Справа № 501/2455/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2024 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі :

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

представниці служби у справах дітей Чорноморської міськради Одеського району Одеської області ОСОБА_6

законної представниці неповнолітнього правопорушника ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в смт. Овідіополь, в режимі відеоконференції клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні № 0000243 від 16.03.2024 р. відносно неповнолітнього правопорушника ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Чорноморська, Одеської області, українця, громадянина України, учня ІІІ-го курсу 206 групи Чорноморського морського фахового коледжу ОНМУ, холостого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою : АДРЕСА_2 , за вчинення суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, -

ВСТАНОВИВ :

4 липня 2024 р., до Овідіопольського райсуду Одеської області згідно ухвали ОАС від 26.06.2024 р. надійшло клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру відносно неповнолітнього правопорушника ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за вчинення суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, затвердженого Чорноморською окружною прокуратурою Одеської області в якому, прокурор просить суд, застосувати до неповнолітнього правопорушника ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 примусовий захід виховного характеру у виді застереження, звільнивши його від кримінальної відповідальності та закрите відносно Кота кримінальне провадження за ч. 1 ст. 289 КК України, мотивуючи це тим, що 15.03.2024 р., приблизно о 20:35 год., неповнолітній ОСОБА_10 , знаходячись біля магазину студії квитів « ІНФОРМАЦІЯ_3 » за адресою : АДРЕСА_3 , умисно, із корисливих мотивів, з метою незаконного володіння припаркованим поряд з магазином мопедом марки «Yamaha Jog» модель «SA16» чорного кольору, об?ємом двигуна НОМЕР_1 № рами НОМЕР_2 , що належить потерпілому ОСОБА_11 , не маючи ні реального, ні уявного права на керування вказаним мопедом, зняв його з підніжки та взявши його за кермо, відкотив мопед з місця парковки, тим самим привів мопед в рух, прокотивши його через прохід між вказаним магазином та магазином «АТБ» за адресою : АДРЕСА_3 , тим самим незаконно заволодівши мопедом марки «Yamaha Jog» модель «SA16» чорного кольору, об?ємом двигуна НОМЕР_1 № рами НОМЕР_2 та в подальшому, з вказаним мопедом з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши тим самим потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду в сумі 18004,80 грн.

Таким чином, неповнолітній ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 скоїв суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, а саме: незаконне заволодіння транспортним засобом.

В судовому засіданні прокурор Чорноморської окружної прокуратури Одеської області підтримала своє клопотання, яке просила суд задовольнити, з яким погодилися неповнолітній правопорушник ОСОБА_10 , визнавши вину та вищевказані обставини скоєного ним суспільно небезпечного діяння, а також, його законна представниця та захисник, і проти чого не заперечувала представниця Чорноморської міськради Одеського району Одеської області.

Потерпілий ОСОБА_11 в судове засідання не з?явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, надіславши до суду клопотання, в якому, просив суд провести судове засідання без його участі, задовольнивши клопотання прокурора про застосування відносно неповнолітнього ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 примусові заходи виховного характеру, звільнивши його від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 289 КК України.

Заслухавши думку учасників процесу, суд вважає, що клопотання слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 КК України - кримінальній відповідальності підлягають особи, яким до вчинення злочину виповнилося шістнадцять років.

Згідно із ст. 105 КК України, неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання. У цьому разі суд застосовує до неповнолітнього такі примусові заходи виховного характеру:

1) застереження;

2) обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього;

3) передача неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють, чи під нагляд педагогічного або трудового колективу за його згодою, а також окремих громадян на їхнє прохання;

4) покладення на неповнолітнього, який досяг п`ятнадцятирічного віку і має майно, кошти або заробіток, обов`язку відшкодування заподіяних майнових збитків;

5) направлення неповнолітнього до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків до його виправлення, але на строк, що не перевищує трьох років. Умови перебування в цих установах неповнолітніх та порядок їх залишення визначаються законом.

До неповнолітнього може бути застосовано кілька примусових заходів виховного характеру, що передбачені у частині другій цієї статті. Тривалість заходів виховного характеру, передбачених у пунктах 2 та 3 частини другої цієї статті, встановлюється судом, який їх призначає.

Суд може також визнати за необхідне призначити неповнолітньому вихователя в порядку, передбаченому законом.

Частиною 2 Постанови Пленуму ВСУ № 2 від 15.05.2006 р. «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, судам роз?яснено, що в кожному випадку вирішення питання про відповідальність неповнолітнього за злочин невеликої або середньої тяжкості необхідно обговорити можливість застосування до нього примусових заходів виховного характеру замість кримінального покарання.

Відповідно до чинного законодавства примусові заходи виховного характеру можна застосовувати до особи, яка у віці від 14 до 18 років учинила злочин невеликої або середньої тяжкості, а також до особи, котра у період від 11 років до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, учинила суспільно небезпечне діяння, що має ознаки дії чи бездіяльності, передбачених Особливою частиною Кримінального кодексу України.

У відповідності до ч. 1 ст. 292 КПК України клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру має відповідати вимогам статті 291 цього Кодексу, а також містити інформацію про захід виховного характеру, який пропонується застосувати.

Приписами ст. 498 КПК України передбачено, що кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Умовами ст. 499 КПК України передбачено, що досудове розслідування у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру здійснюється згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом. Таке досудове розслідування здійснюється слідчим, який спеціально уповноважений керівником органу досудового розслідування на здійснення досудових розслідувань щодо неповнолітніх. Під час досудового розслідування проводяться необхідні процесуальні дії для з`ясування обставин вчинення суспільно небезпечного діяння та особи неповнолітнього. Участь захисника у кримінальному провадженні є обов`язковою. За відсутності підстав для закриття кримінального провадження прокурор затверджує складене слідчим або самостійно складає клопотання про застосування до неповнолітнього примусових заходів виховного характеру і надсилає його до суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ст. 500 КПК України - судовий розгляд здійснюється в судовому засіданні за участю прокурора, законного представника, захисника та представників служби у справах дітей і уповноваженого підрозділу органів Національної поліції, якщо вони з`явилися або були викликані в судове засідання, згідно із загальними правилами цього Кодексу. Судовий розгляд завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів виховного характеру або про відмову в їх застосуванні.

Згідно із ст. 501 КПК України, під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує такі питання:

1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння;

2) чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від одинадцяти років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння;

3) чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме.

Якщо під час судового розгляду не буде доведено однієї з обставин, передбачених у пункті 1 або 2 частини першої цієї статті, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову у застосуванні примусових заходів виховного характеру і закрити кримінальне провадження.

Ухвала, постановлена за наслідками розгляду клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру, може бути оскаржена в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Одночасно з цим, відповідно до ст. 502 КПК України, ухвалою суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться спеціальна навчально-виховна установа, неповнолітній може бути достроково звільнений від примусового заходу виховного характеру в порядку, передбаченому цим Кодексом. Ухвала суду може бути постановлена за наслідками клопотання неповнолітнього, його захисника, законного представника або прокурора, якщо поведінка неповнолітнього під час перебування у навчально-виховній установі свідчить про його перевиховання. Під час розгляду клопотання суд з`ясовує думку ради спеціальної навчально-виховної установи, в якій перебуває неповнолітній, щодо можливості його дострокового звільнення від примусового заходу виховного характеру.

Частинами 2,3 статті 497 КПК України передбачено, що з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, клопотання про застосування до неповнолітнього обвинуваченого примусових заходів виховного характеру може бути складене і надіслане до суду за умови, що неповнолітній обвинувачений та його законний представник проти цього не заперечують. Під час судового розгляду суд за наявності підстав, передбачених частиною першою цієї статті, може прийняти рішення про застосування до неповнолітнього обвинуваченого примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Враховуючи, що відповідно до ст. 498 КПК України, неповнолітній ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вперше вчинив суспільно небезпечне діяння у віці 17 років, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, і не досяг віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність за вказаний нетяжкий злочин, який він вчинив вперше, повністю визнав свою вину та щиро кається у скоєному, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, характеризується позитивно за місцем проживання та навчання, навчаючись на ІІ-му курсі Чорноморського морського фахового коледжу ОНМУ, на обліку у лікаря нарколога та психіатра, а також на обліку в службі у справах дітей Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області та секторі ювенальної превенції ВП № 1 ОРУП № 2 в Одеській області не перебуває, добровільно та повністю, через свою матір відшкодував потерпілому матеріальну шкоду, а також, під час досудового розслідування, неповнолітній ОСОБА_10 брав участь у медіації у вказаному кримінальному провадженні і згідно угоди за її результатами від 13.05.2024 р. за участю підозрюваного Кота та його законної представниці (матері) ОСОБА_8 , потерпілого ОСОБА_11 і у присутності захисника та медіатора ГО «Фокус права» ОСОБА_12 , результатом якої стало складання вказаного клопотання прокурором, а тому, на думку суду, стосовно неповнолітнього ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 необхідно застосувати примусові заходи виховного характеру, звільнивши його від кримінальної відповідальності із закриттям кримінального провадження.

Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає клопотання обґрунтованим відповідно до приписів ст. 105 КК України та ст. 501 КПК України, і таким, що підлягає задоволенню.

На підставі ст. 124 КПК України - з законної представниці неповнолітнього ОСОБА_13 на користь держави належать стягненню судові витрати за залучення експертів для проведення судової товарознавчої експертизи в сумі 1000 грн., як підтверджених документально.

Керуючись ст.ст. 27,124,291,292,501,503,512-513 КПК України, Постановою Пленуму ВСУ № 2 від 15.05.2006 р. «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру», суд, -

УХВАЛИВ :

1.Клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру відносно неповнолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за вчинення суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України задовольнити ;

2.Застосувати до неповнолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - примусові заходи виховного характеру у виді застереження, звільнивши його від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 289 КК України та кримінальне провадження відносно нього закрити ;

3.Стягнути з законної представниці неповнолітнього ОСОБА_13 на користь держави судові витрати за залучення експертів для проведення судової товарознавчої експертизи в сумі 1000 грн.

Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду Одеської області на протязі 30 днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1