Справа№621/2968/24
Провадження №1-кс/621/475/24
УХВАЛА

Іменем України

05 серпня 2024 року м. Зміїв

Слідчий суддя Зміївського районного суду Харківської області ОСОБА_1 , за участю: секретаря - ОСОБА_2 , прокурора - ОСОБА_3 , розглянувши клопотання прокурора Зміївського відділу Чугуївської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна,

в с т а н о в и в:

02.08.2024 прокурор Зміївського відділу Чугуївської окружної прокуратури ОСОБА_3 під час досудового розслідування кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000501 від 01 серпня 2024 року за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 Кримінального кодексу України, звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, а саме: транспортний засіб - автомобіль Volkswagen Touareg, реєстраційний номер " НОМЕР_1 ", власником, якого є ОСОБА_4 , та яким на час дорожньо-транспортної пригоди керувала ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання скеровано до суду засобами поштового зв`язку "Укрпошта" 01.08.2024.

В обґрунтування клопотання зазначено, що досудовим розслідуванням встановлено, що 31 липня 2024 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем Volkswagen Touareg, реєстраційний номер " НОМЕР_1 " та рухаючись по автодорозі Т21-01 13 км+54,5 м. від с. Соколове Чугуївського району Харківської області в сторону м. Зміїв Чугуївського району Харківської області, виїхала за межі дороги та здійснила наїзд на дерево, внаслідок чого останній було спричинено тілесні ушкодження.

Відомості за даним фактом внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 серпня 2024 року за №0000501 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 Кримінального кодексу України.

В ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди 31.07.2024 було виявлено та вилучено: автомобіль Volkswagen Touareg, реєстраційний номер " НОМЕР_1 ", з механічними ушкодженнями внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , належить ОСОБА_4 , а фактичним власником якого є ОСОБА_5 ..

Постановою слідчого вказаній транспортний засіб визначений речовим доказом в рамках кримінального провадження № 0000501 та передано на зберігання до ВП № 2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області.

Прокурор ОСОБА_3 під час судового розгляду підтримав клопотання з підстав, викладених у ньому.

Власники майна - ОСОБА_4 та фактичний володілець майна ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлялися належним чином. Заяв про відкладення судового розгляду, письмових заперечень з приводу клопотання до суду не надходило.

Неявка учасників не перешкоджає проведенню розгляду клопотання.

Враховуючи незаявлення прокурором клопотання про фіксування, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося, що відповідає положенням частини 4 статті 107 Кримінального процесуального кодексу України.

Слідчий суддя, розглянувши клопотання, вислухавши думку прокурора, дослідивши додані до клопотання документ, дійшов наступного.

Згідно з частиною 1 статті 172 Кримінального процесуального кодексу України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

На підтвердження клопотання надано копії матеріалів кримінального провадження: витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000501 від 01 серпня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 Кримінального кодексу України; копії рапортів старшого інспектора ВП № 2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 від 31.07.2024; копії письмових пояснень ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 від 31.07.2024; копію протоколу огляду дорожньо-транспортної пригоди від 31.07.2024; копію Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, серії НОМЕР_2 ; копію постанови про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 01.08.2024.

Згідно з пункту 7 частини 2 статті 131 Кримінального процесуального кодексу України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до частини 5 статті 132 Кримінального процесуального кодексу України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до частини 1 статті 170 Кримінального процесуального кодексу України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно вимог пункту 1 частини 2 статті 170 Кримінального процесуального кодексу України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом частини 3 статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 98 Кримінального процесуального кодексу України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Приписами частин 10, 11 статті 170 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до частини 2 статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Метою накладання арешту на майно, зазначене у клопотанні, є збереженням речових доказів, а саме запобігання їх приховування, зникнення, втрати, знищення або перетворення, відчуження.

Підставою для арешту майна є те, що наявні достатні підстави вважати, що вилучене майно є речовими доказами, що зберегли на собі сліди злочину та містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Наданими до клопотання доказами підтверджується наявність підстав для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, передбачених статтею 132 Кримінального процесуального кодексу України.

Відсутні підстави вважати, що транспортний засіб щодо якого вимагається арешт, вилучено з порушенням процесуальних норм.

Клопотання прокурора про накладення арешту на тимчасово вилучене майно відповідає вимогам частини 2 статті 171 Кримінального процесуального кодексу України.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

Крім того, слідчий суддя роз`яснює, що у відповідності до статті 174 Кримінального процесуального кодексу України, за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника чи володільця майна, якщо вони доведуть, що потреба у застосуванні такого заходу відпала, арешт майна може бути скасовано повністю або частково.

Керуючись статтями 107, 131, 132, 170, 172, 173, 369-372 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора Зміївського відділу Чугуївської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна - задовольнити.

Накласти арешт, який полягає у забороні відчуження та розпорядження на вилучений під час огляду місця дорожньо-транспортної пригоди 31.07.2024 автомобіль Volkswagen Touareg, реєстраційний номер " НОМЕР_1 ", власником, якого є ОСОБА_4 , та яким на час дорожньо-транспортної пригоди керувала ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала про арешт тимчасово вилученого майна підлягає виконанню негайно слідчим СВ ВП №2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_10 , який здійснює досудове розслідування в даному кримінальному провадженні та на якого покладено обов`язок визначення місця зберігання тимчасово вилученого майна, щодо якого застосовано арешт.

Роз`яснити особам, які не були присутні під час розгляду клопотання, що вони не позбавлені можливості звернутись до суду у передбаченому законом порядку з клопотанням про скасування арешту майна.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів зі дня її оголошення.

Слідчий суддя: