ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

іменем України

Справа № 210/5021/24

Провадження № 1-в/210/592/24

21 жовтня 2024 року

Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі - головуючої судді - ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання начальника Державної установи «Криворізька виправна колонія (№ 80)» про приведення покарання засудженому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідність до чинного законодавства,

ВСТАНОВИВ :

05 вересня 2024 року начальник Державної установи «Криворізька виправна колонія (№ 80)» ОСОБА_4 звернувся в суд із поданням в порядку п.13 ч.1 ст.537, п.1 ч.2 ст.539 КПК України, ст. 5, ч.2 ст.74 КК України, в якому просить приведення покарання засудженому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідність до чинного законодавства.

В обґрунтування клопотання покликається на те, що засуджений ОСОБА_3 раніше судимий вироком Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 21.05.2021 року за ст..ст. 15 ч.2, 185 ч.1, 75 КК України до 2 років обмеження волі з іспитовим строком 1 рік, злочин вчинено 30.08.2020 року сума збитків 501 грн. 58коп. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20.05.2022 року звільнено від призначеного вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21.05.2021 року, покарання з випробуванням і направлено для відбування покарання у виді 2 років обмеження волі. По даній справі засуджений 24.03.2023 року вироком Ленінського районного суду міста Дніпропетровська за ст.. 185 ч. 4 КК України до 5 років позбавлення волі, злочин вчинено 23.08.2022року, сума збитків 918 грн. 50коп. без ПДВ, 1102 грн. 02 коп. з ПДВ. На підставі ст.. 71 ч.1, 72 ч.1 КК України до призначеного покарання за цим вироком частково у виді 2 місяців обмеження волі, приєднано невідбуту частину покарання за вироком від 21.05.2021 року, шляхом переведення менш суворого виду покарання у більш суворий з розрахунку один день позбавлення волі за 2 дні обмеження волі, визначено остаточний строк 5 років 1 місяць позбавлення волі. Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 26.06.2023 року вирок від 24.03.2023 року залишено без змін. Вирок набрав законної сили 26.06.2023 року. Початок строку 02 лютого 2023 року. Кінець строку 02 березня 2028 року.

Представник Державної установи «Криворізька виправна колонія (№ 80)» в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду клопотання. Поза межами судового засідання від представника Державної установи «Криворізька виправна колонія (№ 80)» ОСОБА_5 надійшла заява, в якій останній просив суд проводити розгляд справи без його участі.

Засуджений ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, подав суду заяву в якій просить розглянути справу без його участі.

Прокурором подано клопотання щодо подання про звільнення засудженого ОСОБА_3 у зв`язку з декриміналізацією вчинених ним діянь не заперечував.

Дослідивши матеріали подання, суд приходить до такого висновку.

Згідно із ч. 1 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Пунктом 1 частини 2 статі 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Частинами 2 і 3 статті 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів клопотання, вироком Ленінського районного суду міста Дніпропетровськ від 21 травня 2021 року у справі № 205/7902/20, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді обмеження волі строком на два роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши обвинуваченому іспитовий строк на один рік, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки та покладено обов`язки відповідно п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Згідно зазначеного вироку встановлено, що 30.08.2020 року ОСОБА_3 , спричинив потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 501,58 грн, його дії кваліфіковано за ч. 2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20.05.2022 року скасовано ОСОБА_3 звільнення від призначеного вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21.05.2022 року покарання з випробуванням і направлено для відбування покарання у виді 2 років обмеження волі.

24 березня 2023 року засуджений вироком Ленінського районного суду міста Дніпропетровська за ст.. 185 ч. 4 КК України до 5 років позбавлення волі, злочин вчинено 23.08.2022року, сума збитків 918 грн. 50коп. без ПДВ, 1102 грн. 02 коп. з ПДВ. На підставі ст.. 71 ч.1, 72 ч.1 КК України до призначеного покарання за цим вироком частково у виді 2 місяців обмеження волі, приєднано невідбуту частину покарання за вироком від 21.05.2021 року, шляхом переведення менш суворого виду покарання у більш суворий з розрахунку один день позбавлення волі за 2 дні обмеження волі, визначено остаточний строк 5 років 1 місяць позбавлення волі. Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 26.06.2023 року вирок від 24.03.2023 року залишено без змін. Вирок набрав законної сили 26.06.2023 року.

Таким чином, встановлено, що засуджений ОСОБА_3 відбуває покарання у Державній установі «Криворізька виправна колонія (№80)» за вироком Ленінського районного суду міста Дніпропетровськ від 24.03.2023 року у справі № 205/1434/22.

На час, до якого відносяться інкриміновані обвинуваченому ОСОБА_3 діяння, положення ч. 1 ст. 51 КУпАП діяли в редакції Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за викрадення чужого майна» №1449-VI від 04.06.2009 (далі - Закон України №1449-VI від 04.06.2009), згідно з якими було встановлено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Викрадення чужого майна вважалося дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян (ч. 3 ст. 51 КУпАП в редакції Закону України № 1449-VI від 04.06.2009).

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Положеннями ст. 185 КК України встановлено кримінальну відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

У нормах КК України не встановлено розміру вартості майна, що є предметом крадіжки.

Таким чином, відповідно до ч. 3 ст. 51 КУпАП в редакції Закону України № 1449-VI від 04.06.2009 у 2020 та 2022 році на час, до якого відносяться інкриміновані ОСОБА_3 діяння згідно вироку Ленінського районного суду міста Дніпропетровськ від 21.05.2021 року у справі № 205/7902/20 та згідно вироку Ленінського районного суду міста Дніпропетровськ від 24.03.2023 року у справі № 205/1434/22 крадіжка чужого майна вважалася дрібною, якщо вартість такого майна на момент здійснення правопорушення не перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, тобто 268 грн 40 коп. Якщо вартість викраденого майна перевищувала 268 грн 40 коп, то наставала кримінальна відповідальність.

З 09.08.2024 року набув чинності Закон України № 3886-IX від 18.07.2024, яким статтю 51 КУпАП викладено в новій редакції. Зокрема, встановлено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 КУпАП в редакції Закону України № 3886-IX від 18.07.2024, чинній з 09.08.2024, встановлено адміністративну відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння (ч.2 ст. 4 КК України).

Згідно із ч.6 ст.3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Частиною 1 статті 5 КК України передбачено, що Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Таким чином, має місце часткова декриміналізація, а саме діянь, які полягають у крадіжці майна, вартістю до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Враховуючи зазначені зміни до законодавства, а також положення наведеної вище ч.2 ст. 4 КК України та ч.1 ст.5 КК України, таємне викрадення чужого майна вартістю до 2027грн. та 2684 грн. на час, до якого відносять інкриміновані ОСОБА_3 діяння (30.08.2020 року та 11.06.2023 року), кваліфікувалися б за ч. 1 ст. 51 КУпАП, як дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, а таємне викрадення чужого майна вартістю понад 2684 грн. - за ч.1 ст.185 КК України (крадіжка), а за наявності кваліфікуючих ознак (наприклад вчинення повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаної з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище) - за відповідною частиною статті 185 КК України.

Враховуючи наведене вище, оскільки відповідно до вироку Ленінського районного суду міста Дніпропетровськ від 21.05.2021 року у справі № 205/7902/20 яким ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України, якими завдано шкоду у розмірі 501,58 грн. та вироком Ленінського районного суду міста Дніпропетровськ від 24.03.2023 року у справі № 205/1434/22 яким ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. ч.4 ст. 185 КК України, якими завдано шкоду у розмірі 918 грн. 50коп. без ПДВ, 1102 грн. 02 коп. з ПДВ., що не перевищує поріг настання кримінальної відповідальності за крадіжку на час вчинення відповідного злочину, також наявні підстави стверджувати про внесення змін, які б усували караність діяння ОСОБА_3 за вчинення зазначеного кримінального правопорушення, а саме у зв`язку із декриміналізацією вчинених ним діянь.

Керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України,

ПОСТАНОВИВ :

Подання начальника Державної установи «Криворізька виправна колонія (№ 80)» про приведення покарання засудженому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідність до чинного законодавства - задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного йому вироком Ленінського районного суду міста Дніпропетровськ від 21.05.2021року, у зв`язку з усуненням караності діяння.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного йому вироком Ленінського районного суду міста Дніпропетровськ від 24.03.2023 року, у зв`язку з усуненням караності діяння.

ОСОБА_3 , 05.11.1984 року звільнити з Державної установи «Криворізька виправна колонія (№ 80)» негайно, після набрання ухвали законної сили.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1