Справа № 739/636/24
Провадження № 1-в/739/41/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2024 року м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

представника ДУ «Новгород-Сіверська УВП (№31)» - ОСОБА_4 ,

засудженого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань в м. Новгород-Сіверський Чернігівської області клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,-

В С Т А Н О В И В:

22.04.2024 року до Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області з Чернігівського апеляційного суду на новий судовий розгляд надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст.ст.81 КК України. В обґрунтування клопотання засуджений ОСОБА_5 зазначає, що він був засуджений вироком Семенівського районного суду Чернігівської області від 23.05.2018 року в справі №744/199/18 за ч.2 ст.185, ч.2 ст.289 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна. На час звернення з клопотанням він відбув більше 2/3 призначеного судом покарання, а саме 4 роки 2 місяці 5 днів і йому залишилось до кінця строку 9 місяців 26 днів. Спочатку він відбував покарання в ДУ «Бучанська виправна колонія № 85», потім в ДУ «Білоцерківська виправна колонія №35», в ДУ «Коростенська виправна колонія №71», а зараз відбуває покарання в ДУ «Новгород-Сіверська установа виконання покарань (№ 31)». Під час відбування покарання він мав заохочення за сумлінну поведінку і ставлення до праці, навчання, активну участь у роботі самодіяльних організацій, виконанню робіт по благоустрою установи та прилеглої території, характеризувався позитивно. Під час відбування покарання в ДУ «Новгород-Сіверська установа виконання покарань (№ 31)» порушень режиму відбування покарань не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягався, на профілактичному обліку не перебуває, особисті речі тримає в охайному стані, норм санітарії дотримується, до представників адміністрації відноситься ввічливо, законні вимоги виконує, в середовищі ув`язнених, в тому числі в камері конфліктних ситуацій не створює, а тому ОСОБА_5 вважає, що до нього відповідно до вимог ч.2 ст.81 КК України має бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

У судовому засідання засуджений ОСОБА_5 клопотання підтримав, просив його задовольнити, посилаючись на доводи, зазначені у клопотанні, бо вважає, що він підпадає під дію ст.ст.537, 539 КПК України. Прокурор ОСОБА_3 проти задоволення клопотання заперечував, просив суд у задоволенні клопотання відмовити, оскільки згідно ст.81 КК України обов`язковою умовою є вимога щоб засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а згідно відомостей особової справи, засуджений ОСОБА_5 не довів своє виправлення.

Представник Державної установи «Новгород-Сіверська УВП (№31)» ОСОБА_4 , просив суд відмовити у задоволенні клопотання, оскільки засуджений ОСОБА_5 рахується за Коростенською ВК (№71) і тому ДУ «Новгород-Сіверська УВП (№31)» немає жодного відношення до клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення. Також повідомив, що комісією з розгляду питань щодо застосування до засуджених умовно-дострокового звільнення від відбування покарання ДУ «Новгород-Сіверська УВП (№31)» не розглядалось питання щодо можливості представлення ОСОБА_5 до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, з цієї ж причини. Дослідивши матеріали особової справи засудженого, клопотання про умовно-дострокове звільнення, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 з наступних підстав. ОСОБА_5 був засуджений 23.05.2018 року вироком Семенівського районного суду Чернігівської області за ч. 2 ст.185, ч.2 ст.289 КК України, на підставі ч.1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі без конфіскації майна. Ухвалою Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 05.08.2023 року засудженому ОСОБА_5 було зараховано в строк відбування покарання, призначеного вироком Семенівського районного суду Чернігівської області від 23.05.2018 року за ч.2 ст.185, ч.2 ст.289 КК України, період відбуття покарання в установах виконання покарань з 17.01.2019 року по 16.11.2021 року включно. Згідно довідки ДУ «Новгород-Сіверська установа виконання покарань (№31)» №67 від 21.05.2024 року, початок строку покарання ОСОБА_5 - 03.11.2022 року, кінець строку покарання - 04.01.2025 року. Станом на 21.05.2024 року невідбута частина покарання в засудженого складає 7 місяців 14 днів позбавлення волі. Відповідно до характеристики начальника ДУ «Новгород-Сіверська установа виконання покарань (№31)» від 21.05.2024 року, ОСОБА_5 раніше судимий: 1) 26.07.2013 року Семенівським районним судом Чернігівської області за ч. 1 ст. 121 Кримінального кодексу України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років; 2) 25.12.2013 року Семенівським районним судом Чернігівської області за ч. 1 ст. 186 Кримінального кодексу України до покарання у виді штрафу у розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, а на підставі ч. 3 ст. 72 Кримінального кодексу України до остаточного покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, 15 жовтня 2015 року на підставі ухвали Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 07 жовтня 2015 року із застосуванням ст. 81 Кримінального кодексу України звільненого умовно-достроково на невідбутий строк 10 (десять) місяців позбавлення волі; 3) 23.05.2018 року Семенівським районним судом Чернігівської області за ч. 2 ст.185, ч.2 ст.289 КК України, на підставі ч.1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі без конфіскації майна. 13.06.2023 року засуджений ОСОБА_5 прибув для подальшого відбування покарання до ДУ «Новгород-Сіверська установа виконання покарань (№31)», за час перебування в установі зарекомендував себе наступним чином. До засудження в розшуку не перебував. З представниками адміністрації установи поводить себе стримано, у відношенні до адміністрації займає пристосувальницьку позицію. Не заохочувався. До своїх обов`язків по відношенню до праці ставиться відповідально. По відношенню до робіт з благоустрою відноситься позитивно. Зовнішній вигляд в міру охайний. Намагається дотримуватись правил санітарії та особистої гігієни. Відповідально ставиться до виконання обов`язків чергового - намагається підтримувати належний санітарний стан в приміщенні. Стан здоров`я задовільний. З рідних має матір. Соціально-корисні зв`язки з ними підтримує шляхом телефонних розмов, отриманням посилок та передач. Психоемоційний стан задовільний. Тип нервової системи - середній. Врівноважений. Несамокритичний. Рівень особистої тривожності середній. Суїцидальних намірів не висловлював. З довідки про стягнення та заохочення засудженого вбачається, що станом на 21.05.2024 року ОСОБА_5 має п`ять заохочень у виді подяки, а саме: 1) 29.07.2019 року - за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, начальника УВП №85; 2)15.01.2020 року - за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, начальника УВП №85; 3) 09.04.2020 року - за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, начальника УВП №85; 4) 08.07.2020 року - за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, начальника УВП №85; 5) 03.04.2023 року - за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки «Коростенська виправна колонія (№71). Також, 16.07.2020 року до ОСОБА_5 було застосоване стягнення у виді суворої догани за порушення вимог режиму утримання начальника УВП №85, яке наразі погашене. Відомості вказані у вищезазначеній довідці в повній мірі підтверджуються копіями витягів з наказів начальників установ та копіями подань. Також суду було надано копії догорів цивільно-правового характеру укладених між ДП «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№71)» та ОСОБА_5 , №1218 від 03.02.2023 року - по наданню послуг по розпилюванню круглого лісу на пиломатеріали; №1593 від 08.05.2023 року - по виготовленню альтанки; №1105 від 06.01.2023 року по виконанню підсобних робіт. Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за змістом ст.81 КК України є правом, а не обов`язком суду. Згідно роз`яснень, які містяться в п.1 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» (далі Постанова ВСУ № 2 від 26 квітня 2002 року), умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 Кримінального кодексу України. При цьому, однією із найважливіших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Вирішальне значення має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, ставленні засудженого до вчиненого злочину. Пунктом 2 Постанови ВСУ № 2 від 26 квітня 2002 року визначено, що умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення. Тобто, умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності. У відповідності до положень п. 17 вказаної Постанова ВСУ № 2 від 26 квітня 2002 року суду слід ретельно з`ясувати: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений за весь час відбування покарання і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком. Згідно ч.3 ст.154 Кримінально-виконавчого кодексу України, стосовно засудженого, щодо якого відповідно до статей 81, 82 Кримінального кодексу України може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, орган або установа виконання покарань у місячний термін надсилає клопотання до суду у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством. Адміністрація органу або установи виконання покарань після відбуття засудженим установленого Кримінальним кодексом України строку покарання зобов`язана в місячний термін розглянути питання щодо можливості представлення його до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким. Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_5 дійсно відбув більше двох третин строку покарання, але досліджені в судовому засіданні письмові докази не відображають процес виправлення засудженого ОСОБА_5 протягом всього періоду відбування ним покарання, так з цивільно-правових договорів вбачається, що ОСОБА_5 дійсно в 2023 році виконував певні види робіт, але вказаний період становить менше шести місяців з призначеного 5 річного строку покарання, з дослідженої характеристики також не вбачається, що ОСОБА_5 своєю сумлінню поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, крім того за весь час покарання ОСОБА_5 так і не визнав своєї вини у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, відтак суд вважає, що цілі покарання не досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про неможливість застосування до засудженого ОСОБА_5 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання та вважає клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання таким, що задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.537,539 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - відмовити. Ухвалу може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим з дня вручення копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1

Повний текст ухвали виготовлено 25.10.2024 року о 10.00 год.