ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 638/3742/23 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/999/24 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Умисне вбивство
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника Кас ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду у м.Харків апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 на вирок Дзержинського районного суду м.Харкова від 01 лютого 2024 року у кримінальному провадженні, внесеному 10 листопада 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001114, за обвинуваченням

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вільне Кегичівського району, Харківської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч. 1 ст. 115 КК України.

У С Т А Н О В И Л А :

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини:

Вироком Дзержинського районного суду м.Харкова від 01 лютого 2024 року ОСОБА_9 засуджено за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.

Цим же вироком постановлено стягнути з ОСОБА_9 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової експертизи у сумі 6 984 грн. 86 коп.

Прийняте рішення щодо долі речових доказів.

Згідно вироку суду, відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 08.03.2022 №28 солдат ОСОБА_9 призначений на посаду стрільця 1 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 .

Так, у зв`язку з виконанням завдань за призначенням, пов`язаних із захистом незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України військова частина НОМЕР_1 виконувала завдання за призначенням на території Харківської області.

10 листопада 2022 року приблизно о 15:30 годині, солдат військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_9 , перебуваючи в районі виконання бойових завдань за призначенням на позиції ВОП «Сафарі» 5 км біля Оскільського водосховища східніше від АДРЕСА_2 , геолокація 49.295548:37.548114, вживав алкогольні напої сумісно з військовослужбовцем- старшим солдатом стрільцем військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_10 . В цей час між ними виникла сварка, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, а саме через те, що потерпілий висловлювався лайкою в бік ОСОБА_9 та направляв на нього зброю. В ході сварки у ОСОБА_9 раптово виник умисел, направлений на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині. Діючи з прямим умислом на позбавлення життя ОСОБА_11 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, ОСОБА_9 , перебуваючи у стані алкогольного сп?яніння, здійснив декілька пострілів з закріпленої за ним зброї - автомату АК-74У № НОМЕР_2 , у бік військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_10 .

В результаті вказаних злочинних дій ОСОБА_9 , потерпілий ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження - вогнепальне кульове проникаюче поранення грудей з ушкодженням правої легені, правобічним гемопнемотораксом. За ступнем тяжкості вогнепальне кульове проникаюче поранення грудей з ушкодженням правої легені та правобічним гемопнемотораксом у ОСОБА_10 відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя. Крім того, у ОСОБА_10 мало місце вогнепальне кульове поранення живота з ушкодженням печінки та діафрагми, яке за ступнем тяжкості відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя. Вогнепальне наскрізне кульове поранення м`яких тканин правого передпліччя з ушкодженням судинно-нервового пучка, яке за ступнем тяжкості у ОСОБА_10 відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, яке спричинило тривалий розлад здоров`я понад 3-х тижнів (21 дні).

Таким чином, солдат ОСОБА_9 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення правопорушення до кінця, однак злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки потерпілому було своєчасно надано медичну допомогу.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи осіб, які їх подали.

Захисник Касянов в апеляційній скарзі, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, внаслідок незастосування судом закону, який підлягає застосуванню та невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, а саме не зазначення у судовому рішенні, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші та не взяття до уваги доказів, які могли істотно вплинути на його висновки, просить вирок щодо ОСОБА_9 скасувати і призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

В обґрунтування посилається на те, що висновки суду, викладені в оскаржуваному судовому рішенні, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки ОСОБА_9 не мав умислу на вбивство потерпілого ОСОБА_10 , що також підтверджується тим, що його підзахисний вживав усіх необхідних заходів для того, щоб після нещасного випадку врятувати життя потерпілого, а саме: покликав на допомогу товаришів по службі, медика та активно сприяв наданню медичної допомоги ОСОБА_10 .

Зазначає, що судом залишено поза увагою, що між обвинуваченим та потерпілим відбувся конфлікт, а постріл в бік ОСОБА_10 відбувся випадково, після того, як ОСОБА_9 вирішив поставити автомат на запобіжник.

Висновок суду про відсутність в діях ОСОБА_9 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.414 КК України, є хибним та судом безпідставно залишено без задоволення клопотання сторони захисту, яке було заявлено під час проведення судових дебатів.

Позиції інших учасників судового провадження

Прокурор в судовому засіданні просив апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а вирок суду без змін, оскільки вина обвинуваченого повністю підтверджується наявними та дослідженими судом доказами.

Захисник в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав в повному обсязі та наполягав на її задоволенні.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, зваживши на доводи прокурора, обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів, з урахуванням положень ст.404 КПК України, згідно з якими суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає за таких підстав.

Мотиви суду

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За змістом апеляційної скарги захисник ОСОБА_8 фактично не оскаржує встановлені судом обставини щодо заподіяння саме ОСОБА_9 вогнепальних поранень потерпілому ОСОБА_10 , однак вважає, що діям ОСОБА_9 надана неправильна правова оцінка.

Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги захисника про неправильну правову кваліфікацію дій ОСОБА_9 за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, колегія суддів вважає їх необґрунтованими, виходячи з наступного.

Проаналізувавши матеріали справи, а також зміст оскаржуваного вироку, колегія суддів дійшла висновку, що винуватість ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, повністю та об`єктивно підтверджується дослідженими у ході судового розгляду доказами, які, в свою чергу, є належними, достовірним і допустимими, а також взаємодоповнюючими та, при їх системному аналізі, достатніми для вирішення кримінального провадження.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, під час судового розгляду судом першої інстанції було допитано та надано об`єктивну оцінку показанням, а саме:

- показанням самого обвинуваченого ОСОБА_9 , який в судовому засіданні пояснив, що в день інкримінованих йому подій побачив, що автомат ОСОБА_10 не перебуває на запобіжнику, хотів поставити його на запобіжник, вистрелив та влучив у потерпілого, який знаходився в 10-15 метрах від нього. При цьому, поруч із з ними нікого не було. Після цього покликав на допомогу та разом з усіма підійшов надавати допомогу ОСОБА_10 . Також вказав, що не зміг втримати автомат, оскільки у нього хвора рука;

- показанням свідка ОСОБА_12 , протте, що 10 листопада 2022 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 виник конфлікт, оскільки ОСОБА_10 виражався нецензурною лайкою в сторону ОСОБА_9 , оскільки ОСОБА_10 був досить конфліктною людиною. ОСОБА_9 і ОСОБА_10 знаходились на ВОП «Сафарі», вживали алкогольні напої. ОСОБА_12 пішов на обхід, коли почув, що його кличуть. Прийшов до багаття та побачив, що на траві на спині лежав ОСОБА_10 з пораненнями на руці та 2 вхідними отворами на грудях. Біля нього стояв ОСОБА_9 з автоматом в руках. Кількість пострілів він не чув, оскільки на позиціях постійно пристрілюють автомати, тому міг не звернути увагу на ці звуки. ОСОБА_12 одразу надав ОСОБА_10 медичну допомогу. На місце події прийшов також ОСОБА_13 та ОСОБА_14 Потерпілий брикався, не розумів, що з ним відбувається. В той день ОСОБА_10 і ОСОБА_9 перебували в стані алкогольного сп`яніння. Вказав, що самої події ніхто не бачив. Охарактеризував ОСОБА_9 , як звичайну адекватну людину. Вказав, що ОСОБА_10 постійно провокував конфлікти, ображав всіх та що зі сторони потерпілого постійно була образлива поведінка;

- показанням свідка ОСОБА_14 , про те, що разом зі ОСОБА_12 пішов на обхід, коли почув що кличуть на допомогу. Коли прийшов до багаття, то побачив, що на траві на спині лежав ОСОБА_10 з пораненнями на руці та 2 вхідними отворами на грудях. Біля нього стояв ОСОБА_9 з автоматом в руках. ОСОБА_12 надав медичну допомогу ОСОБА_10 . На місце події прийшов також ОСОБА_13 . Як сталася подія не зрозумів, вказав, що ОСОБА_9 сам зазначив, що стріляв в ОСОБА_10 . Самі постріли не чув, так як постійно проводяться простріли. ОСОБА_9 не пояснював звідки стався конфлікт між ним та ОСОБА_10 ;

- показанням потерпілого ОСОБА_10 , згідно яких в день, коли зазнав тілесних ушкоджень сидів на кухні в бліндажі з ОСОБА_9 та пили горілку. ОСОБА_10 відійшов на відстань близько 10 м від намету в туалет та стояв спиною до ОСОБА_9 , коли почув звук затвору автомата, розвернув тулуб праворуч та в цей час ОСОБА_9 здійснив постріли йому в область живота та руки (правої). Були в нормальних відносинах з ОСОБА_9 . Скільки було пострілів не пам`ятає. Також, не пам`ятає чи відшкодував йому шкоду ОСОБА_9 . Просив не карати суворо ОСОБА_9 .

Отже, з наданих в суді першої інстанції показань свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_14 вбачається, що між обвинуваченим ОСОБА_9 та потерпілим ОСОБА_10 , які разом вживали алкогольні напої, був словесний конфлікт, оскільки ОСОБА_10 був досить конфліктною людиною. При цьому свідки зазначили, що не бачили, як ОСОБА_9 вистрілив у бік потерпілого, оскільки вони знаходились в цей час на обході. Крім того, свідки зазначили, що повернулися на місце події коли почули, що кличуть на допомогу, обвинувачений був з автоматом у руках, а потерпілий ОСОБА_10 лежав на траві з пораненнями. Свідки також зазначили, що саме ОСОБА_12 почав надавити допомогу потерпілому ОСОБА_10 .

Крім того, з пояснень потерпілого ОСОБА_10 також вбачається, що він відійшов на відстань близько 10 м від намету в туалет та стояв спиною до ОСОБА_9 , коли почув звук затвору автомата, після чого розвернувся та в цей час ОСОБА_9 здійснив постріли в його бік, потрапивши в область живота та правої руки.

Свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_14 , а також потерпілий ОСОБА_10 були попереджені судом про кримінальну відповідальність за надання завідома неправдивих показань і стороною захисту не надано будь-яких об`єктивних доказів, що ці свідки і потерпілий надавали завідомо неправдиві показання у цьому кримінальному провадженні чи вони мають намір обмовити обвинуваченого.

Згідно ч.4 ст.95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу, у зв`язку з чим суд першої інстанції вірно обґрунтував свої висновки щодо наявності в діях ОСОБА_9 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, досить змістовними та інформативними показаннями потерпілого ОСОБА_10 та свідків ОСОБА_12 і ОСОБА_14 .

Крім того, суд першої інстанції дійшов висновку, що зазначені показання свідків та потерпілого об`єктивно підтверджуються, узгоджуються та доповнюються ще й відомостями письмових доказів, що досліджені під час судового розгляду, зокрема:

- протоколом огляду місця події та додатками до нього від 10 листопада 2022 року, відповідно до якого проведено огляд у лісосмузі неподалік населеного пункту Комарівка, де в лісових насадженнях виявлено спостережний пункт, де несуть службу військовослужбовці НОМЕР_3 окремого батальйону ТРО. Під час цієї слідчої дії, окрім іншого, виявлено на приблизній відстані 3 м від спорудження вим`яте місце (листя, трава), де виявлено бинт зі слідами РБК, турнікет зі слідами РБК, автомат НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_14 , АКС НОМЕР_5 , який належить ОСОБА_9 , АК74-6320918, який належить ОСОБА_12 , АК74-4487159, який належить ОСОБА_10 , НОМЕР_6 , який належить ОСОБА_13 ;

- протоколом додаткового огляду місця події з додатками від 10 листопада 2022 року, відповідно до якого проведено огляд місця події на ділянці місцевості, розташованій в лісосмузі, на позиці ВОП «Сафарі» 5 км біля Оскільського водосховища, східніше від с. Комарівка. На ділянці з правої сторони розташований бліндаж, вкопаний в ґрунт. Зліва від бліндажу на відстані 5,7 м розташований навіс, під яким є стіл та лавки. Далі за навісом є вогнище, біля якого розташовані саморобні лежаки. Прямо від лежаків розташована лісосмуга та на відстані 10 м на землі виявлено сліди РБК, упаковки від бинтів та лікарських засобів. Зі слів ОСОБА_12 саме на цьому місці він побачив ОСОБА_10 , який лежав поранений. Також при огляді виявлено 4 гільзи з маркуванням 270х92, гільзу з маркуванням 539х90;

- висновком експерта №09-1368/2022, відповідно до якого у ОСОБА_10 виявлено кульове проникаюче поранення грудей з ушкодженням правої легені, правобічним гемопневматораксом. За ступенем тяжкості вогнепальне кульове проникаюче поранення грудей з правобічним гемопневматориксом відноситься до тяжких тілесних ушкоджень небезпечних для життя. Крім того, у ОСОБА_10 мало місце вогнепальне кульове поранення живота з ушкодженням печінки та діафрагми, яке відноситься до тяжких тілесних ушкоджень небезпечних для життя. Вогнепальне кульове поранення м`яких тканин правого передпліччя з ушкодженням судинно-нервового пучка відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, яке спричинило тривалий розлад здоров`я понад 21 день;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 09 січня 2023 року за участю потерпілого ОСОБА_10 , відповідно до якого останній під час даної слідчої дії зазначив, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 сиділи в наметі. ОСОБА_10 відійшов на відстань близько 10 м від намету та стояв спиною до ОСОБА_9 , коли почув звук затвору автомата , розвернув тулуб праворуч та в цей час ОСОБА_9 здійснив постріли в область живота та руки (правої) ОСОБА_10 ;

- висновком експерта №09-97/2023, відповідно до якого тілесні ушкодження у ОСОБА_10 могли утворитись за обставин та механізму, які він вказує у ході проведення слідчого експерименту 09 січня 2023 року;

- висновком судово-психіатричної експертизи №55 від 25 січня 2023 року, відповідно до якого ОСОБА_9 на теперішній час хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки не виявляє. Відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, якому відповідає правопорушення, ОСОБА_9 перебував в стані гострої неускладненої алкогольної інтоксикації, поза хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. Міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_9 на теперішній час, відповідно до свого психічного стану, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

В своїй апеляційній скарзі та під час апеляційного розгляду сторона захисту не оспорює відомості, що містяться в інших письмових доказах, на які послався суд першої інстанції при доведеності вини ОСОБА_9 за пред`явленим обвинуваченням, а також не порушується питання щодо допустимості і достовірності цих доказів, а тому колегія суддів погоджується і наводити вдруге зміст цих письмових доказів вважає недоцільним.

В мотивувальній частині вироку судом наведено переконливі докази на підтвердження вини ОСОБА_9 в інкримінованому йому злочині, розкрито їх зміст та надано їм належну оцінку, з якими також погоджується і колегія суддів.

Твердження сторони захисту про те, що ОСОБА_9 випадково поставив палець на спусковий гачок автомата, в результаті чого при поставці запобіжника в безпечний стан, натиснув на спусковий гачок і зробив автоматичний постріл, пояснюючи це тим, що його рука перебувала в стані перелому і фактично не фіксується після отриманого поранення, що при навантаженні призводить до машинальної дії пальців, на думку колегії суддів, є суб`єктивними та безпідставними, оскільки повністю спростовуються показаннями потерпілого ОСОБА_10 , який зазначив під час свого допиту в суді першої інстанції, що коли він відійшов на відстань близько 10 м від намету в туалет та стояв спиною до ОСОБА_9 , то почув саме звук затвору автомата, тобто ОСОБА_9 здійснив зусилля на приведення вогнепальної зброї у бойовий стан, після чого здійснив постріли в бік потерпілого, потрапивши йому в область грудей, живота та правої руки. При цьому, зазначена версія сторони захисту про випадковий постріл, була також перевірена судом першої інстанції під час судового розгляду, якій надана належна правова оцінка.

Колегія суддів не може погодитись з апеляційними доводами захисника щодо невірної правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_9 за ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України, оскільки відсутні об`єктивні підстави для цього.

Зокрема, зазначені вище показання потерпілого та свідків, які вони надавали під час їх допиту в суді першої інстанції, зважаючи на рівень їх аргументованості, колегія суддів вважає переконливими та послідовними, вони узгоджуються зі всією сукупністю фактичних обставин справи та відомостями письмових доказів у цій справі.

Вирішуючи питання про направленість умислу ОСОБА_9 , колегія суддів вбачає наявність прямого умислу у обвинуваченого на вбивство потерпілого ОСОБА_10 , оскільки перед протиправними діями обвинуваченого у останнього була сварка з потерпілим із-за дій останнього, який висловлювався нецензурною лайкою та направляв зброю в бік обвинуваченого. При цьому, обвинувачений та потерпілий разом вживали алкогольні напої під час цих подій. Після цього конфлікту потерпілий відійшов від обвинуваченого та перебував до останнього спиною, коли почув звук затвору автомата, після чого ОСОБА_9 здійснив саме декілька вистрілів з автомата в бік потерпілого в життєво важливі органи.

При цьому, належить також врахувати, що під час свого допиту в суді першої інстанції свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_14 не зазначали, що їх звав на допомогу обвинувачений ОСОБА_9 , а також вони зазначили, що коли вони повернулися до ОСОБА_9 та потерпілого ОСОБА_10 , то побачили, що останній перебуває на землі з кульовими пораненнями, а у обвинуваченого був в руках автомат.

Крім того, встановлено, що саме свідок ОСОБА_12 почав надавати допомогу пораненому ОСОБА_10 .

Показання потерпілого ОСОБА_10 та вищезазначених свідків також підтверджуються іншими вищезазначеними письмовими доказами, належність та допустимість яких захисник не оспорює в своїй апеляційній скарзі.

Показання потерпілого ОСОБА_10 щодо обставин та механізму утворення у нього тілесних ушкоджень також підтверджується й висновком експерта №09-97/2023.

Окрім цього, колегія суддів враховує знаряддя злочину автомат АК-74У № НОМЕР_2 , який є вогнепальною зброєю та від пострілу з якого може настати смерть людини.

Крім того, апеляційний суд також враховує спосіб заподіяння тілесних ушкоджень та їх локалізацію, кількість самих пострілів (постріли у потерпілого з достатньо близької відстані, як пояснив потерпілий, близько 10 метрів, вогнепальне кульове проникаюче поранення грудей з ушкодженням правої легені, правобічним гемопневматориксом; вогнепальне кульове поранення живота з ушкодженням печінки та діафрагми; вогнепальне кульове поранення м`яких тканин правого передпліччя з ушкодженням судинно-нервового пучка).

При цьому, обвинувачений ОСОБА_9 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення правопорушення до кінця, однак злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки потерпілому було своєчасно надано медичну допомогу.

Стороною захисту не надано будь-яких об`єктивно встановлених даних щодо спростування зазначених відомостей.

Момент виникнення у обвинуваченого ОСОБА_9 умислу та мотиву на позбавлення життя потерпілого ОСОБА_10 чітко зазначений в формулюванні обвинувачення, визнаного судомо доведеним, та в мотивувальній частині оскаржуваного вироку, у зв`язку з чим апеляційні доводи в цій частині є безпідставними та необґрунтованими.

При цьому, колегія суддів бере до уваги роз`яснення, що містяться в п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 07 лютого 2003 р. № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», де зазначено, що для відмежування умисного вбивства від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого (ч. 2 ст. 121 КК України), суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до її настання характеризується необережністю.

Відповідно до ст.15 КК України, замахом на злочин є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення відповідного злочину, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі.

Згідно з ч.2 ст.24 КК України, умисел є прямим, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.

На думку колегії суддів, судом першої інстанції вірно надано критичну оцінку доводам сторони захисту про вчинення злочину з необережності та порушення правил поводження зі зброєю, оскільки після закінчення словесного конфлікту обвинувачений вибрав зручний для себе момент та здійснив 3 прицільних постріли в бік потерпілого, маючи реальну можливість уникнути конфлікту.

Колегія суддів також враховує, що умисел ОСОБА_9 не було доведено до кінця з причин, що не залежали від його волі, а саме обвинувачений виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але потерпілому було своєчасно надано медичну допомогу сторонніми особи, які прибули на місце події.

Зазначені обставини, тобто поведінка обвинуваченого до та після вчиненого ним злочину, спосіб, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, беззаперечно свідчать про безпідставність апеляційних доводів захисника щодо відсутності у ОСОБА_9 умислу на вбивство потерпілого ОСОБА_10 , а також щодо неправильної правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного, обґрунтованого та вмотивованого висновку, що доводи сторони захисту про заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому в наслідок неналежного поводження зі зброєю, спростовуються доказами, які досліджені судом, оскільки обвинувачений самостійно відвів затворну раму в крайнє положення і відпустив, чим дослав патрон у патронник і привів автомат у бойову готовність, після чого здійснив декілька прицільних пострілів в бік потерпілого ОСОБА_10 , а тому в діях обвинуваченого відсутні ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.414 КК України, чи іншого складу злочину.

Достовірність та об`єктивність загальної сукупності наведених у вироку суду першої інстанції доказів не викликають сумнівів, оскільки вони отримані без порушень кримінального процесуального закону, узгоджуються один з одним, не містять протиріч, належність та допустимість яких, обґрунтовано визнана судом.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вмотивованого та обґрунтованого висновку що ОСОБА_9 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, а саме закінчений замах на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіянні смерті іншій людині, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

У вироку суду в повній відповідності до вимог ч. 3 ст. 374 КПК України наведено докази, на яких ґрунтується висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України, які суд дослідив та оцінив із дотриманням положень ст. 94 КПК України. В основу обвинувального вироку покладено виключно ті докази, що не викликають сумнівів у їхній достовірності.

Зі змісту оскаржуваного вироку вбачається, що суд першої інстанції у мотивувальній частині вироку виклав формулювання обвинувачення, визнаного доведеним, встановив і зазначив місце, час, спосіб вчинення злочину, його наслідки. Судом першої інстанції повністю дотримані вимоги чинного законодавства, досліджено усі обставини кримінального провадження та оцінено надані докази з точки зору належності, допустимості і достовірності, а сукупність наданих стороною обвинувачення доказів, з точки зору достатності та взаємозв`язку, можуть бути покладені в основу обвинувального вироку, оскільки стороною захисту не доведено наявність підстав для виправдання обвинуваченого за пред`явленим обвинуваченням чи скасування оскаржуваного вироку, з урахуванням доводів, наведених в апеляційній скарзі захисника.

Отже, версія і доводи захисника про незгоду з оскаржуваним вироком суду першої інстанції, а також щодо суперечливості та відсутності достовірних доказів на підтвердження вини ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого злочину, мають суто суб`єктивний та безпідставний характер, пов`язаний з обраним способом захисту, що обумовлює необхідність відмови у задоволенні апеляційної скарг захисника ОСОБА_8 .

Покарання обвинуваченому ОСОБА_9 призначено в межах санкції та правил закону України про кримінальну відповідальність.

Таким чином, вирок суду щодо ОСОБА_9 є законним, обґрунтованим і вмотивованим, відповідає вимогам ст.370 КПК України, а тому підстав для його скасування і призначення нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції, як на тому наполягає захисник в своїй апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Дзержинського районного суду м.Харкова від 01 лютого 2024 року щодо ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Кримінального касаційного суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Колегія суддів:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4