Справа № 487/5676/24
Провадження № 1-кп/487/676/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.10.2024 м. Миколаїв

Заводський районний суд м.Миколаєва, у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000120, відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в місті Миколаєві, Миколаївської області, громадянина України, пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

обвинуваченого у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України

сторони кримінального провадження

прокурор Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним:

16.01.2024 близько 06:30 годин, більш точного часу під час досудового розслідування та судового розгляду встановити не виявилось можливим, водій ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ-21043-20», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись проїзною частиною вулиці Кузнецької з боку вулиці 4-ї Слобідської в напрямку вулиці 6-ї Слобідської у місті Миколаєві, при наближенні до нерегульованого світлофором пішохідного переходу, позначеного дорожніми знаками 5.38.1 та 5.38.2 ПДР України та дорожньою розміткою (Зебра) 1.14.1 ПДР України, в районі перетину з вулицею 5-ю Слобідською проявив безпечність та неуважність до дорожньої обстановки та її зміні, не вжив негайних заходів для зменшення швидкості руху керованого ним транспортного засобу аж до його зупинки, не надав переваги в русі пішоходу ОСОБА_5 , який перетинав проїжджу частину зліва на право в межах пішохідного переходу, внаслідок чого здійснив наїзд на останнього. Зазначеними діями ОСОБА_3 порушив передбачені п. 1.3, 1.5, 2.3 «б», 18.1, 12.3 вимоги Правил дорожнього руху України, в результаті чого ОСОБА_5 отримав тяжкі тілесні ушкодження, за ознакою небезпеки для життя.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України та визнає його винуватим у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

Вказаних висновків суд дійшов, провівши судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів, з точки зору достатності та взаємозв`язку.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні вину визнав повністю. При безпосередньому допиті під час судового розгляду, пояснив, що 16.01.2024 близько 06:25 годин він рухався по вулиці Кузнецькій в місті Миколаєві, підвозив дружину на роботу. Йшов сильний дощ, але він не обрав необхідну швидкість руху та на пішохідному переході на перетині з вулицею 5-ою Слобідською допустив наїзд на пішохода ОСОБА_5 .. Зразу викликав швидку допомогу та поліцію. Потерпілому відшкодував завдану шкоду, про що є відповідна розписка. У скоєному щиро розкаюється та просить не позбавляти його права керування транспортним засобом.

Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з письмовою заявою, в якій просив проводити судовий розгляд без його участю у зв`язку з незадовільним станом здоров`я та врахувати, що він не має матеріальних претензій до обвинуваченого, оскільки останній повністю відшкодував завдану матеріальну та моральну шкоду.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин:

Згідно витягу з ЄРДР 16.01.2024 року було зареєстроване кримінальне провадження №0000120 за ч. 2 ст. 286 КК України, з наступною фабулою: 16.01.2024 приблизно о 06:30 у АДРЕСА_2 сталася дорожньо-транспортна пригода (наїзд ТЗ на пішохода) за участю автомобіля марки «ВАЗ-21043-20» р/н НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 та пішохода ОСОБА_5 , який в результаті ДТП отримав тілесні ушкодження.

Протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 16.01.2024, схемою та фототаблицями до нього, складеними слідчим СВ ВП №3 МРУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 , за участю понятих, якими зафіксовано, що світлий час доби, в похмуру дощову погоду на перехресті вул. Кузнецької та вулиці 5-ої Слобідської в місті Миколаєві сталася ДТП (наїзд на пішохода) за участю транспортного засобу марки «ВАЗ-21043-20» р/н НОМЕР_2 НА. Крім того зазначено наявні в місці події розмітку та дорожні знаки, а також механічні пошкодження автомобіля.

Постановою слідчого СВ ВП №3 МРУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 від 16.01.2024 транспортний засіб марки «ВАЗ-21043-20» р/н НОМЕР_2 НА був визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000120 та переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_3 .

Висновком експерта № СЕ-19/115-24/2283-ІТ від 20.02.2024 року, зробленим при проведенні судової інженерно-трасологічної експертизи, на підставі постанови слідчого СВ ВП №3 МРУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 від 18.01.2024 року, згідно якого на момент ДТП робоча гальмівна система, рульове керування, ходова частина автомобіля «ВАЗ-21043-20» р/н НОМЕР_2 НА знаходилася в працездатному стані. Фари головного освітлення даного автомобіля знаходились у працездатному стані лише в режимі ближнього світла. Встановити працездатність фар головного освітлення на момент ДТП в повному обсязі не надалось можливим, з причин викладених в дослідницькій частині даного висновку.

Висновком експерта № СЕ-19/115-24/2286-ІТ від 14.03.2024 року, зробленим при проведенні судової інженерно-трасологічної експертизи, на підставі постанови слідчого СВ ВП №3 МРУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 від 18.01.2024 року, згідно якого при огляді автомобіля «ВАЗ-21043-20» р/н НОМЕР_2 НА в передній частині транспортного засобу були виявлені сліди та пошкодження характерні для контактної взаємодії з тілом пішохода. Під час первісного контактування зазначений автомобіль взаємодіяв із перешкодою (тілом пішохода) передньою частиною транспортного засобу, а саме: центральною частиною переднього бамперу та передньою частиною капоту. Після чого відбулося закидання тіла пішохода на транспортний засіб з подальшим його контактуванням з поверхнею капоту, переднім вітровим склом, передньою частиною даху та правим дзеркалом заднього виду.

Висновком експерта № 24-3383 від 20.06.2024 року, зробленим при проведенні судової автотехнічної експертизи по дослідженню обставин та механізму ДТП експертизи, на підставі постанови слідчого СВ ВП №3 МРУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 від 14.06.2024 року, згідно якого водій автомобіля «ВАЗ-21043-20» р/н НОМЕР_2 НА повинен був діяти відповідно до вимог пунктів 12.2, 18.1 та 12.3 Правил дорожнього руху: «У темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги.», «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.», «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.». Водій автомобіля «ВАЗ-21043-20» р/н НОМЕР_2 НА, в умовах подій, шляхом виконання вимог пунктів 18.1 та 12.3 ПДР, мав технічну можливість запобігти настанню даної ДТП. З технічної точки зору, дії водія не відповідали вимогам пунктів 18.1 та 12.3 ПДР та знаходяться в причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди.

Висновком експерта №392 від 03.06.2024 року, зробленим при експертному дослідженні, на підставі постанови слідчого СВ МРУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_7 про призначення судово-медичної експертизи від 16.01.2024 року, згідно якого у ОСОБА_5 мають місце тілесні пошкодження у вигляді відкритого перелому середньої третини правої стегнової кістки зі зміщенням уламків, фрагментарного уламкового перелому верхньої третини-середньої третини обох кісток правої гомілки зі зміщенням уламків, рани правого стегна. Дані тілесні пошкодження могли утворитися від дії тупих твердих предметів. Утворення даних тілесних пошкоджень в строк вказаний в постанові 16.01.2024, в умовах ДТП (при зіткненні пішоходу та автотранспортного засобу), не виключається. По ступеню тяжкості дані тілесні пошкодження відносяться до категорії тяжких тілесних пошкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Отже, встановивши фактичні обставини, дослідивши та проаналізувавши зібрані докази у їх сукупності, з точки зору їх належності, допустимості та достатності, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні інкримінуємого йому злочину. При цьому судом враховано висновки Європейського суду з прав людини, висловлені у справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбеера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії» від 06 грудня 1998 року, в яких зазначено, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Вирішуючи питання, щодо призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд виходить з загальних засад призначення покарання, з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При цьому, суд враховує позицію ЄСПЛ, викладену у справі «Еззе і Коннорс проти Сполученого Королівства» від 09.10.2003 року, що кримінальне покарання переслідує, як прийнято вважати, подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів.

Так ОСОБА_3 з урахуванням приписів ст.12 КК України, вчинено тяжкий злочин.

Обставин, які б пом`якшували або обтяжували покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до положень ст. 66, 67 КК України судом не становлено.

Обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності не притягувався на обліку в Миколаївській обласній психіатричній лікарні, та в Миколаївському обласному наркологічному диспансері не перебуває.

Виходячи з принципів законності, справедливості та вимог, щодо індивідуалізації та достатності покарання для виправлення засудженої та запобігання скоєнню нею нових злочинів, з врахуванням вищезазначених обставин, враховуючи дані Департаменту патрульної поліції, щодо не притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України в минулому, суд при обрані виду та міри покарання, вважає за необхідне та достатнє призначити обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі у межах санкцій ч. 2 ст. 286 КК України без позбавлення права керування транспортними засобами.

Разом з тим, відповідно до положень ч. 1 ст. 75 КК України в разі, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Згідно з ч. 3 ст. 75 КК України у випадках, передбачених частинами 1, 2 цієї статті, суд ухвалює рішення про звільнення засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом. При цьому, статтею 76 цього Кодексу визначено коло обов`язків, які суд покладає на особу в разі звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Так в постановах Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 17.10.2019 справа №205/7091/16-к, від 12.09.2018 справа №206/5073/15-к суд касаційної інстанції наголосив, що поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

З огляду на викладене, суд водночас, зваживши на дані про особу обвинуваченого, відсутність обтяжуючих покарання обставин, позицію потерпілого, беручи до уваги посткримінальну поведінку ОСОБА_3 , яка є позитивною, добровільне відшкодування завданої потерпілому шкоди, вважає за доцільне застосувати положення ст. 75 КК України, та звільнити його від відбування покарання з випробуванням, з покладенням обов`язків передбачених п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 7, 368, 369, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у скоєнні злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 2 ст. 286 КК України - три роки позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ч. 1 ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, строком на один рік.

На підставі п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ) в дохід держави витрати пов`язані із залученням експерта у сумі 9087, 36 грн.

Речовий доказ: автомобіль «ВАЗ-21043-20» р/н НОМЕР_1 , переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_3 залишити останньому.

На вирок може бути подана апеляція до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після проголошення вручити прокурору, обвинуваченому.

Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Судддя ОСОБА_1