Справа № 550/1046/24
Провадження № 1-кп/550/106/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2024 року селище Чутове

Чутівський районний суд Полтавської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

в присутності прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ;

потерпілої - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.07.2024 за №0000024 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ромни Сумської області, громадянина України, маючого повну середню освіту, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого

21.06.2017 року вироком Оржицького районного суду Полтавської області за ч. 2 ст. 121 засуджений до 6 років позбавлення волі; умовно-достроково звільнений 17.11.2021 ухвалою Ленінського районного суду м. Полтава, невідбутий термін 1 рік 9 місяців 20 днів,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України

ВСТАНОВИВ:

30.06.2024 близько 01 год 00 хв у приміщенні будинку за адресою: АДРЕСА_2 між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 під час спільного вживання алкогольних напоїв, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник конфлікт, під час якого ОСОБА_4 вирішив спричинити останній тілесні ушкодження.

Реалізуючи свій злочинний намір, 30.06.2024 близько 01 год 00 хв ОСОБА_4 , перебуваючи в будинку по АДРЕСА_2 , під час спільного вживання алкогольних напоїв, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи з прямим умислом, з метою спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, перебуваючи в положенні стоячи, схопив металеву кочергу та наніс два удари по лівій руці, а потім продовжуючи свої злочинні дії, наніс ще два удари металевою кочергою по тулубу зліва ОСОБА_5 чим заподіяв шкоду її здоров`ю, у вигляді порушення анатомічної цілісності кісток лівої руки і ребер зліва та фізіологічних функцій тканин.

Внаслідок злочинних дій ОСОБА_4 згідно з висновком судово-медичної експертизи № 165 від 19.07.2024, заподіяв потерпілій ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді: закритих переломів 8-9 ребер зліва, садна лівої половини грудної клітки, закритого перелому лівої нижньої ліктьової кістки, забитої рани лівого передпліччя, яке кваліфікується, як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості по ознаці тривалого розладу здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, визнав повністю. Пояснив, що він дійсно вчинив інкримінований йому злочин за обставин, викладених в обвинувальному акті. Під час сварки в будинку за місцем проживання ОСОБА_5 він схопив металеву кочергу та наніс два удари по лівій руці, а потім, продовжуючи свої злочинні дії, наніс ще два удари металевою кочергою по тулубу зліва потерпілій.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні показала, що 30.06.2024 вночі, під час сварки з ОСОБА_4 , останній металевою кочергою наніс їй два удари по лівій руці, а потім ще два удари металевою кочергою по тулубу. В лікарні виявилось, що в неї закритий перелом 8-9 ребер зліва, садна лівої половини грудної клітки, закритий перелом лівої нижньої ліктьової кістки, забита рана лівого передпліччя. Матеріальних претензій до обвинуваченого потерпіла не має.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи повне визнання вини обвинуваченим ОСОБА_4 , думку прокурора, потерпілої, обвинуваченого, який пояснив, що бажає закінчити судовий розгляд без дослідження доказів, що наявні в матеріалах справи, в частині підтвердження фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, судом визнано недоцільним дослідження вказаних доказів.

Суд, користуючись правом, наданим ч. 3 ст. 349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченого ОСОБА_4 та потерпілої ОСОБА_5 , дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.

Зазначене повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендацій № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з якими суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.

З урахуванням викладеного та наданих в суді обвинуваченим і потерпілою показань, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні умисного злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 122 КК України як нанесення тілесних ушкоджень, які не є небезпечними для життя і не потягли за собою наслідків, передбачених ст. 121 КК України, але такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

В судових дебатах сторона обвинувачення просила визнати винним ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у виді двох років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробувальним терміном два роки.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд, відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним правопорушення, всі обставини по справі в їх сукупності, а також особу обвинуваченого, його вік і стан здоров`я, обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд визнає щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, є рецидив, вчинення кримінального правопорушення щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах.

У ході судового розгляду встановлено, що обвинуваченим ОСОБА_4 вчинено нетяжке кримінальне правопорушення, він не працевлаштований, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Враховуючи всі обставини справи, характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а також особу обвинуваченого, маючи на меті досягнення цілей, визначених ч. 2 ст. 50 КК України, суд вважає, що для виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 122 КК України у виді позбавлення волі.

Вирішуючи питання щодо можливості звільнення обвинуваченого від покарання з іспитовим строком, суд звертає увагу на положення, закріплені в ч. 1 ст. 75 КК України, і зазначає, що тільки комплексне з`ясування підстав застосування цього виду звільнення від відбування покарання може забезпечити обґрунтований висновок суду про можливість виправлення засудженого без реального відбування покарання, але в умовах належного контролю за його поведінкою та виконанням покладених на нього судом обов`язків.

Разом з тим, беручи до уваги дані про особу обвинуваченого, який відверто визнав свою провину у вчиненому правопорушенні в повному обсязі, висловлює щирий жаль з приводу цього та засуджує свою поведінку, думку потерпілої, яка не наполягала на суворому покаранні, враховуючи, що метою покарання є не тільки кара, а й виправлення засудженого (ч. 2 ст. 50 КК України), що дає суду підстави дійти висновку про можливість його виправлення без реального відбування покарання.

Таке покарання, на думку суду, є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та відповідатиме загальним засадам призначення покарання, його меті та принципам законності, справедливості та індивідуалізації покарання.

Підстав для застосування положень статей 69, 69-1 КК України суд не вбачає.

Запобіжний захід обвинуваченому у даному кримінальному провадженні не обирався.

Цивільний позов у справі відсутній.

Процесуальні витрати відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до приписів ст. 100 КПК України.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 50, 65, 67, 68, 75, 76, 122 КК України, ст.ст. 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та призначити покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування цього покарання, якщо він протягом однорічного строку випробування не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього такі обов`язки:

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання про зміну місця проживання або роботи;

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Речовий доказ у кримінальному провадженні - металеву кочергу знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом 30 діб з моменту його проголошення, а засудженим у той же строк з моменту його отримання.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому роз`яснюється право подати клопотання про помилування, а також роз`яснюється учасникам кримінального провадження право ознайомитись із журналом судового засідання та подавати на них зауваження.

Суддя ОСОБА_1