У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2024 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

прокурор: ОСОБА_3 ,

засуджений: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Державної установи «Білоцерківська виправна колонія №35» Міністерства юстиції України клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про приведення у відповідність згідно чинного законодавства вироку Чернігівського апеляційного суду від 22.03.2024,

У С Т А Н О В И В:

До Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 про приведення вироку Чернігівського апеляційного суду від 22.03.2024 у відповідність до вимог Закону України від 18.07.2024 № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів".

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 , підтримав подане клопотання та просив його задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні щодо клопотання засудженого про звільнення його від призначеного покарання у зв`язку з декриміналізацією вчинених ним діянь в частині епізодів крадіжок за вироком Щорського районного суду Чернігівської області від 17.01.2024 не заперечував.

Вислухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та матеріали особової справи засудженого, суд приходить до наступних висновків.

Згідно із ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Пунктом 2 частини 2 статі 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, у разі необхідності вирішення, зокрема, питань, передбачених пунктом 13 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Так, 09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX.

Згідно вказаного Закону № 3886- ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, кримінальна відповідальність настає у випадку якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Положеннями частини 1 статті 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (частина 6 статті 3 КК України).

За загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

У силу ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07.10.2024 у справі № 278/1566/21 було зроблено висновок щодо декриміналізації викрадення чужого майна шляхом крадіжки та наголошено, що Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-ІХ, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені Законом № 3886-ІХ, мають зворотну дію в часі.

Пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України передбачено, що, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу ІV цього кодексу для відповідного року.

Підпункт 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначає, що податкова соціальна пільга визначається у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

З викладеного вбачається, що два неоподатковуваних мінімума доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи.

В судовому засіданні встановлено, що вироком Чернігівського апеляційного суду від 22.03.2024 вирок Щорського районного суду Чернігівської області від 17.01.2024 скасовано в частині призначеного покарання, на підставі ч. 1 ст. 71, ст. 72 КК України приєднано частково невідбуте покарання за вироком Щорського районного суду Чернігівської області від 07.09.2023, а також приєднано покарання за вироком Щорського районного суду Чернігівської області від 18.01.2023 та призначено остаточне покарання у виді 5 років 4 місяців позбавлення волі.

Так, згідно вироку Щорського районного суду Чернігівської області від 18.01.2023 вбачається, що ОСОБА_4 , вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 111-1 КК України, який не підлягає декриміналізації.

Згідно вироку Щорського районного суду Чернігівської області від 07.09.2023 вбачається, що ОСОБА_4 , вчинив злочини, передбачені ст. 356, ч. 1 ст. 190 КК України, при цьому злочин за ст. 356 КК України не підлягає декриміналізації, а злочин за ч. 1 ст. 190 КК України він вчинив у 2023 році, вартість майна, яке було предметом кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 190 КК України, становила 5102,70 грн. (1550 грн., + 1550 грн., + 2002,70 грн.).

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць встановлено в розмірі 2684 гривні.

Таким чином, два неоподаткованих мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, що відповідно станом на 2023 рік становить 2684 гривні.

Зважаючи на те, що ОСОБА_4 , за період з 25.05.2023 по 30.06.2023 завдав майнової шкоди ОСОБА_5 , на загальну суму 5102,70 грн., (згідно вироку Щорського районного суду Чернігівської області від 07.09.2023) тобто сума завданої шкоди є більшою від 2-х неоподаткованих мінімумів доходів громадян, встановлених у 2023 році, то відповідальність за вчинені ним діяння не підпадає під ст. 51 КУпАП як дрібне викрадення чужого майна, а відтак караність такого діяння законом не усунена.

Суд звертає увагу, що засуджену особу можна звільнити від покарання за конкретною частиною та статтею КК України, а не за окремим епізодом, який входить до складу кримінального правопорушення. А всі діяння, винним у вчиненні яких визнано ОСОБА_4 за вироком Щорського районного суду Чернігівської області від 07.09.2023 за ч. 1 ст. 190 КК України, вчинені ним з єдиним умислом, шляхом вчинення аналогічних діянь впродовж певного періоду часу та відносно одного і того ж потерпілого, тобто є продовжуваним злочином в розумінні ч. 2 ст. 32 КК України.

Крім того, згідно вироку Щорського районного суду Чернігівської області від 17.01.2024 ОСОБА_4 вчинив злочини, передбачені за ст. 356, ч. 4 ст. 185 КК України, при цьому злочин за ст. 356 КК України не підлягає декриміналізації, а злочин за ч. 4 ст. 185 КК України, він вчинив у 2023 році, вартість майна, яке було предметом кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 185 КК України, становила по епізодам відповідно: 2571,33 грн., 2183,95 грн., 13665 грн., 1308,15 грн., 2806,32 грн.

Отже, враховуючи, що вартість майна, яке було предметом злочинів, вчинених ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК України, згідно вироку Щорського районного суду Чернігівської області від 17.01.2024 по епізодам в сумі 13665 грн., та 2806,32 грн., становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, встановлених станом на 1 січня звітного року, у якому було скоєно злочин, отже вказані діяння відповідно до вимог Закону України № 3886-ІХ залишаються кримінально-караними на теперішній час.

Враховуючи вищезазначене, внесені законодавцем зміни призвели до часткової декриміналізації діяння і дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Таким чином, суд вважає необхідним застосувати зворотну дію у часі Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX, яким внесені зміни до законодавства в частині розмежування відповідальності за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати від кримінально караного діяння, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями Кримінального кодексу України за принципом визначення граничного розміру викраденого майна у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за вчинення якого особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

Частина 2 ст. 74 КК України встановлює кримінально-правовий наслідок зворотної дії закону, що скасовує кримінальну протиправність діяння. Якщо злочин декриміналізовано після набуття законної сили вироком суду, яким особа засуджена за такий злочин із призначенням їй покарання, вона має бути негайно звільнена від призначеного судом покарання. Це, зокрема, означає, що, якщо особа відбуває призначене їй покарання - вона звільняється від його невідбутої частини.

При цьому суд саме звільняє засудженого від відбування покарання, а не приводить вирок суду у відповідність до нового Закону, оскільки таке приведення у випадку декриміналізації діянь, за які особа була засуджена, фактично є скасуванням або зміною вироку, що виходить за межі повноважень суду, який не ухвалював зазначений вирок, на стадії його виконання.

Отже враховуючи, що згідно вироку Чернігівського апеляційного суду від 22.03.2024 вирок Щорського районного суду Чернігівської області від 17.01.2024 скасовано в частині призначеного покарання, на підставі ч. 1 ст. 71, ст. 72 КК України приєднано частково невідбуте покарання за вироком Щорського районного суду Чернігівської області від 07.09.2023, а також приєднано покарання за вироком Щорського районного суду Чернігівської області від 18.01.2023 та призначено остаточне покарання у виді 5 років 4 місяців позбавлення волі. При цьому злочини за вказаними вироками за ст. 356 КК України не підлягають декриміналізації, а також злочин за ч. 1 ст. 190 КК України згідно вироку Щорського районного суду Чернігівської області від 07.09.2023 не підлягає декриміналізації, а злочини за ч. 4 ст. 185 КК України за вироком Щорського районного суду Чернігівської області від 17.01.2024 підлягають частковій декриміналізації по окремим епізодам, які не впливають вцілому на призначене покарання, у зв`язку з викладеним суд дійшов висновку про звільнення ОСОБА_4 , від призначеного покарання за вироком Чернігівського апеляційного суду від 22.03.2024 в частині приєднаного покарання за вироком Щорського районного суду Чернігівської області від 17.01.2024 за епізодами від 05.06.2023 на суму 2571,33 грн., від 01.08.2023 на суму 2183,95 грн., від 20.10.2023 на суму 1308,15 грн., вважати ОСОБА_4 , таким, що засуджений вироком Чернігівського апеляційного суду від 22.03.2024 без урахування епізодів крадіжок від 05.06.2023, 01.08.2023, 20.10.2023 за вироком Щорського районного суду Чернігівської області від 17.01.2024, до покарання у виді 5 років 4 місяців позбавлення волі.

Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 22.08.2024 у справі № 567/507/23 (провадження № 51-7110 км 23), щодо набуття чинності змін до законодавства України в частині визначення розміру вартості викраденого майна, за яке передбачено адміністративну відповідальність, що, як наслідок, впливає на розмір матеріальної шкоди, у разі заподіяння якої настає кримінальна відповідальність, а також з висновком про застосування відповідних частин статей 185, 190, 191 КК України з урахуванням положень Закону № 3886-IX, зробленим об`єднаною палатою Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду в постанові від 07.10.2024 у справі № 278/1566/21.

За таких обставин, клопотання засудженого є таким, що підлягає задоволенню частково.

На підставі викладеного, керуючись вимогами Закону України № 3886-IX від 18.07.2024, ст. 74 КК України, ст. ст. 376, 537, 539 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про приведення у відповідність згідно чинного законодавства вироку Чернігівського апеляційного суду від 22.03.2024, - задовольнити частково.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного покарання за вироком Чернігівського апеляційного суду від 22.03.2024 в частині приєднаного покарання за вироком Щорського районного суду Чернігівської області від 17.01.2024 за епізодами крадіжок від 05.06.2023, 01.08.2023, 20.10.2023, у зв`язку з усуненням караності діяння.

Вважати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що засуджений вироком Чернігівського апеляційного суду від 22.03.2024 без урахування епізодів крадіжок від 05.06.2023, 01.08.2023, 20.10.2023 за вироком Щорського районного суду Чернігівської області від 17.01.2024, до покарання у виді 5 років 4 місяців позбавлення волі.

В іншій частині клопотання відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом семи днів з дня її оголошення.

СуддяОСОБА_6