Справа № 346/6768/23
Провадження № 1-в/346/463/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2024 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі головуючого-судді ОСОБА_1

з участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника відділу пробації ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання Коломийського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Івано-Франківській області про приведення судового рішення у відповідність до вимог закону щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Коломия Івано-Франківської області, жителя АДРЕСА_1 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, засудженого 19.04.2024 року Коломийським міськрайонним судом Івано-Франківської області за ч.1 ст. 190, ч.2 ст. 190 КК України, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточне покарання визначено у виді позбавлення волі на строк 1 рік, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік,-

в с т а н о в и в :

в поданні зазначено, що засуджений ОСОБА_5 перебуває на обліку у вказаному відділі з 03.06.2024 року. Згідно з вироком суду одними з епізодів вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення є заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство) в серпні 2022 року на суму 2 289,35 грн. та у вересні 2022 року - 2 215,05 грн. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року № 3886-IX (далі - Закон № 3886-IX) підвищено поріг кримінальної відповідальності за крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрату чужого майна (ст. ст. 185, 190, 191 КК України). Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» встановлено прожитковий мінімум для працездатної особи в розмірі 2 481 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. На думку ініціатора звернення ОСОБА_5 підлягає звільненню від покарання, а саме від зазначених епізодів вчинених кримінальних правопорушень. Тому вказаний орган пробації просить вирішити питання щодо приведення вироку суду у відповідність до вимог вказаного Закону.

Представник органу пробації в судовому засіданні подання підтримала із вказаних підстав.

Засуджений в судовому засіданні підтримав подання; послугами захисника під час розгляду цього подання скористатись не бажає.

Прокурор в судовому засіданні просить в задоволенні подання відмовити, оскільки ОСОБА_5 засуджений за продовжуваний злочин, а сума чужого майна, яким він заволодів, значно перевищує ту, яка необхідна для декриміналізації.

Вивчивши матеріали, які наявні в особовій справі засудженого, заслухавши пояснення вказаних учасників, суд дійшов таких висновків.

Згідно з ч. 1 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Судом встановлено, що вироком Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 19.04.2024 року ОСОБА_5 засуджено за ч.1 ст. 190, ч.2 ст. 190 КК України, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання визначено у виді позбавлення волі на строк 1 рік, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік (а.с. 3-5, арк. особ. справи 2-4).

Згідно з п. 13 ч. 1 статті 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Відповідно п. 2 ч. 2 ст.539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ч. 2 статті 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Згідно з ч. 6 ст.3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

09.08.2024 набув чинності Закон України від 18.07.2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене, аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Частиною 1 статті 5 КК України передбачено, що Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» прожитковий мінімум для працездатної особи станом на 1 січня 2022 року становив 2 481 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України, Закону № 3886-IX та ст. 5 КК України, на момент вчинення (у 2022 році) ОСОБА_5 діяння, за яке він засуджений вищевказаним вироком суду від 19.04.2024 року, вартості майна, яким заволоділа особа, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 190 КК України, становить 2 481 грн. (1240,50*2=2 481).

Водночас, вартість майна (грошових коштів), якими заводів ОСОБА_5 , що встановлена вищевказаним вироком суду, становила в загальному розмірі 9 154,40 грн. (2 289,35 грн. за епізодом вересня 2022 року, 2 215,05 грн. за епізодом 01.10.2022 року та 4 650 грн. за епізодом 01.11.2022 року).

Зважаючи на те, що ОСОБА_5 за період з вересня по листопад 2022 року завдав майнової шкоди Національному комітету Червоного Хреста України на загальну суму 9 154,40 грн., які були зайво виплачені за тимчасове розміщення (перебування) внутрішньо переміщених осіб, якими останній заволодів шляхом обману, тобто сума завданої шкоди є більшою від 2-х неоподаткованих мінімумів доходів громадян, встановлених у 2022 році, то відповідальність за вчинені ним діяння не підпадає під ст. 51 КУпАП як дрібне викрадення чужого майна, а відтак караність такого діяння законом не усунена. Суд звертає увагу, що засуджену особу можна звільнити від покарання за конкретною частиною та статтею КК України, а не за окремим епізодом, який входить до складу кримінального правопорушення. А всі діяння, винним у вчиненні яких визнаний ОСОБА_5 , вчинені ним з єдиним умислом, шляхом вчинення аналогічних діянь впродовж певного періоду часу та відносно одного і того ж потерпілого.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України, Закону №3886-IX та ст.5 КК України, суд вважає, що відсутні правові підстави для задоволення подання.

Суд також звертає увагу на те, що положеннями КК України та КПК України не передбачено можливості вирішення на стадії виконання питання про приведення вироку суду у відповідність до нового Закону, оскільки таке приведення фактично є скасуванням або зміною вироку, що виходить за межі повноважень суду, який не ухвалював зазначений вирок, на стадії його виконання, при цьому норми, на які посилається представник органу пробації, передбачають лише можливість вирішення питання про звільнення засудженого від призначеного судом покарання.

На пiдставi ст. 5, ч.2 ст.74 КК України, Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

в задоволенні подання Коломийського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Івано-Франківській області про приведення судового рішення у відповідність до вимог закону щодо ОСОБА_5 , засудженого вироком Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 19.04.2024 року за ч.1 ст. 190, ч.2 ст. 190 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, - відмовити.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя : ОСОБА_1