Справа № 159/3450/22 Провадження №11-кп/802/706/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду кримінальне провадження №0000203 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 11 жовтня 2024 року в частині продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, з 11 жовтня 2024 року до 09 грудня 2024 року включно, з визначеним раніше розміром застави,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Ковельського міськрайонного суду Волинської області перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 10.02.2022 року за № 0000203 про обвинувачення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України.

У судовому засіданні прокурором подано клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на 60 днів. Клопотання обґрунтовані наявністю щодо обвинувачених ризиків, передбачених п.1 та п.5 ч.1 ст.177 КПК, які не зменшились, у зв`язку з чим доцільним є продовжити строк тримання під вартою.

Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 11.10.2024 року продовжено щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, з 11.10.2024 року до 09.12.2024 року включно.

Заставу визначену ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 08.06.2023 року щодо ОСОБА_7 залишено попередню в сумі 603900 (шістсот три тисячі дев`ятсот) гривень. У разі внесення застави у вказаній сумі вирішено звільнити ОСОБА_7 з-під варти та покласти на нього обов`язки: не відлучатися з міста Луцьк Волинської області без дозволу суду; з`являтись за викликом до суду; повідомляти суд про зміну місця свого проживання.

Ці зобов`язання застосовуються до обвинуваченого на строк два місяці з моменту застосування запобіжного заходу у вигляді застави. У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також у разі, якщо обвинувачений ОСОБА_7 відлучиться з міста Луцьк Волинської області без дозволу суду; будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить причини своєї неявки; не повідомить суд про зміну місця свого проживання застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 вважає ухвалу суду незаконною. Посилається на те, що недоведеність прокурором продовження існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які потягнули застосування до його підзахисного виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Зазначає на те, що відсутній висновок обґрунтованості вказаної підозри ОСОБА_7 до вчинення злочину. Крім цього, суд першої інстанції не надав жодної оцінки й тому, що матір обвинуваченого має важкий діагноз і постійно перебуває на амбулаторному, періодично стаціонарному лікуванні та потребує постійного стороннього догляду. Просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою обрати запобіжний захід для ОСОБА_7 не пов`язаний із триманням під вартою.

Відповідно до вимог ч.4 ст.422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження.

Обвинувачений та його захисник будь-яких клопотань про розгляд кримінального провадження за їх участі до суду не подавали. Не подано ним також і клопотань про відкладення розгляду провадження.

В судове засідання прокурор не з`явився. Клопотань про відкладення розгляду справи не подавав суду.

Заслухавши доповідача, який виклав суть судового рішення та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Метою запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Наявність «обґрунтованої підозри» передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин. В той же час, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Приписами ст.197 КПК України регламентовано, що строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею, за умови доведення прокурором в клопотанні, поданому до суду в порядку ст.199 КПК України, обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно положень ст.3 Загальної декларації прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.176-178 КПК України, п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у виді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», запобіжний захід тримання під вартою має застосовуватися лише за крайньою необхідністю і, як останній захід, при наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний чи обвинувачуваний буде намагатися ухилятися від слідства й суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатиме встановленню істини у справі, продовжуватиме злочинну діяльність.

Вимогами ст.177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Матеріалами провадження стверджується, що ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України.

Апеляційний суд вважає, що розглядаючи клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд повинен враховувати вимоги п.п.3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише у передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що підставами для обрання запобіжного заходу та продовження строку тримання під вартою стали наявність обґрунтованої підозри, а метою: запобігання спробам переховуватися від суду, вчинити інші кримінальні правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що з моменту взяття обвинуваченого під варту та до моменту вирішення вказаного клопотання, не змінилися обставини, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого може забезпечити і більш м`який запобіжний захід.

Так, ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, яке згідно з ст.12 КК України відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, зазначені обставини, характер правопорушення вказує на продовження існування раніше визначених ризиків, на даний час в рамках кримінального провадження триває судовий розгляд.

Апеляційний суд вважає, що продовжуючи ОСОБА_7 винятковий запобіжний захід, суд першої інстанції врахував як обставини, передбачені ст.184 КПК України, так і обставини, визначені ст.199 КПК України.

Тому, з урахуванням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_7 та тяжкості інкримінованого йому діяння, віку та стану його здоров`я, відсутність медичних документів в підтвердження неможливості утримання обвинуваченого в слідчому ізоляторі, апеляційний суд вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим ст.177 КПК України.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що матір обвинуваченого має важкий діагноз і постійно перебуває на амбулаторному, періодично стаціонарному лікуванні та потребує постійного стороннього догляду, ризики у кримінальному провадженні не зменшують та на правильність висновку щодо необхідності продовження до обвинуваченого саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не впливають.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст.376, 405, 407, 422-1 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргузахисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 11 жовтня 2024 року в частині продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, з 11 жовтня 2024 року до 09 грудня 2024 року включно, з визначеним раніше розміром застави, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та не може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий

Судді