Справа № 366/3186/24
Провадження № 1-кп/366/273/24
В И Р О К

Іменем України

28 жовтня 2024 року Іванківський районний суд Київської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , розглянувши у спрощеному провадженні, без проведення судового розгляду в судовому засіданні, матеріали кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 00000103 від 09.09.2024, за обвинуваченням

ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Сидоровичі Іванківського району Київської області, українець, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , неодружений, з базовою загальною середньою освітою, непрацюючий, не депутат, є особою з інвалідністю другої групи, у вчиненні кримінального проступку за ч. 1 ст. 309 КК України,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_2 діючи в порушення ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 року, згідно якої заборонено незаконний обіг психотропних речовин, не маючи спеціального дозволу, з метою незаконного придбання, зберігання психотропних речовин без мети збуту, у вересні 2024 року, більш точний час не встановлений, перебуваючи поблизу с. Запрудка Вишгородського району Київської області, незаконно придбав без мети збуту психотропні речовини - амфетамін та PVP.

В подальшому ОСОБА_2 продовжував зберігати вказані вище психотропні речовини при собі до моменту виявлення та вилучення працівниками поліції.

09 вересня 2024 року, в період часу з 05 години 10 хвилин до 05 години 40 хвилин, під час проведення огляду відкритої ділянки місцевості на узбіччі автодороги сполученням смт. Іванків - с. Ставрівка Вишгородського району Київської області, ОСОБА_2 добровільно видав порошкоподібну речовину білого кольору, у якій міститься амфетамін, що відповідно до списку 2 Таблиці ІІ Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000 року, є психотропною речовиною, обіг якої обмежено, масою в речовині 0,167 г, що відповідно до Наказу Міністерства охорони здоров`я України №188 від 01.08.2000 року «Про затвердження таблиць, невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться в незаконному обігу» становить більш, ніж невеликий розмір, а також порошкоподібну речовину білого кольору, у якій міститься PVP, що відповідно до списку 2 Таблиці І Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000 року, є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено, масою 0,237 г, що відповідно до Наказу Міністерства охорони здоров`я України №188 від 01.08.2000 року «Про затвердження таблиць, невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться в незаконному обігу» становить більш, ніж невеликий розмір.

Таким чином, ОСОБА_2 вчинив кримінальне правопорушення (кримінальний проступок), передбачений ч. 1 ст. 309 КК України, а саме незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту.

Ухвалою Іванківського районного суду Київської області від 28.10.2024 постановлено розглянути даний обвинувальний акт у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду, в судовому засіданні, за відсутності учасників судового провадження.

Відповідно до частини 4 ст. 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Обвинувальний акт по даному кримінальному провадженню відповідно до положень ст. 302 КПК України надійшов до суду разом із заявою щодо визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні.

Розгляд провадження судом проведено за відсутності учасників судового провадження без дослідження доказів у судовому засіданні, оскільки встановлені органом досудового розслідування обставини, учасниками судового провадження не оспорювалися, з огляду на наявність письмової заяви підозрюваного, складеної в присутності захисника, щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження та згоди з розглядом обвинувального акта в спрощеному порядку та враховуючи, що до обвинувального акта долучено матеріали досудового розслідування, у тому числі документи, які засвідчують беззаперечне визнання підозрюваним своєї винуватості, які були детально вивчені судом.

Так, згідно заяви обвинуваченого ОСОБА_2 , яку він підписав в присутності захисника, адвоката ОСОБА_3 , винуватість у вчиненні кримінального проступку визнав повністю, згоден із встановленими під час досудового розслідування обставинами, викладеними в обвинувальному акті, згоден з розглядом обвинувального акта в його відсутність в спрощеному порядку.

Мотиви призначення покарання.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 373 КПК України, якщо обвинувачений визнається винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, суд ухвалює обвинувальний вирок і призначає покарання, звільняє від покарання чи від його відбування у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, або застосовує інші заходи, передбачені законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання:

1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті)Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;

2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;

3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно із ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до практики Верховного Суду, що міститься в постанові від 23 червня 2020 року, у справі № 171/8/17, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення повинна враховуватися судом як загальна засада призначення покарання не лише на підставі належності відповідного правопорушення до певного виду (ст. 12 КК України), але і з обов`язковим урахування конкретних обставин вчиненого кримінального правопорушення.

Суд зазначає, що санкція ч. 1 ст. 309 КК України, передбачає покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до двох років, або пробаційного нагляду на строк до п`яти років, або обмеження волі на той самий строк.

З наявних у матеріалах справи доказів, судом установлено, що ОСОБА_2 , є інвалідом 2 групи з дитинства, не працює, проживає з матір`ю, раніше не судимий, характеризується задовільно.

Отже, зважаючи на ступінь тяжкості кримінального правопорушення вчиненого ОСОБА_2 , яке згідно зі ст. 12 КК України є кримінальним проступком, обставини його вчинення, зокрема, розмір психотропної речовини вилученої у ОСОБА_2 , добровільну її видачу працівникам правоохоронного органу, установлені вище дані про особу ОСОБА_2 , з огляду на обставини, які пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а також відсутність обставин, які обтяжують покарання, суд вважає, що досягнення мети визначеної у ст. 50 КК України, а саме виправлення ОСОБА_2 та попередження вчинення, як ним, так і іншими особами нових кримінальних правопорушень можливе без його ізоляції від суспільства і йому необхідно призначити покарання, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України, у виді пробаційного нагляду строком на 1 (один) рік та покладенням обов`язків, передбачених ч. 2, п. 4 ч. 3 ст. 59-1 КК України.

Суд не може призначити ОСОБА_2 покарання у виді штрафу та виправних робіт, оскільки він не працює, будь-якого іншого доходу не має, покарання у виді обмеження волі не може бути призначено в зв`язку з інвалідністю 2 групи обвинуваченого.

Крім того, в ході досудового розслідування обґрунтовано встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно висновку судово-психіатричного експерта №382 від 16.10.2024 року в період, коли були скоєні інкриміновані йому дії, страждав на легку розумову відсталість з емоційно-вольовою нестійкістю (F 70.1 за МКХ-10). Під час скоєння інкримінованих дій ОСОБА_2 не був здатний повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. В даний час ОСОБА_2 страждає на легку розумову відсталість з емоційно-вольовою нестійкістю (F 70.1 за МКХ-10). Також в даний час ОСОБА_2 не здатний повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Згідно зі ст. 20 КК України, підлягає кримінальній відповідальності особа, визнана судом обмежено осудною, тобто така, яка під час вчинення кримінального правопорушення, через наявний у неї психічний розлад, не була здатна повною мірою усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та (або) керувати ними.

Визнання особи обмежено осудною враховується судом при призначенні покарання і може бути підставою для застосування примусових заходів медичного характеру.

Своєю чергою, відповідно до ст. 93 КК України, примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб:

1) які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння;

2) які вчинили у стані обмеженої осудності кримінальні правопорушення;

3) які вчинили кримінальне правопорушення у стані осудності, але захворіли на психічну хворобу до постановлення вироку або під час відбування покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КК України, залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру:

1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку;

2) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом;

3) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом;

4) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 КК України, надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку може бути застосоване судом стосовно особи, яка страждає на психічні розлади і вчинила суспільно небезпечне діяння, якщо особа за станом свого психічного здоров`я не потребує госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги.

Згідно з ч. 1 ст. 96 КК України, примусове лікування може бути застосоване судом, незалежно від призначеного покарання, до осіб, які вчинили кримінальні правопорушення та мають хворобу, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб.

Отже, примусове лікування може бути застосоване до особи, яка вчинила кримінальне правопорушення в стані обмеженої осудності, незалежно від призначеного покарання.

Тобто, ОСОБА_2 потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

У зв`язку з цим, враховуючи характер та тяжкість захворювання ОСОБА_2 , тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд призначає йому примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Долю речових доказів і процесуальних витрат необхідно вирішити відповідно до статей 100, 124 КПК України.

Керуючись ст.ст. 1, 2 КК України, ст.ст. 302, 368, 370, 374, 381, 382 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначити покарання у виді 1 (одного) року пробаційного нагляду.

На підставі ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_2 виконання обов`язків, передбачених пунктами 1, 2 і 3 ч. 2, п. 4 ч. 3 ст. 59-1 КК України, зокрема:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Здійснення пробаційного нагляду покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання останнього.

Вирок згідно ч. 2 ст. 49-1 КВК України підлягає виконанню не пізніше десяти днів з дня набрання ним законної сили або звернення його до виконання.

Строк відбування покарання згідно ст. 49-2 КВК України слід обчислювати з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 94 КК України, застосувати до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Речові докази в кримінальному провадженні: порошкоподібну речовину білого кольору, у якій міститься амфетамін, масою в речовині 0,167 г, а також порошкоподібну речовину білого кольору, у якій міститься PVP, масою 0,237 г, - знищити.

Стягнути на користь держави із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 вартість витрат на залучення експерта в кримінальному провадженні: за проведення експертизи № СЕ-19/111-24/52078-НЗПРАП від 16.09.2024, в розмірі 3029 грн 12 коп.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку у спрощеному провадженні, не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Вирок за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку у спрощеному провадженні протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути оскаржений до Київського апеляційного суду з врахуванням особливостей, передбачених статтею 394 КПК України.

Вирок суду, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст.ст. 381, 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі подання апеляції після прийняття рішення Київським апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1