КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

підозрюваної ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києвіапеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваної ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києвавід 02 серпня 2024 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 02.08.2024 задоволено клопотання начальника відділення № 1 СВ Голосіївського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_10 , погоджене прокурором Голосіївської окружної прокуратури ОСОБА_11 , та застосовано відносно підозрюваної ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 19 год. 10 хв. 28.09.2024.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваної ОСОБА_7 інший запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.

В апеляційній скарзі захисник зазначав, що оскаржувана ухвала є незаконною, необгрунтованою та невмотивованою, а тримання під вартою ОСОБА_7 є свавільним та безпідставним.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваної ОСОБА_7 , яка приймала участь в судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку із ДУ "Київський слідчий ізолятор", та її захисника

____________________________________________________________________________________

Справа № 752/12364/24 Слідчий суддя - ОСОБА_12

Апеляційне провадження № 11-сс/824/5604/2024 Суддя-доповідач - ОСОБА_1

ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 та просили її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається із матеріалів судового провадження, слідчим відділом Голосіївського УП ГУ НП в м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000805 від 22.03.2024 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 303 КК України.

Згідно даних протоколу затримання від 01.08.2024, ОСОБА_7 цього ж дня о 21 год. 40 хв. затримано на підставі п. 1 ч. 1 ст. 208 КПК України.

02.08.2024 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у незаконному придбанні та зберіганні з метою збуту, та у незаконному збуті психотропних речовин, вчиненому повторно, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 2 ст. 307 КК України; у незаконному придбанні та зберіганні з метою збуту, та у незаконному збуті психотропних речовин, в особливо великих розмірах, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 3 ст. 307 КК України; та у сутенерстві, вчиненого щодо кількох осіб, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 2 ст. 303 КК України.

02.08.2024 начальник відділення № 1 СВ Голосіївського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_10 звернувся до слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва з клопотанням, погодженим прокурором Голосіївської окружної прокуратури ОСОБА_11 , в якому просив застосувати до підозрюваної ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб.

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 02.08.2024 задоволено клопотання слідчого та застосовано відносно підозрюваної ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 28.09.2024.

З такими висновками слідчого судді суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Як убачається з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Застосовуючи щодо підозрюваної ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчим суддею встановлено, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні нею кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 303 КК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Як вважає колегія суддів, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, оцінюючи їх достатність для висновку про причетність ОСОБА_7 до інкримінованих їй кримінальних правопорушень, дійшов обґрунтованого висновку про те, що обставини викладені у повідомленні про підозру у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих кримінальних правопорушень обґрунтовано підтверджується сукупністю даних, які наведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах.

Крім того, слідчим суддею визнано доведеними вказані у клопотанні слідчого ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, враховуючи обставини кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 , тяжкість покарання, що загрожує підозрюваній у разі визнання її винуватою, дані про особу підозрюваної, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим у клопотанні доведено існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме можливості підозрюваної переховування від органів досудового розслідування та суду, перешкодити кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу відносно підозрюваної ОСОБА_7 , оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, на даному етапі досудового розслідування, не забезпечить виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків та не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

При цьому, застосувавши до підозрюваної запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до положень п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України не визначив їй розмір застави, оскільки ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

У рішенні «Летельє проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначив, що національні судові органи повинні брати до уваги усі обставини справи, та зважати на наявність суспільного інтересу, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

З наведеного убачається, що слідчим суддею враховано обставини кримінального провадження в сукупності з даними про особу підозрюваної, які вказують на можливість останньої вчиняти дії, передбачені п.п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, в зв`язку з чим відносно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який, на думку колегії суддів, у сукупності з існуючими ризиками, даними про особу підозрюваної, тяжкістю інкримінованих їй кримінальних правопорушень, є обґрунтованим, та підстав для застосування до підозрюваної іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів не вбачає.

Наявність обставин, які б давали підстави вважати про достатність застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 , аніж тримання під вартою, колегією суддів не встановлено під час перегляду оскаржуваної ухвали.

Наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 зазначених кримінальних правопорушень.

Долучені до клопотання слідчого матеріали містять достатні дані, які вказують на причетність підозрюваної до вчинення інкримінованих їй кримінальних правопорушень.

При цьому, слід зазначити, що для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Сукупність матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для застосування щодо підозрюваної запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Також, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про доведеність існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, враховуючи обставини, тяжкість та ступінь суспільної небезпеки кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 , дані про особу підозрюваної в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим у клопотанні ризику можливості підозрюваної переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки достатніх стримуючих факторів, які б свідчили про протилежне, в матеріалах справи відсутні.

Крім того, з огляду на те, що ОСОБА_7 не має постійного місця роботи, а отже не має стабільного джерела доходів, не виключена ймовірність того, що остання, перебуваючи на волі, може вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Колегія суддів погоджується з доводами сторони обвинувачення про існування інших наведених у клопотанні ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваної, вірогідність настання яких, з огляду на характер та обставини інкримінованих їй дій, є досить високою.

Що стосується посилання апелянтів під час апеляційного розгляду на дані про особу підозрюваної, яка раніше не судима, має міцні соціальні зв`язки, наявність на утриманні двох малолітніх дітей, то ці обставини були враховані слідчим суддею при розгляді клопотання, проте вказані обставини не свідчать про зменшення ступеню існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та не є достатньою підставою для застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Долучені під час апеляційного розгляду характеризуючі матеріали та медичні документи ОСОБА_7 , не можуть слугувати самостійною підставою для застосування до підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу, оскільки відсутні відомості медичного характеру, які б вказували на неможливість підозрюваної утримуватись під вартою та неможливість, у разі необхідності, отримання нею необхідного лікування в умовах слідчого ізолятора.

Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваної ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києвавід 02 серпня 2024 року,- без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3