Справа № 159/5009/21 Провадження №11-кп/802/538/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

представника потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження об`єднане кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000540 від 05.07.2021 року та за № 0000542 від 05.07.2021 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 24 травня 2024 року про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.

В С Т А Н О В И В:

Даним вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Ковеля Волинської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , з середньою освітою, приватного підприємця, раніше не судимого, визнано винуватим та засуджено:

-за ч.2 ст.125 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин.

Цивільний позов ОСОБА_10 до ОСОБА_8 про відшкодування майнової та немайнової (моральної) шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_8 в користь ОСОБА_10 3163 (три тисячі сто шістдесят три) гривні 82 копійки у відшкодування майнової шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, 10000 (десять тисяч) гривень у відшкодування заподіяної немайнової (моральної) шкоди, 6000 (шість тисяч) гривень 00 копійок понесених судових витрат на професійну правничу допомогу.

В решті вимог позову відмовлено.

За вироком суду ОСОБА_8 , визнаний винним та засуджений за те, що він 04.07.2021 року, близько 19 години 00 хвилин, перебуваючи на території житлової садибної забудови, що перебуває у комунальній власності і яка розташована між домоволодіннями АДРЕСА_2 , в ході раптово виниклого конфлікту, на ґрунті особистих неприязних відносин, усвідомлюючи суспільно-небезпечний та протиправний характер своїх дій, умисно розпилив вміст балончику з невідомою речовиною, який тримав в правій руці, в обличчя ОСОБА_11 , в результаті чого спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді хімічного опіку кон`юктиви та рогівки обох очей з гіпертензією правого ока, які, за ступенем тяжкості, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Крім цього, обвинувачений ОСОБА_8 04.07.2021 року, близько 19 години 00 хвилин, перебуваючи на території житлової садибної забудови, що перебуває у комунальній власності і яка розташована між домоволодіннями АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3 , в ході раптово виниклого конфлікту, на ґрунті особистих неприязних відносин, усвідомлюючи суспільно-небезпечний та протиправний характер своїх дій, умисно розпилив вміст балончику з невідомою речовиною, який тримав в правій руці, в обличчя ОСОБА_10 , в результаті чого спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді хімічного опіку кон`юктиви та рогівки обох очей 2-3 ступеня, контузії, травматичного мідріазу, гіпертензії правого ока, які, за ступенем тяжкості, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

В поданій апеляційній скарзі сторона захисту вважає вирок незаконним, невмотивованим та необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням і порушенням вимог кримінального процесуального закону. Вказує, що жодного умислу на заподіяння тілесних ушкоджень будь-кому в обвинуваченого не було, оскільки він діяв виключно в межах самозахисту, так як вбачав загрозу для життя та здоров`я, а також для життя та здоров`я своєї сестри. Просить вирок суду скасувати, а кримінальне провадження закрити за відсутністю в діях ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.

До початку апеляційного розгляду сторона захисту подала заяву в якій просить звільнити ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.125 КК України на підставі ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження закрити.

Заслухавши прокурора, обвинуваченого та його захисника, які вважали за необхідне звільнити ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності, думку представника потерпілого, вивчивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить такого висновку.

Положеннями ч.4 ст.286 КПК України визначено, що в разі, якщо під час судового розгляду сторона у кримінальному провадженні звернеться до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Приписами п.1 ч.2 ст.284 КПК України регламентовано, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. За правилами ч.8 вказаної статті, закриття кримінального провадження на підставі, передбаченій п.1 ч.2 цієї ж статті, не допускається лише у випадку, коли підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі розгляд кримінального провадження продовжується в загальному порядку.

Відповідно до вимог ч.1 ст.417 КПК України, суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

Правилами ч.3 ст.288 КПК України визначено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з положеннями п.2 ч.1 ст.49 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до кримінальних проступків.

Як убачається із оскаржуваного вироку суду ОСОБА_8 вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення 04.07.2021 року.

Таким чином на дату розгляду даного провадження в суді апеляційної інстанції 25.09.2024 року і з моменту вчинення ОСОБА_8 вказаного кримінального правопорушення минуло понад три роки, перебіг строків давності не зупинявся та не переривався.

Судом апеляційної інстанції під час апеляційного розгляду обвинуваченому роз`яснено наслідки звільнення від кримінальної відповідальності, та з`ясовано думку останнього щодо можливості закриття кримінального провадження за цих умов.

Отже, у даному кримінальному провадженні апеляційним судом встановлені обставини, передбачені ст.284 КПК України.

Згідно з вимогами ст.417 КПК України, суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

У свою чергу, за положеннями ст.129 КПК України суд наділений правом вирішення цивільного позову у кримінальному провадженні лише при ухваленні вироку або постановленні ухвали про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру.

Тому, у випадку звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України та закриття кримінального провадження, цивільний позов у кримінальному провадженні не підлягає вирішенню по суті, а вимоги потерпілого можуть бути вирішені у порядку цивільного судочинства, оскільки закриття кримінального провадження на підставах, зазначених у п.1 ч.2 ст.284 КПК України, не звільняє особу від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду.

Зважаючи на вказане вище, потерпіла сторона має право звернутися до суду з позовом про відшкодування заподіяної шкоди у порядку цивільного судочинства.

Такий підхід до вказаного питання узгоджується із раніше висловленою правовою позицією касаційного суду, яка зазначена в постанові колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 24.05.2018 року у справі №531/2332/14-к.

Отже, з урахуванням наведених обставин та положень кримінального процесуального законодавства, вимог ст.49 КК України, слід скасувати вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 24.05.2024 року, звільнити ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.125 КК України, на підставі ст.49 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності, та на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України закрити кримінальне провадження.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 284 КПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Заяву захисника ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 24 травня 2024 року про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, скасувати.

Звільнити ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 закрити у зв`язку із звільненням від кримінальної відповідальності.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: