Справа № 468/1191/24
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
УХВАЛА

іменем УКРАЇНИ

22.10.2024 року слідчий суддя Баштанського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваної ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції), захисників ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції), ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції), ОСОБА_8 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду у місті Баштанка клопотання слідчого, погоджене з прокурором, про продовження строку тримання під домашнім арештом по кримінальному провадженню №0000054 відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харків Харківської області, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , не судимої,

підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчим відділенням Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадженню за №0000054 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 307 КК України, за фактами збуту на території Баштанського району Миколаївської області особливо небезпечної психотропної речовини PVP, обіг якої заборонений.

23.08.2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

26.08.2024 року слідчим суддею Баштанського районного суду Миколаївської області відносно підозрюваної ОСОБА_5 застосований запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 23.10.2024 року включно.

16.10.2024 року керівником Баштанської окружної прокуратури строк досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців до 23.11.2024 року.

17.10.2024 року до суду надійшло клопотання слідчого, погоджене з прокурором, про продовження строку домашнього арешту ОСОБА_5 до трьох місяців.

Слідчий обґрунтовує клопотання тим, що ОСОБА_5 , може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки підозрюється у вчиненні ряду тяжких злочинів, місця роботи та офіційного доходу не має. Підозрювана може знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки ще не встановлені всі ймовірні місця зберігання наркотичних засобів. Підозрювана може незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні, оскільки на теперішній час ще не все коло таких осіб встановлене органом досудового розслідування. Підозрювана може вчиняти інші кримінальні правопорушення, оскільки підозрюється у вчиненні систематичних злочинних дій у сфері незаконного обігу психотропних речовин та інших джерел доходу не має.

Крім того, по справі необхідно здійснити тимчасовий доступ до документів в банківських установах, отримати висновки призначених судових експертиз, розсекретити матеріали НСРД, встановити осіб, у яких підозрювані в даному провадженні придбавали психотропні речовини, провести інші процесуальні дії за необхідності та скласти обвинувальний акт.

Слідчий та прокурор підтримали клопотання.

Підозрювана заперечила проти задоволення клопотання.

Захисники заперечили проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що подібне клопотання про продовження строку домашнього арешту може подавати слідчому судді лише прокурор, крім того вважали, що не доведені заявлені в клопотанні ризики, які б виправдовували подальше тримання підозрюваної під цілодобовим домашнім арештом та вважали, що, за необхідності, до підозрюваної може бути застосований інший більш м`який запобіжний захід.

Вислухавши учасників, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що в задоволенні клопотання слідчого слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч.6 ст. 181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Згідно з ч.7 ст. 194 КПК України обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

За такого, відповідні положення КПК України прямо та недвозначно вказують на те, що як строк тримання особи під домашнім арештом, так і строк дії додаткових обов`язків можуть бути продовжені виключно за клопотанням прокурора. А процедура розгляду таких клопотань прокурора (щодо підсудності, щодо вимог до змісту клопотання, щодо строків розгляду таких клопотань) аналогічна процедурі розгляду клопотань прокурора чи слідчого про продовження строку тримання особи під вартою за ст. 199 КПК України.

Проте недопустимо застосовувати до клопотань про продовження строку домашнього арешту положення ст. 199 КПК України щодо можливості подання таких клопотань слідчим, за погодженням з прокурором, оскільки таке прямо суперечитиме положенню ч.6 ст. 181 КПК України щодо того, що єдиним автором подібних клопотань про продовження строку домашнього арешту може бути виключно прокурор.

При цьому за положеннями КПК України слідчий та прокурор хоч і представляють сторону обвинувачення в кримінальному провадженні, проте з врахуванням їх процесуального становища та повноважень не є тотожними чи рівнозначними його учасниками, а також не заміщують в кримінальному провадженні один одного.

Також кримінальне провадження здійснюється на засадах законності (ст. 9 КПК України), відповідно до якої під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

За такого відповідно до загальної засади законності кримінального провадження та положень ч.6 ст. 181 КПК України виключно прокурор в праві звернутись до слідчого судді з клопотанням про продовження строку тримання особи під домашнім арештом і виключно на підставі клопотання прокурора такий строк може бути продовжений слідчим суддею.

Крім того ст. 5 Європейської конвенції з прав людини передбачає право кожного на свободу та особисту недоторканність, у зв`язку з чим нікого не може бути позбавлено свободи, крім випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

При цьому відповідно до п. 138 рішення Європейського Суду з прав людини по справі «Корбан проти України» домашній арешт, з огляду на його рівень і напруженість, вважається позбавленням свободи у розумінні положення ст. 5 Конвенції.

Таким чином застосування до особи такого запобіжного заходу як домашній арешт є втручанням в її право на свободу, передбачене ст. 5 Європейської конвенції з прав людини.

Натомість відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини подібні втручання в гарантовані Конвенцією права будуть допустимими, якщо вони, в першу чергу, здійснюються згідно із законом.

В даному ж випадку, як вказано вище, подальше продовження строку тримання особи під домашнім арештом може здійснюватись виключно за клопотанням прокурора, в протилежному випадку подібне втручання в право особи на свободу не буде здійснене «згідно із законом», оскільки буде здійснене з порушенням визначеної законом процедури.

Оскільки в даній справі в супереч вимогам ч.6 ст. 181 КПК України з клопотанням про продовження строку тримання підозрюваної ОСОБА_5 під домашнім арештом до слідчого судді звернувся не прокурор, а слідчий, то відповідно до ст. 5 Європейської конвенції з прав людини та ст. 9 КПК України слідчий суддя не має правових підстав продовжити строк тримання підозрюваної під домашнім арештом на підставі такого клопотання.

Крім того, варто зауважити, що слідчий суддя при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу за ст. 181 ч.6, 199 КПК України в праві лише вирішити питання про продовження дії вже обраного запобіжного заходу чи про відмову в продовженні строку його дії, слідчий суддя при цьому не в праві за власною ініціативою на етапі продовження строку дії запобіжного заходу обирати підозрюваному інший запобіжний захід, оскільки таким правом слідчий суддя відповідно до ч.4 ст. 194 КПК України наділений виключно при вирішенні клопотань про застування (обрання), а не продовження запобіжних заходів.

За такого, питання про заміну запобіжного заходу може бути вирішене виключно при заявлені слідчому судді відповідного письмового клопотання про це в порядку ст. 200, 201 КПК України, тому у слідчого судді немає законних підстав вирішувати питання про заміну раніше обраного підозрюваній запобіжного заходу за власної ініціативи.

Вказане є підставою для відмови в задоволенні клопотання слідчого про продовження підозрюваній строку тримання під домашнім арештом та клопотання продовження строку дії покладених на підозрювану додаткових обов`язків.

На підставі викладеного та керуючись ст. 181, 194, 199, 309 КПК України слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання слідчого, погодженого з прокурором, про продовження строку тримання ОСОБА_5 під домашнім арештом відмовити.

На ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляція безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Слідчий суддя