Справа № 304/1753/24 Провадження № 1-кс/304/768/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2024 року м. Перечин

Слідчий суддя Перечинського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 , подане на підставі матеріалів досудового розслідування, внесених до ЄРДР за № 0000002 від 04 липня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 201-4 КК України, про арешт майна,

У С Т А Н О В И В :

прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням на підставі матеріалів кримінального провадження, внесених до ЄРДР за № 0000002 від 04 липня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 201-4 КК України, про накладення арешту на тимчасово вилучені під час обшуку 03 жовтня 2024 року за адресою: АДРЕСА_1 майно, а саме мобільний телефон марки «Samsung Galaxy S23» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , що захищений системою логічного захисту (паролем) та належить ОСОБА_4 .

Клопотання мотивує тим, що територіальним управлінням БЕБ у Закарпатській області здійснюється досудове розслідування даного кримінального провадження, під час якого встановлено, що 02 липня 2024 року о 01.30 год мешканець Закарпатської області ОСОБА_4 , керуючи транспортним засобом марки «Мерседес Бенц» моделі «Спрінтер», р/н НОМЕР_3 , у напрямку митного поста «Дякове» на пункт пропуску «Дякове Халмеу» Закарпатської митниці, намагався перемістити через митний кордон України в Румунію тютюнові вироби (підакцизні товари) у кількості 19 200 пачок, орієнтованою вартістю 1 152 000 грн, що є значним розміром, з приховуванням від митного контролю. Прокурор вказує, що з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, 03 жовтня 2024 року органом досудового розслідування проведено санкціонований обшук приміщення та господарських будівель за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_5 , де фактично проживає ОСОБА_4 , в ході якого виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Samsung Galaxy S23» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , що захищений системою логічного захисту (паролем). У свою чергу прокурор вважає виявлені у ході обшуку речі матеріальними об`єктами, які є предметами та засобами вчинення кримінального правопорушення і, як наслідок, мають значення речових доказів вчиненого злочину. Вказує, що за постановою від 04 жовтня 2024 року вилучене майно визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні. Враховуючи викладене, прокурор, посилаючись на норми кримінального процесуального закону, що визначають питання речових доказів та арешту майна, вказує, що у органу досудового розслідування є підстави та розумні підозри вважати, що вилучені речі, дозвіл на вилучення яких надано ухвалою слідчого судді, мають значення для встановлення істини у даному кримінальному провадженні, можуть бути доказами під час досудового розслідування та судового розгляду, а також необхідні для забезпечення належного проведення судових криміналістичних експертиз, проведення слідчих (розшукових) дій з їх використанням. Відтак не заборона на відчуження та розпорядження транспортним засобом може призвести до його зникнення, пошкодження або настання інших наслідків, що можуть перешкодити досудовому розслідуванню, а тому у органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вилучене під час обшуку майно, тому просить клопотання задовольнити.

У судове засіданні прокурор не з`явився, однак подав заяву, в якій клопотання підтримав у повному обсязі та просив задовольнити, а також просив розглянути таке без його участі. Додатково вказував на те, що ОСОБА_4 належним чином повідомлений про місце, дату та час розгляду даного клопотання.

Власник майна у судове засідання також не з`явився, про місце, дату та час розгляду клопотання повідомлявся у встановленому законом порядку.

На підставі ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не проводиться.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши надані матеріали, зваживши доводи викладені у клопотанні, слідчий суддя прийшов до такого висновку.

Пунктом 4 частини 2 статті 36 КПК України передбачено, що прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений доручати слідчому, органу досудового розслідування проведення у встановлений прокурором строк слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій або давати вказівки щодо їх проведення чи брати участь у них, а в необхідних випадках особисто проводити слідчі (розшукові) та процесуальні дії в порядку, визначеному цим Кодексом.

Абзац 2 частини 5 статті 171 КПК України визначає, що у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

З протоколу обшуку видно, що такий здійснювався 03 жовтня 2024 року із 07.25 до 08.50 год; клопотання подане до суду 04 жовтня 2024 року.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 цього Кодексу під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 цього Кодексу арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 вказаної статті передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як видно з матеріалів клопотання, органом досудового розслідування відділом детективів із розслідування кримінальних проваджень у сфері інтелектуальної власності, віртуальних активів та у митній сфері Підрозділу детективів Територіального управління БЕБ у Закарпатській області з 04 липня 2024 року здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000002 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 201-4 КК України (а. к. 5).

За змістом клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що 02 липня 2024 року о 01.30 год мешканець Закарпатської області ОСОБА_4 , керуючи транспортним засобом марки «Мерседес Бенц» моделі «Спрінтер», р/н НОМЕР_3 , у напрямку митного поста «Дякове» на пункт пропуску «Дякове Халмеу» Закарпатської митниці, намагався перемістити через митний кордон України в Румунію тютюнові вироби (підакцизні товари) у кількості 19 200 пачок, орієнтованою вартістю 1 152 000 грн, що є значним розміром, з приховуванням від митного контролю.

У межах досудового розслідування даного кримінального провадження органом досудового розслідування 03 жовтня 2024 року проведено санкціонований обшук житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_4 , в ході якого виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Samsung Galaxy S23» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 (а. к. 7-11, 12-15).

Як видно з матеріалів клопотання постановою детектива Територіального управління БЕБ у Закарпатській області ОСОБА_6 про визнання речовими доказами від 04 жовтня 2024 року вилучене під час обшуку майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000002 від 04 липня 2024 року (а. к. 16-17).

Зі змісту ч. 2 ст. 173 КПК України вбачається, що при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5)розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Враховуючи всі наведені вище обставини, на переконання слідчого судді, наразі наявні підстави для накладення арешту на вилучений мобільний телефон з метою збереження речових доказів, оскільки такий може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, та могли бути набуті кримінально протиправним шляхом.

На підставі наведеного слідчий суддя прийшов до висновку, що прокурором доведено, що вилучений під час огляду мобільний телефон відповідно до положень ст. 170 КПК України відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, постановою детектива від 04 жовтня 2024 року визнаний речовим доказом, має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, оскільки може бути використаний як доказ події кримінального правопорушення, доведення вини осіб, які його вчинили, та інших обставин, що підлягають доказуванню під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000002 від 04 липня 2024 року.

Аналізом положень ч. 2, 3 ст. 170 КПК України встановлено, що майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

На думку слідчого судді, таке втручання органів досудового розслідування у права і свободи особи, є розумним та пропорційним меті кримінального провадження.

Враховуючи викладене, слідчий суддя прийшов до висновку про наявність достатніх правових підстав для арешту мобільного телефону, враховує можливість використання як доказу у даному кримінальному провадженні, оскільки за його допомогою може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.

Частиною 5 статті 173 КПК України передбачено, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно.

Нормами частини 4 статті 173 КПК України передбачено, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

При цьому, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (ч. 11 ст. 170 КПК).

Керуючись ст. 36, 131, 132, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

клопотання прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 , подане на підставі матеріалів досудового розслідування, внесених до ЄРДР за № 0000002 від 04 липня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 201-4 КК України, про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на вилучений під час обшуку 03 жовтня 2024 року за адресою: АДРЕСА_1 , мобільний телефон марки «Samsung Galaxy S23» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , що захищений системою логічного захисту (паролем) та належить ОСОБА_4 , заборонивши користуватися та розпоряджатися вказаним майном.

Виконання зазначеної ухвали покласти на прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Згідно із ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Роз`яснити, що відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти діб з моменту її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1