ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 953/6660/24 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №: 11-сс/818/ 993 /24 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: скарги на бездіяльність
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 вересня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , без участі прокурора, без участі всіх інших учасників по даній справі, а саме заявниці ОСОБА_6 , належним чином повідомленої про розгляд справи, від якої надійшла заява про розгляд справи без неї, за умови, що заяв про відкладення розгляду справи ні від кого не надходило, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою заявника ОСОБА_6 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 28.08.2024 року, -
В С Т А Н О В И Л А :
Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали.
Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану ухвалу слідчого судді та скасувати постанову про закриття кримінального провадження.
В обґрунтування скарги ОСОБА_6 посилається на передчасність винесеного судом рішення, оскільки вважає помилкою слідчого залучення її в якості свідка, а не потерпілої, так їй завдано фізичну та моральну шкоду, відповідно до ст.55 КПК України.
Звертає увагу, що в протоколі з місця огляду ДТП вона зазначена як потерпіла особа, але з моменту внесення в ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення, що містить ознаки ст.286 КК України, її було долучено в якості свідка, а не потерпілої. Вказує, що не мала змоги подати заяву про залучення її як потерпілої особу, так як не мала близьких родичів, які б могли подати заяву про тимчасове залучення її в якості потерпілої. відповідно до ч.6 ст.55 КПК України. Крім того, вважає, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, в порядку, передбаченому КПК України.
Позиції учасників апеляційного провадження.
Заявник та прокурор в судове засідання не з`явились, були належним чином повідомленими про дату та час судового засідання. Заявниця надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, будь-яких заяв про неможливість розгляду скарги за відсутності сторін не надходило.
Враховуючи вимоги ч.2 ст.422 та ч.4 ст.405 КПК України, колегія суддів постановила рішення щодо проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого судді за відсутності сторін, оскільки неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.
Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали судового, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
В обґрунтування своє скарги, ОСОБА_6 посилається на незгоду з постановою слідчого, а також незгодою в висновком експерту з огляду на те, що згілно висновку №12-13/478-А/23, судово-медичний експерт утримується від встановлення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, посилаючись на п.4.13.1, п.4.13.2, п.4.13.4 Правил «Судово-медичного визначення тяжкості тілесних ушкоджень», а саме, у разі невизначеності клінічної картини чи недостатньо клінічного і лабораторного обстеження потерпілого., у разі відсутності документів, у тому числі додаткових досліджень, без яких не можна судити про характер і ступінь тяжкості тілесних ушкоджень.. Вважає, що в такому випадку, експерти у своїх підсумках викладає причини, що не дозволяють визначити ступінь тяжкості тілесних ушкоджень і зазначає, які дані необхідні йому для вирішення цього питання, зокрема, медичні документи, результати додаткових досліджень, а також визначає термін повторного огляду. Як вказує заявниця, відповідно до висновку експерта, лабораторних та клінічних обстежень недостатньо, проте, експерт не зазначає, які дані необхідні для встановлення тяжкості тілесних ушкоджень.
Оскільки стан здоров`я заявниці погіршився, вважає рішення судово-медичного експерта необґрунтованим, а закриття кримінального провадження передчасним.
Також вказує, що внаслідок ДТП вимушена постійно звертатись за лікуванням, призначені методи лікування, систематичного перебування на амбулаторному та стаціонарному лікуванні не дало довготривалого результату, через шо, її направлено на проведення медико-соціальної комісії (МСЕК) та зараз вона проходить усі потрібні лабораторні та клінічні обстеження для встановлення інвалідності.
А тому, просила суд визнати протиправною та скасувати постанову дізнавача про закриття кримінального провадження та скерувати матеріали провадження до Харківської обласної прокуратури.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком слідчого судді з наступних підстав.
Право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого судді, прокурора, керівника слідчого органу, слідчого є однією із найважливіших гарантій захисту громадянами своїх прав та свобод від їх порушення як з боку органів, що здійснюють розслідування та судовий контроль у кримінальному провадженні, так і з боку інших осіб, що беруть участь у ньому. Стаття 24 КПК також гарантує кожному право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК.
Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте таке право не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.
У кримінальному провадженні такі випадки врегульовані Кримінальним процесуальним кодексом України. Відповідно до ч.1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Зокрема, п.1 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено можливість оскарження бездіяльності слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений Кодексом строк. Скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені ст. 303 КПК України, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії
Як вбачається з матеріалів судової справи та кримінального провадження, 30.04.2023 року об 20 годині 40 хвилин, в м. Харків, на перехресті пров. Армянського та площі Павлівської, водій ОСОБА_8 , який керував який керував транспортним засобом Toyota Avensis, д.н.з. НОМЕР_1 , на перехресті нерівнозначних доріг, не дав дорогу транспортному засобу VOLKSWAGEN PASSAT д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі, внаслідок чого сталося зіткнення, транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. В протоколі про адміністративне правопорушення від 30.04.2023 року зазначено потерпілих: ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Також зазначено, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, пасажир автомобіля, яким керував потерпілий ОСОБА_9 , ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження та була доставлена до лікарні.
Звертаючись до слідчого судді зі скаргою, заявниця, виходячи з її доводів та доданих до скарги медичних документів, проходила тривалий курс лікування, від отриманих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди травм та, наразі, проходить обстеження в МСЕК для встановлення інвалідності з цих підстав.
А, отже, враховуючи наявний обсяг відомостей щодо стану здоров`я постраждалої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_10 , звернення постраждалої ОСОБА_6 до слідчого судді зі скаргою на постанову дізнавача про закриття вказаного кримінального провадження, є не безпідставним.
При цьому, слід зазначити, що відповідно до ст.55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Відповідно до ч.ч.6,7 ст.55 КПК України, якщо внаслідок кримінального правопорушення настала смерть особи або особа перебуває у стані, який унеможливлює подання нею відповідної заяви, положення частин першої - третьої цієї статті поширюються на близьких родичів чи членів сім`ї такої особи. Потерпілим визнається одна особа з числа близьких родичів чи членів сім`ї, яка подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого, а за відповідним клопотанням - потерпілими може бути визнано кілька осіб.
Після того, як особа, яка перебувала у стані, що унеможливлював подання нею відповідної заяви, набуде здатності користуватися процесуальними правами, вона може подати заяву про залучення її до провадження як потерпілого.
Якщо особа не подала заяву про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяву про залучення її до провадження як потерпілого, то слідчий, прокурор, суд має право визнати особу потерпілою лише за її письмовою згодою. За відсутності такої згоди особа в разі необхідності може бути залучена до кримінального провадження як свідок.
За таких обставин, висновки суду щодо відсутності у ОСОБА_6 права, як потерпілої на звернення зі скаргою на постанову дізнавача про закриття кримінального провадження є необґрунтованими, оскільки, виходячи з відомостей щодо стану здоров`я ОСОБА_6 , знаходження її поза межами м. Харкова та відсутності близьких осіб, які б могли реалізувати її права на звернення з заявою про визнання особи потерпілою, ОСОБА_6 була позбавлена фактичної можливості вчинити відповідні дії, передбачені ст.55 КПК України.
Беручи до уваги вищезазначене, колегія суддів вважає, що, повертаючи ОСОБА_6 її скаргу, слідчий суддя не врахував вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а саме право на справедливий суд, зокрема право бути заслуханим судом є однією з базових гарантій учасника судового спору рішення у справі Претто проти Італії (Pretto and Others v. Italy, 8 December 1983, Series A no. 71) Також рішення у справі Голдер (Golder, 21.02.1975, Series A, №4451/70 ) проти Об`єднаного Королівства, де суд зазначив: « на думку Суду, було б немислимим, щоб стаття 6 пункт перший містила детальний опис наданих сторонам процесуальних гарантій у цивільних справах і не захищала би в першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями доступу до суду. Такі характеристики процесу, як справедливість, публічність, динамізм, позбавляються сенсу, якщо немає самого судового розгляду. Все вищенаведене свідчить про те, що право доступу до правосуддя є одним із невід`ємних складових права, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції.
Право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого судді, прокурора, керівника слідчого органу, слідчого є однією із найважливіших гарантій захисту громадянами своїх прав та свобод від їх порушення як з боку органів, що здійснюють розслідування та судовий контроль у кримінальному провадженні, так і з боку інших осіб, що беруть участь у ньому. Стаття 24 КПК також гарантує кожному право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК.
Кримінальне провадження, відповідно до норм ст. 8 КПК України, здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Засада верховенства права є загальнообов`язковою нормою кримінального провадження найвищого рівня, оскільки вона охоплює не лише провадження в справах про вчинення кримінальних правопорушень, а й сучасний правопорядок України в цілому, її дія поширюється на всі органи державної влади, їх службових осіб у всіх сферах діяльності - нормотворчій, правоохоронній, правозастосовній. Частина 1 ст. 8 Конституції України констатує, що в Україні визнається і діє принцип (засада) верховенства права. Тож ця засада має конституційний характер і за своїм змістом охоплює комплекс національних інститутів, правових механізмів та процедур, які є обов`язковими для того, аби особа мала можливість захистити свої права, свободи і законні інтереси від сваволі з боку держави (її органів і службових осіб) та зберегти свою гідність.
Засада верховенства права, яка лежить в основі кримінального провадження, широко використовується при обґрунтуванні своїх рішень Європейським судом з прав людини. Правові позиції, сформульовані у цих рішеннях, які мають обов`язково враховуватися судами України. В результаті тривалого і динамічного ("живого") тлумачення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Євросуд сформулював низку правоположень, які охоплюються верховенством права. Серед них основним є забезпечення права людини на справедливий суд. Це право відповідно до названої Конвенції та інтерпретації його Євросудом включає: а) право на гарантований доступ до суду; б) право на законного компетентного і безстороннього суддю; в) право викласти свою позицію в суді; г) право на ефективні засоби юридичного захисту в суді; г) право на справедливий судовий розгляд; д) право на презумпцію невинуватості у кримінальному провадженні; є) право на розумний строк розгляду справи; є) право на відкритий розгляд справи (за винятком обумовлених випадків).
Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод людини.
Зокрема, вимогами ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено право на справедливий суд, де право бути заслуханим судом є однією з базових гарантій учасника судового спору (рішення у справі Претто проти Італії Pretto and Others v. Italy, 8 December 1983, Series A no. 71)
У справі Голдер (Golder, 21.02.1975, Series A, №4451/70) проти Об`єднаного Королівства суд зазначив: «на думку Суду, було б немислимим, щоб стаття 6 пункт перший містила детальний опис наданих сторонам процесуальних гарантій у цивільних справах і не захищала би в першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями доступу до суду. Такі характеристики процесу, як справедливість, публічність, динамізм, позбавляються сенсу, якщо немає самого судового розгляду. Все вищенаведене свідчить про те, що право доступу до правосуддя є одним із невід`ємних складових права, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції.
Враховуючи вищевикладене, а також беручи до уваги норми ст. 7 КПК України, якими закріплені загальні засади кримінального провадження, до яких, серед інших, відносяться: доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень і забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності, з метою їх дотримання та гарантій, які вони надають учасникам судового провадження, колегія суддів вважає, що в даному випадку слідим суддею передчасно повернуто скаржниці її скаргу на постанову дізнавача про закриття кримінального провадження на підставі положень п.1 ч. 2 ст. 304 КПК України.
За таких обставин, апеляційна скарга ОСОБА_6 підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді скасуванню, з направленням матеріалів провадження до суду першої інстанції для розгляду скарги по суті, за відсутності інших процесуальних перешкод.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.6,7,9,206,303-306,309,392,393,404,405,407,418, 423,424 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу заявника, задовольнити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді:

____________ ________________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3