Справа 288/1620/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2024 року . селище Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в селищі Попільня Житомирської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000075 від 07 червня 2024 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець села Ходорків, Попільнянського району, Житомирської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

що обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 358, частиною 4 статті 358 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Попільнянського районного суду Житомирської області перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , що обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 358, частиною 4 статті 358 КК України.

Ухвалою Попільнянського районного суду Житомирської області від 08 липня 2024 року вищезазначений обвинувальний акт був призначений до розгляду у підготовчому судовому засіданні.

В підготовчому судовому засіданні 24 жовтня 2024 року захисник обвинуваченого ОСОБА_5 надала клопотання, в якому просить повернути обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 , що обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 358, частиною 4 статті 358 КК України, прокурору, так як обвинувальний акт та обвинувачення, що викладено в ньому сформований на припущеннях та відомостях, що не відповідають дійсності, жодним чином не підтверджені та відповідні підтверджуючи документи не містяться в реєстрі матеріалів досудового розслідування в кримінальному провадженні №0000075 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.06.2024 р., а саме: в обвинувальному акті зазначено, що «в достовірно невстановлений час та день вересня місяця 2021 року ОСОБА_4 через мережу інтернет знайшов контакти невідомої особи, з якою домовився», «в подальшому через месенджер «Viber» ОСОБА_4 передав свої особисті дані», «перерахував грошові кошти на банківську карту невстановленої особи», «невстановлена слідством особа...в невстановлений слідством час та день вересня місяця 2021 року через українську приватну компанію з логістики « ІНФОРМАЦІЯ_2 » надіслала ОСОБА_4 » посвідчення та «у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на підроблення посвідчення тракториста- машиніста за попередньою змовою групою осіб». Як вже зазначено вище, обвинувальний акт не містить виклад всіх фактичних обставин, які неодноразово озвучувались, а зазначені факти які не мали місця, зокрема ствердження про мережу інтернет, Viber та перерахунок коштів на банківську картку, все це не відповідає дійсності і нічим не підтверджені. Важливо також зауважити про те, що повернення обвинувального акту не передбачає поновлення завершеного досудового розслідування.

Обвинувачений та його захисник в підготовчому судовому засіданні підтримали дане клопотання та просили його задовольнити.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання захисника обвинуваченого, на що надав письмові заперечення, також просить призначити справу до судового розгляду по суті.

Суд, вислухавши учасників справи, дослідивши клопотання захисника обвинуваченого, заперечення прокурора та матеріали кримінального провадження, приходить до наступного висновку.

За змістом положень статей 110, 290, 291 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким завершується досудове розслідування, складається слідчим та затверджується прокурором після повідомлення підозрюваного та захисника про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.

Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Завданням підготовчого провадження є перевірка наявності підстав для призначення судового розгляду, в якому суд зобов`язаний перевірити матеріали кримінального провадження, з`ясувати достатність правових підстав для прийняття судових рішень, передбачених частиною третьою статті 314 КПК України.

Порядок складання обвинувального акту, відомості, які має містити обвинувальний акт та документи, які додаються до обвинувального акту передбачено ст. 291 КПК України. Інших вимог, яким має відповідати обвинувальний акт, КПК України не встановлено.

Тобто, для ухвалення рішення про повернення обвинувального акта прокурору з підстав його невідповідності вимогам КПК, суд має встановити невідповідність форми чи змісту такого обвинувального акта положенням статті 291 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором.

Даний обвинувальний акт складено 04 липня 2024 року слідчим СВ Відділення поліції № 2 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області майором поліції ОСОБА_6 та затверджено 04 липня 2024 року прокурором Попільнянського відділу Коростишівської окружної прокуратури ОСОБА_3 у відповідності до вимог кримінально-процесуального законодавства, а саме згідно з положеннями ст. 291 КПК України. В обвинувальному акті відображено всі необхідні відомості, які він має містити, зокрема анкетні відомості обвинуваченого, викладені всі фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, вказана правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статтю закону України про кримінальну відповідальність та сформульовано обвинувачення.

Щодо формулювання обвинувачення на припущеннях, суд зазначає, що обставини, на які в своєму клопотанні посилається захисник, як на підставу для повернення обвинувального акту прокурору, можуть бути підтверджені, або спростовані виключно під час судового розгляду кримінального провадження по суті у судовому засіданні. Питання щодо правильності кваліфікації дій обвинуваченого також може бути вирішено судом за наслідками судового розгляду. Обговорюючи обґрунтованість вказаної підстави, суд враховує, що прокурором та органом досудового розслідування були зібрані всі необхідні докази для складення обвинувального акту відносно ОСОБА_4 , а тому підстави для проведення яких-небудь додаткових слідчих дій у органу досудового розслідування були відсутні.

Доводи сторони захисту про те, що обвинувальний акт та обвинувачення, що викладені в ньому, сформовані на припущеннях та відомостях, що не відповідають дійсності, суд до уваги не приймає, оскільки зміст ст. 291 КПК України розширеному тлумаченню не підлягає і прокурор, відповідно до вимог кримінального процесуального закону, виклав у обвинувальному акті всі обставини кримінального правопорушення, які він вважав встановленими, і відповідно цим обставинам формулювання обвинувачення, тому суд не вправі в ході підготовчого судового засідання надавати оцінку змісту зазначеним прокурором відомостям у даному процесуальному документі та формулюванню обвинувачення.

В доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

У міжнародних джерелах права, зокрема в Конвенції, йдеться про те, що однією із гарантій права на справедливий суд, відповідно до п. «а» частини третьої ст.6, є негайна та детальна поінформованість зрозумілою для обвинуваченого мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього. При цьому є пріоритетним неформальне розуміння поняття «обвинувачення».

Отже, посилання сторони захисту на те, що прокурором в обвинувальному акті не викладені фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, тому встановити суть обвинувачення неможливо, суд не бере до уваги, оскільки вказане спростовується матеріалами провадження та на даній стадії кримінального провадження суд не наділений повноваженнями надавати оцінку викладеним у обвинувальному акті фактичним обставинам, які підлягають встановленню та дослідженню в ході судового розгляду.

Крім того, захисник в клопотанні зазначає, що обвинувальний акт та обвинувачення, що викладені в ньому, сформований на припущеннях та відомостях, що не відповідають дійсності, жодним чином не підтверджені та відповідні підтверджуючі документи не містяться в реєстрі матеріалів досудового розслідування в даному кримінальному провадженні.

Проте суд зазначає, що згідно з ч. 4 ст.110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні визначені у статті 91 КПК України. Так, згідно із частиною першою цієї статті у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження (частина друга статті 91 КПК України).

Частиною першою статті 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Системний аналіз вказаних положень процесуального закону дозволяє прийти до висновку про те, що на відміну від процесуальних рішень слідчого, прокурора, що оформлюються постановами, і які відповідно до частини п`ятої статті 110 КПК України мають бути вмотивованими, а рішення слідчого судді, відповідно до частини другої статті 110, статті 370 КПК України, до того ж і обґрунтованими, таке важливе процесуальне рішення, як обвинувальний акт відповідно до частини другої статті 291 КПК України не повинно містити ні обґрунтування, ні мотивування. Тобто, серед іншого, в обвинувальному акті лише викладаються фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення (пункт 5 частини другої 2 статті 291 КПК України). Отже, будь-яких обґрунтувань, мотивування на підтвердження викладених в обвинувальному акті обставин, КПК України не передбачає.

Відтак, посилання в обвинувальному акті на будь-які докази з метою доведеності встановлення певних обставин, викладених в обвинувальному акті, слід визнати порушенням засад верховенства права, змагальності та безпосередності дослідження доказів, оскільки таке фактично ставить вже на цій стадії провадження сторону захисту у нерівноправне у зрівнянні зі стороною обвинувачення становище через розкриття сутності доказів стороною обвинувачення до початку судового розгляду кримінального провадження по суті.

Таким чином, обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 містить необхідні відомості, передбачені ч. 2 ст. 291 КПК України. Виходячи зі змісту ст. ст. 314-315 КПК України, встановлення та доведення обставин скоєння злочину, кваліфікація дій обвинуваченого, не може бути предметом судового розгляду на стадії підготовчого судового засідання, оскільки вказані питання підлягають вирішенню судом під час судового розгляду.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, єдиним процесуальним документом, що підлягає дослідженню судом під час підготовчого судового засідання, є обвинувальний акт. Додатки до обвинувального акта, визначені ч. 4 ст. 291 КПК України, не є і не можуть бути предметом судового контролю під час підготовчого судового засідання. Кримінальний процесуальний кодекс не визначає наявність недоліків у реєстрі матеріалів досудового розслідування як підставу для повернення обвинувального акту прокурору.

Дотримання та виконання органом досудового розслідування та прокурором інших вимог КПК України є предметом дослідження та оцінки під час судового розгляду, а не під час підготовчого провадження.

Суд не може передчасно, без дослідження будь-яких доказів, надавати оцінку обставинам, викладеним в обвинувальному акті та ставити їх існування під сумнів, як того вимагає захисник.

Крім того, своїми доводами про те, що встановлені в обвинувальному акті фактичні дані кримінального правопорушення суперечать формуванню обвинувачення, захисник фактично порушує питання про узгодженість викладення в обвинувальному акті фактичних обставин справи з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, а також питання про її обґрунтованість, які не можуть бути предметом розгляду у підготовчому судовому засіданні.

У відповідності до правової позиції касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладену у постанові від 03.07.2019 року по справі № 273/1053/17, відповідно до якої кримінальний процесуальний закон не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг та повертати за наслідком підготовчого судового засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого, визначення ж обсягу обвинувачення при направленні обвинувального акту до суду належить виключно до повноважень прокурора.

Таким чином, зазначені захисником обвинуваченого підстави для повернення обвинувального акту, не є істотними та такими, що є перешкодою для прийняття судом рішення відповідно до вимог статті 314 КПК України та призначення кримінального провадження до судового розгляду.

Отже, за наведених обставин в задоволенні клопотання захисника обвинуваченого належить відмовити.

Угод про визнання винуватості чи про примирення у порядку статей 468-475 КПК України до суду не надійшло. Підстав для закриття кримінального провадження не вбачається. Підстав для повернення обвинувального акту, направлення обвинувального акту для визначення підсудності не встановлено. Дане кримінальне провадження підсудне Попільнянському районному суду Житомирської області.

За результатами підготовчого судового засіданні суд вважає можливим призначити судовий розгляд по кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 , що обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 358, частиною 4 статті 358 КК України у відкритому судовому засіданні.

В підготовчому судовому засіданні будь-яких інших клопотань, які перешкоджають призначенню судового розгляду, не заявлено, від сторін кримінального провадження клопотань щодо обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу не надійшло.

На підставі вищевикладеного, вислухавши учасників кримінального провадження, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання захисника, та вважає, що є достатні підстави для призначення судового розгляду.

Керуючись статтями 110, 290, 291, 314-316, 369-372 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про повернення обвинувального акту в кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 , що обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 358, частиною 4 статті 358 КК України відмовити.

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту та доданих до нього матеріалів у кримінальному провадженні за № 0000075 від 07 червня 2024 року відносно ОСОБА_4 , що обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 358, частиною 4 статті 358 КК України, у відкритому судовому засіданні на 06 листопада 2024 року на 10.00 годину в залі суду Попільнянського районного суду Житомирської області за участю прокурора, обвинуваченого та захисника.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Попільнянського

районного суду ОСОБА_1