюватися або ґрунтуватися на суб`єктивних припущеннях, а має підкріплюватися у кримінальному провадженні конкретними допустимими доказами, які мають бути розкриті представниками органу досудового розслідування слідчому судді під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного.

Таким чином, захист стверджує, що в ухвалі слідчого судді, відсутнє належне обґрунтування, щодо встановлення фактичних обставин з посиланням на конкретні джерела доказів з мотивуванням щодо наявності в діях підозрюваного ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.296 КК України, а відтак і обґрунтованої підозри, що не відповідає приписам п.2 ч.1 ст.372 (зміст ухвали) КПК України, що є обґрунтованою підставою для скасування ухвали слідчого судді від 04.09.2024.

Позиції учасників судового провадження

Підозрюваний ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_7 підтримали апеляційну скаргу, просили ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою звільнити ОСОБА_6 з під варти, з наведених в апеляційній скарзі підстав.

Прокурор не визнав апеляційних вимог, вважав ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, зазначивши, що підозра є обґрунтованою, існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, на які вказує слідчий в клопотанні.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, ознайомившись з судовим матеріалом та обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви суду

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог частини 1 статті 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

В апеляційній скарзі захисник оскаржує наявність ризиків для застосування щодо ОСОБА_6 саме виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також обґрунтованість підозри за частиною 1 статті 299, частиною 3 статті 296 КК України.

Відповідно до вимог ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до вимог статті 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити вище перелічені дії.

На думку колегії суддів, слідчий суддя дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 .

На переконання колегії суддів, слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_6 , відповідно до вимог статей 193, 194 КПК України вислухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого та додані до клопотання докази, і дійшов вмотивованого висновку, що надані стороною обвинувачення докази доводять обставини, які свідчать як про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 299, частиною 3 статті 296 КК України, а також підтверджують існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК Кодексу, зазначених слідчим в клопотанні.

У колегії суддів не виникає сумнівів щодо висновків слідчого судді про обґрунтованість підозри, повідомленої ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень з боку органу досудового розслідування, оскільки існує інформація, що він міг вчинити інкриміновані правопорушення, про що свідчать матеріали кримінального провадження, додані до клопотання слідчого,обґрунтованість підозри доведена прокурором під час розгляду клопотання та проаналізована слідчим суддею.

У відповідності до частини 5 статті 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Норми кримінального процесуального закону не містять визначення поняття «обґрунтованої підозри», тому колегією суддів враховується практика Європейського суду з прав людини з питання визначення поняття «обґрунтованої підозри» (по справі «Нечипорук і Йонкало проти України» та «Луканов проти Болгарії» (Lukanov v. Bulgaria)), відповідно до якої слідчий суддя, оцінюючи докази на предмет доведеності обставин, передбачених пунктом 1 частини 1 статті 194 КПК, повинен виходити з того, що підозра визнається обґрунтованою лише у тому випадку, якщо «існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення».

Стандарт доказування «обґрунтована підозра» вважається досягнутим, якщо фактів та інформації достатньо, аби переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (рішення ЄСПЛ «Фокс, Кембел і Хартлі проти Сполученого Королівства», «Лабіта проти Італії», «Мюррей проти Сполученого Королівства», «Ільгар Маммадов проти Азейбарджану», «Нечипорук і Йонкало проти України»).

При вирішенні питання щодо обґрунтованості підозри з метою застосування заходу забезпечення кримінального провадження, оцінка наданих доказів здійснюється не з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а лише для визначення певної вірогідності причетності особи до вчинення кримінального правопорушення, а також того чи є підозра обґрунтованою настільки, щоби виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя не вирішує питання, які повинен вирішувати вже суд під час розгляду кримінального провадження за суттю.

Факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Така інформація щодо ОСОБА_6 в матеріалах справи існує та доведена прокурором, тож обґрунтованість підозри для поточної стадії досудового розслідування є достатньою для можливості застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу.

З викладених вище підстав, колегія суддів вважає апеляційні доводи сторони захисту щодо відсутності обґрунтованої підозри безпідставними.

Стосовно існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, то приймаючи рішення за клопотанням слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , слідчий суддя з урахуванням ступеня тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , а саме двох нетяжких злочинів, за ч.3 ст.296 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від двох до п`яти років, обставин, передбачених ст.178 КК України, даних про особу підозрюваного, який неодноразово вчиняв майнові злочини, офіційного заробітку не має, та постійного доходу не має, веде аморальній спосіб життя, постійних стійких соціальних зв`язків не має, близьких родичів не має, дійшов висновку, що існують ризики, що підозрюваний ОСОБА_6 може: переховуватися від органів досудового розслідування, прокурора тасуду, зможе продовжувати займатися злочинною діяльністю, вчинити інші кримінальні правопорушення, та здійснювати вплив на потерпілих та свідків, у зв`язку з чим слідчий суддя дійшов висновку про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання зазначеним ризикам, що винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою буде достатнім для запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Колегія суддів погоджується з наведеними висновками слідчого судді.

Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, Кримінального процесуального Кодексу України та інших законів України.

Відповідно до частини 2 статті 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, згідночастини 5 статті 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Стаття 17 Закону України № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права, а стаття 18 цього Закону визначає порядок посилання на Конвенцію та практику суду.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя.

При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій її переслідують та міжнародними контактами.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Згідно з частиною 1 статті 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Таким чином, слідчий суддя, приймаючи рішення про обрання стосовно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, встановив як наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 299, частиною 3 статті 296 КК України, так і існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України та зазначених у клопотанні слідчого, які знайшли своє підтвердження як під час розгляду слідчим суддею клопотання слідчого, так і в ході апеляційного розгляду.

Крім того, як вбачається із матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_10 неодноразово судимий, а саме 23листопада 1999 року вироком Ярмолинецького районного суду Хмельницької області за ч. 3 ст. 140, ч. 3 ст. 43 КК України, 08 травня 2003 року вироком Ярмолинецького районого суду Хмельницької області за ч. 1 ст. 296, ч. 3 ст. 185, ст. ст. 70,71 КК України, 16 березня 2006 року вироком Ярмолинецького районного суду Хмельницької області за ч. 3 ст. 185 КК України, 24 лютого 2012 року вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 186, ч. 3 ст. 296, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 70 КК України, 19 квітня 2017 року вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області за ч. 2 ст. 185КК України, 22 грудня 2020 року Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України. Звільнений 24 квітня 2024 року по відбуттю строку покарання. Зазначене свідчить про його суспільно небезпечну поведінку, окрім того, він підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, які йому інкримінуються, через невеликий проміжок часу після звільнення з місць позбавлення волі.

З огляду на наведене, у колегії суддів є достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, які визнані слідчим суддею доведеними.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених частиною 1 статті 177 КПК України.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в такому випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

З урахуванням наведених обставин, вимог статті 178 КПК України, колегія суддів вважає, що через суворість можливого покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання винним, враховуючи конкретні обставини провадження та дані про особу обвинуваченого, є обґрунтовані підстави вважати, що існують не абстрактні, а конкретні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, підозрюваний має реальну можливість здійснити ці дії у даному кримінальному провадженні в майбутньому, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; та вчинити інші кримінальні правопорушення, так як у підозрюваного відсутні міцні соціальні зв`язки та постійне джерело доходу, а тому на цій стадії провадження неможливо застосувати менш суворий запобіжний захід, окрім як тримання під вартою, задля забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігання наявним ризикам.

Тож, колегія суддів погоджується з наведеними висновками слідчого судді, вважає, що слідчий суддя дотримався вимог кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

За таких обставин, враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованих нетяжких кримінальних правопорушень, майновий стан підозрюваного, дані про його особу, наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, які знайшли своє підтвердження як в суді першої інстанції під час розгляду клопотання слідчого, так і в ході апеляційного розгляду, більш м`який запобіжний захід не може запобігти наявним ризикам, не встановлені стримуючі чинники, які б дійсно могли у повному обсязі мінімізувати ймовірність вчинення підозрюваним дій, спрямованих на переховування від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від можливого покарання, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та незаконного впливу на потерпілих та свідків з метою покращення свого становища, у скоєнні якого він підозрюється, вчинення іншого кримінального правопорушення.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що слідчий суддя прийняв законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , висновок про неможливість застосування іншого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, правильним, обмеження його права на свободу у цьому випадку на цій стадії розслідування є виправданим і необхідним, через неможливість у жодний інший спосіб запобігти втечі та забезпечити належне виконання ним своїх процесуальних обов`язків, передбачених КПК України.

Виходячи з викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні вимоги сторони захисту є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 вересня 2024 року про застосування стосовно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 299, частиною 3 статті 296 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 01 жовтня 2024 року із визначенням розміру застави 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3