В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 серпня 2024 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Ужгород кримінальне провадження №0000435, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.06.2023 року, про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгород Закарпатської області, громадянина України, українця, з середньою спеціальною освітою, офіційно не працюючого, неодруженого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, -

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника адвоката ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

У зв?язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти на підставі ст. 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року №133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року №2119-IX, Указом від 18 квітня 2022 року №259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року №2212-1X, та Указом від 17 травня 2022 року №341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року №2263-IX), продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб, який був введений із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, воєнний стан в Україні продовжено з 05:30 23 серпня 2022 року строком на 90 діб, - до 21 листопада 2022 року. Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №757/2022 3 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.

21 вересня 2022 року ОСОБА_3 , будучи засуджений Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п?ять) років, на підставі ст. 75 КК України звільнений судом від відбуття покарання з іспитовим строком 2 роки, на шлях виправлення і перевиховання не став і вчинив новий злочин.

Так, 27 березня 2023 року, у невстановлений досудовим розслідуванням час але не пізніше 13.06 години, ОСОБА_3 , повторно, діючи в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, прагнучи задовольнити особисті потреби за рахунок незаконного вилучення майна, з корисливим мотивом, з метою заволодіння чужим майном, реалізуючи раптово виниклий умисел, спрямований на крадіжку, вважаючи що робить це непомітно для потерпілого та інших осіб, тобто діючи таємно, шляхом вільного доступу, перебуваючи в орендованій квартирі (договір оренди житла від 13 лютого 2023 року) за адресою: АДРЕСА_2 , незаконно, безоплатно та поза волею власника вилучив телевізор марки «Samsung» UE43T5300UXUA, ринкова вартість якого становить, згідно висновку експерта 12 200 гривень, тобто викрав чуже майно. Після чого ОСОБА_3 розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України визнав та пояснив, що з лютого 2023 по червень 2023 у потерпілої ОСОБА_6 орендував квартиру за адресою: АДРЕСА_2 . На початку весни 2023 через відсутність коштів для оплати за оренду виніс з вказаної квартири телевізор власниці марки «Samsung», і здав його в ломбард. Так як у нього не було паспорта він звернувся до знайомого ОСОБА_7 і попросив щоб він здав вказаний телевізор в ломбард на свій паспорт, на що останній погодився, заніс телевізор в ломбард, а отримані за нього кошти передав йому. Вказані кошти він передав власниці орендованої квартири як сплату за оренду квартири. Про те, що він заклав у ломбарді її телевізор власниці квартири не повідомляв, думав що зможе його викупити. Однак викупити вказаний телевізор в ломбарді до 05.06.2023 йому не вдалося. Власниця після закінчення строку договору оренди прийшовши у свою квартиру виявила відсутність телевізора і звернулася в поліцію. Вказав, що вину визнає і розкаюється у вчиненому.

Окрім визнання обвинуваченим вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, його винуватість у вчиненні вказаного кримінального правопорушення повністю підтверджується сукупністю наданих стороною обвинувачення, досліджених та перевірених під час судового розгляду доказами, яким надано належну оцінку.

Так, потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні 21.02.2024 дала показання про те, що ОСОБА_3 у період з 11.02.2023 по 05.06.2023 орендував належну їй квартиру за адресою: АДРЕСА_2 . 05.06.2023 вона приїхала у вказану квартиру, оскільки ОСОБА_3 повідомив їй, що хочуть з`їжджати. Коли вона прийшла у квартиру то дружина ОСОБА_3 сама повідомила їй про відсутність плазмового телевізора, сказала, що її чоловік ОСОБА_3 відніс його в ремонт, щоб прикріпити до нього кріплення для монтування на стіну. ОСОБА_3 в той час у квартирі не було, він прийшов через деякий час, та після спілкування з ним про те куди подівся телевізор, вона вирішила викликати поліцію. В цей же день обвинувачений в поліції написав розписку, що поверне їй телевізор або кошти за нього. Вони через два дні домовились зустрітися, однак ОСОБА_3 не прийшов, і на телефонні дзвінки не відповідав, оскільки телефон у нього був вимкнутий. Телевізор їй не повернуто і кошти також. Зазначила, що цивільний позов не заявляла.

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні 27.03.2024 дав показання про те, що десь весною 2023 до нього звернувся ОСОБА_3 та попросив на свій паспорт здати в ломбард телевізор, оскільки він не мав паспорта, на що він погодився. Також, ОСОБА_3 говорив що за тиждень або два поверне гроші за телевізор і його забере. Також зазначив, що ОСОБА_3 приїхав за ним на транспортному засобі коли під`їхали до ломбарду на АДРЕСА_3 , обвинувачений вийняв з багажного відділення автомобіля телевізор, який був запакований у коробці і передав йому, він заніс вказаний телевізор в ломбард, а отримані кошті передав ОСОБА_3 .

Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 05.06.2023, встановлено, що старший дізнавач СД відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області капітан поліції ОСОБА_8 прийняв усну заяву від ОСОБА_6 про кримінальне правопорушення. Із змісту заяви слідує, що заявниця ОСОБА_6 просить прийняти міри до орендаря квартири, яка перебуває на праві приватної власності у заявниці та розташована за адресою: АДРЕСА_2 , а саме ОСОБА_3 , який за період найму вищезазначеного житлового приміщення самовільно розпорядився майном що перебувало у квартирі, а саме плазмовим телевізором «Samsung» UE, мотивував свої дії тим, що у зв`язку з поломкою даного телевізора віддав його в сервіс для ремонту. Вартість вказаного телевізора вказана 14 299 грн.

Протоколом огляду місця події від 05.06.2023 року, який проведений слідчим СВ Ужгородського ВП №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_9 на підставі добровільного дозволу ОСОБА_6 працівникам поліції на огляд належного їй квартирного приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , який проведено у період часу з 19 год. 40 хв. до 20 год. 30 хв. та Ілюстративною таблицею до протоколу ОМП від 05.06.2023 в с. Минай встановлено, що об`єктом огляду було приміщення двокімнатної квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , на першому поверсі вищевказаного багатоквартирного житлового будинку. Під час огляду виявлено та вилучено: 1 відрізок клейкої стрічки зі слідами пап. ліній рук з міжкімнатних дверей кімнати №1, упаковано до паперового конверту НПУ; 5 відрізків склейкої стрічки скотч зі слідами папілярних ліній рук з внутрішньої сторони дверей кімнати №1, які упаковано до паперового конверту НПУ (т.2 а.с.18-23, 24-36).

Розпискою ОСОБА_3 від 05.06.2023 на ім`я начальника Відділу поліції №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області, в якій зазначив, що зобов`язується повернути 07.06.2023 телевізор марки «Samsung», який він 02.06.2023 відніс на ремонт, у разі не повернення зобов`язується виплатити вартість.

Фіскальним чеком СОМFY від 14.02.2023 у якому вказана вартість, яка була сплачена за придбаний телевізор «Samsung», а саме 14299,00 грн.

Договором оренди житлового приміщення від 13.02.2023, згідно якого ОСОБА_6 (Орендодавець) та ОСОБА_3 (Орендар) уклали цей договір про наступне: Орендодавець передає, а Орендар приймає в оренду (строкове платне користування) житлову квартиру за адресою АДРЕСА_2 , а також побутову техніку, меблі та інші предмети домашнього ужитку. Орендар приймає Приміщення в оренду для проживання. Разом з Орендарем будуть проживати: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_3 . Відповідно до п.1.5 Договору передача Приміщення та Майна в оренду не спричиняє переходу власності на них. Передача Приміщення та Майна в Суборенду заборонена. У п.6.2 договору зазначено, що передача Приміщення у користування Орендарю та повернення з оренди, оформляється Актом прийняття-передачі. Вказаний договір підписаний сторонами: Орендодавець ОСОБА_6 та Орендарем ОСОБА_3 .

Актом прийняття-передачі Приміщення згідно Договору оренди від 13 лютого 2022р., з якого слідує, що Орендодавець передав, а Орендар прийняв Приміщення за адресою АДРЕСА_2 , та в переліку меблів та побутової техніки, прийнятих Орендарем, серед іншого вказано телевізор. Даний акт містить підписи Орендодавця - ОСОБА_6 та Орендаря ОСОБА_3 .

Копією договору купівлі-продажу квартири від 20.09.2018 року, за яким ОСОБА_13 «Продавець» та ОСОБА_6 «Покупець» уклали цей Договір, відповідно до умов якого Продавець передає у власність (продає), а Покупець приймає у власність належну Продавцю квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Висновком експерта №СЕ-19/107-23/5622-ТВ від 13.06.2023 за результатами судової товарознавчої експертизи, проведеної на підставі постанови від 08.06.2023 винесеної слідчим ОСОБА_9 у вказаному кримінальному провадженні, складеним судовим експертом Закарпатського НДКЦ МВС України ОСОБА_14 та додатками до вказаного висновку, встановлено що досліджуваним об`єктом являється телевізор марки «Samsung» UE43T5300UXUA. Ринкова вартість телевізор марки «Samsung» UE43T5300UXUA, бувшого у використанні, з урахуванням ознак зносу станом цін на 02.06.2023 становить 12 200,00 грн.

Висновком експерта №СЕ-19/107-23/6895-ТВ від 17.07.2023 за результатами судової товарознавчої експертизи, проведеної на підставі постанови від 13.07.2023 винесеної слідчим ОСОБА_9 у вказаному кримінальному провадженні, складеним судовим експертом Закарпатського НДКЦ МВС України ОСОБА_14 та додатками до вказаного висновку, яким встановлено що досліджуваним об`єктом являється телевізор марки «Samsung» UE43T5300UXUA. Ринкова вартість телевізор марки «Samsung» UE43T5300UXUA, бувшого у використанні, з урахуванням ознак зносу станом цін на 27.03.2023 становить 12 200,00 грн.

Запитом слідчого СВ ОСОБА_15 вих.: 7700/106/25/1-2023 від 29.06.2023 який адресований ПТ «Ломбард «Фінанс», якому серед іншого просив надати інформацію чи закладався до їх установи телевізор ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у період часу з 01.03.2023 по 02.06.2023 та відповіддю на запит №387/07 від 04.07.2023, в якій зазначено, що гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вказаний період часу дійсно звертався до ломбардного відділення ПТ «Ломбард «Фінанс», з приводу закладу телевізору марки «Samsung» UE43T5300», а саме: 27.03.2023 о 13:06:37, адреса ломбардного відділення - АДРЕСА_3 , на який 14.04.2023 звернено стягнення та реалізовано.

Аналізуючи зібрані у кримінальному провадженні та досліджені під час судового розгляду докази в сукупності за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального правопорушення, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд визнає їх належними та допустимими доказами для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінальним процесуальним законодавством.

Недопустимості доказів згідно вимог ст.ст. 87-89 КПК України судом не встановлено, оскільки всі докази встановлені, зібрані та перевірені органом досудового розслідування, та судом, відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства України. Істотних порушень прав та свобод людини, визначених ст. 87 КПК України, судом не встановлено. Досліджені в судовому засіданні письмові докази відповідають вимогам щодо їх отримання, проведення та оформлення, складені уповноваженими процесуальними особами відповідно, узгоджуються між собою, та не викликають сумнівів у суду. Порушень вимог КПК України, які б могли спростувати висновки суду під час розгляду справи, судом встановлено не було.

Судом не встановлено таких доказів, на яких ґрунтується доказування вини обвинуваченого ОСОБА_3 які були б отримані внаслідок істотного порушення прав і свобод людини, та не встановлено підстав, які б призвели до визнання їх недопустимими.

Під час судового розгляду стороною захисту не заявлялось клопотання щодо визнання будь-яких доказів сторони обвинувачення очевидно недопустимими. Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачений КПК України, суду надано не було.

Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом, що встановлено ст. 22 КПК України.

Під час судового розгляду прокурор від допиту свідка ОСОБА_16 відмовився.

Всебічно вивчивши матеріали кримінального провадження та безпосередньо дослідивши кожний наданий доказ як окремо, так їх сукупність у взаємозв`язку, суд вважає, що вина ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується належними та допустимими доказами, такими, що узгоджуються між собою, та доведена поза розумним сумнівом.

Враховуючи вищевикладене та фактичні обставини справи, суд вважає доведеним, що в діях ОСОБА_3 наявний склад кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

Обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Крім цього, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст.12 КК України, є тяжким злочином, вчиненим умисно, ставлення ОСОБА_3 до вчиненого, яке полягає у визнанні винуватості, дані про особу обвинуваченого, який має зареєстроване місце проживання, не одружений, офіційно не працює, згідно відповіді №349 по медичну допомогу в КНП «Закарпатський обласний медичний центр психічного здоров`я та медицини залежностей» не звертався, відповідно до відповіді КНП «Центральна міська клінічна лікарня» УМР № 528/01-6 від 19.04.2022 ОСОБА_3 у період з 13.08.2021 по теперішній час за медичною допомогою не звертався та на стаціонарному лікуванні не знаходився, згідно вимоги у ДІТ ГУНП в Закарпатській області від 27.06.2023 раніше судимий, так вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 серпня 2022 року ОСОБА_3 засуджено за ч. 4 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання із випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки та покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК України; вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.04.2024 року (справа №308/22314/23), яким ОСОБА_3 за ч.4 ст.185 КК України на підставі ст. 71 КК України остаточно призначено покарання у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Також суд враховує, що мати ОСОБА_3 ОСОБА_17 , 1970 р.н. має захворювання цукровий діабет та має другу групу інвалідності, що підтверджується копією довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією, серія 12 ААГ №295100, яка встановлена до 01 грудня 2024 року.

У відповідності до ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Виходячи з наведеного, заслухавши думку прокурора, який просив призначити обвинуваченому покарання за ч.4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, та враховуючи покарання за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.04.2024 року, на підставі ч.4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років два місяці, думку обвинуваченого, його захисника, який в дебатах просив остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років один місяць, з урахуванням принципу законності, справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання, достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, в межах санкції ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

При цьому, при визначенні того, які з правил призначення остаточного покарання (за сукупністю злочинів чи за сукупністю вироків) підлягають застосуванню за наявності іншого обвинувального вироку (вироків) щодо цієї ж особи, слід керуватися саме часом постановлення попереднього вироку, а не часом набрання ним законної сили, а відтак якщо злочин (злочини), за який (які) засуджено особу в цьому кримінальному провадженні, було вчинено до постановлення попереднього вироку, то остаточне покарання призначається за правилами, передбаченими ч.4 ст.70 КК (за сукупністю злочинів) (постанова Верховного Суду від 1 червня 2020 року у справі № 766/39/17 (провадження № 51-8867кмо18).

У відповідності до вимог ч.4 ст.70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Так, згідно ч. 1 ст. 70 КК України При сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Як встановлено судом, обвинувачений ОСОБА_3 був засуджений вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області 16.04.2024 року (справа №308/22314/23) за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України, до призначеного судом покарання за цим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Мукачівського міськрайонного суду від 21.09.2022 року і остаточно до відбуття ОСОБА_3 призначено покарання у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

У цьому провадженні кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 185 КК України ОСОБА_3 вчинено до постановлення вироку у справі 308/22314/23, відтак остаточне покарання призначається за правилами, передбаченими ч.4 ст.70 КК (за сукупністю кримінальних правопорушень).

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про необхідність призначення ОСОБА_3 покарання на підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань за даним вироком та за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.04.2024 року (справа №308/22314/23), та призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років два місяці.

Питання про долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Щодо запобіжного заходу.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.08.2023 (справа № 308/13910/23) відносно ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби з 22 год. 00 хв. по 06 год. 00 хв. , без застосування електронних засобів контролю, та покладено ряд обов`язків. Встановлено строк дії ухвали про тримання ОСОБА_3 під домашнім арештом, в межах строку досудового розслідування, але не більше двох місяців, тобто до 24 вересня 2023 року включно.

Прокурор з клопотанням про продовження чи обрання іншого запобіжного заходу обвинуваченому у вказаному кримінальному провадженні не звертався, підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу суд не вбачає.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України з обвинуваченого слід стягнути в дохід держави процесуальні витрати за проведення Закарпатським НДЕКЦ МВС України судової товарознавчої експертизи №СЕ-19/107-23/5622-ТВ від 13.06.2023 року в розмірі 1195,00 грн. та судової товарознавчої експертизи №СЕ-19/107-23/6895-ТВ від 17.07.2023 року в розмірі 717,00 грн.

Керуючись ст. ст. 349, 373-374, 381-382 КПК України, ст. ст.12, 50, 185 КК України суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання з покаранням, призначеного за даним вироком та вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.04.2024, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 2 (два) місяці.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з часу його фактичного затримання, а саме з 24.11.2023.

Стягнути із ОСОБА_3 в дохід держави процесуальні витрати за проведення Закарпатським НДЕКЦ МВС України товарознавчої експертизи №СЕ-19/107-23/5622-ТВ від 13.06.2023 року, та судової товарознавчої експертизи №СЕ-19/107-23/6895-ТВ від 17.07.2023 року в розмірі 1912 (однієї тисячі дев`ятсот дванадцять) грн. 00 коп.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його оголошення учасниками процесу до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Ужгородського міськрайонного

суду Закарпатської області ОСОБА_1