Справа № 991/7266/24
Провадження 1-кс/991/7295/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2024 року м.Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

детектива ОСОБА_3 ,

представника власника майна адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання детектива Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_5 про арешт майна у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 лютого 2024 року за № 0000088,

В С Т А Н О В И Л А :

І. Суть клопотання

1.1. 12 серпня 2024 року до Вищого антикорупційного суду надійшло зазначене клопотання, у якому детектив просив накласти арешт на мобільний телефон Apple Iphone сірого кольору, володільцем якого є ОСОБА_6 .

1.2. Клопотання обґрунтоване тим, що детективами НАБУ здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань (надалі - ЄРДР) 22 лютого 2024 року за № 0000088, за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 4 ст. 368 КК України, в ході якого встановлено, що службові особи Міністерства розвитку громад та територій України (надалі - Мінрегіон), зловживаючи своїм службовим становищем, діючи в інтересах ТОВ «Сітігазсервіс» з метою одержання неправомірної вигоди, надали згоду ДП «Укркомунобслуговування» на укладення значного господарського зобов`язання, внаслідок чого між останнім та ТОВ «Сітігазсервіс» було укладено низку договорів, що призвело до втрати можливості Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України (надалі - Мінінфраструктури) здійснювати управління/розпорядження об`єктом державної власності (цілісним комплексом споруд), що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Тираспольська, буд. 43 . Також перевіряються обставини отримання службовими особами Мінрегіону неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, у вигляді житлових (квартир) та нежитлових приміщень, за вчинення дій зі сприяння незаконній діяльності групи підприємств «КСМ Груп».

Детектив повідомив, що 08 серпня 2024 року було проведено обшук автомобіля TESLA MODEL S AA1998YB, що перебуває у власності ОСОБА_7 та знаходиться у фактичному володінні ОСОБА_6 , під час якого було віднайдено та вилучено мобільний телефон Apple Iphone сірого кольору.

Детектив просив накласти арешт на майно з метою забезпечення збереження речових доказів, пославшись на існування ризику його втрати, знищення, використання чи перетворення.

ІІ. Позиція учасників судового засідання

2.1. Детектив ОСОБА_3 підтримав клопотання з наведених у ньому мотивів.

2.2. Представник власника майна - адвокат ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення клопотання детектива, та наполягала на тому, що:

- детектив у клопотанні посилається на протоколи огляду телефонів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , проте не долучив таких протоколів до цього клопотання, що унеможливлює встановлення відповідних обставин;

- детектив не навів, які важливі для досудового розслідування обставини можливо встановити за допомогою інформації, яка міститься у мобільному телефоні ОСОБА_6 , а лише висловив припущення;

- до клопотання не надано протоколу огляду, яким би було зафіксовано неможливість подолання системи логічного захисту;

- постанова про визнання телефону речовим доказом від 09 серпня 2024 року містить абсолютно ідентичні припущення щодо вірогідності наявності в телефоні видалених файлів;

- постанова про призначення комплексної судової комп`ютерно-технічної експертизи та експертизи електронних комунікацій від 09 серпня 2024 року не може підтверджувати припущення детектива щодо наявності в телефоні відомостей, які мають відношення до цього кримінального провадження, а також не свідчить про фактичне направлення телефону на експертне дослідження;

- детективом не доведена можливість використання вилученого майна як речового доказу;

- із клопотанням про арешт звернувся неналежний суб`єкт, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 64-2 КПК України, з клопотанням про накладення арешту на майно третьої особи має звертатись виключно прокурор.

ІІІ. Мотиви слідчого судді

3.1. Дослідивши клопотання, надані сторонами матеріали, заслухавши думку учасників, висловлену у судовому засіданні, слідчий суддя дійшла таких висновків.

3.2. Норми кримінального процесуального закону, якими керується слідчий суддя

3.2.1. Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, та полягає у тимчасовому позбавленні права на відчуження, розпорядження та/або користування майном (ч. 1, п. 7 ч. 2 ст. 131, ч. 1 ст. 170 КПК України).

Згідно з приписами ч. 1, 2 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, та він допускається виключно з метою забезпечення:

- збереження речових доказів;

- спеціальної конфіскації;

- конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

- відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Для кожної з правових підстав арешту (мети його накладення) кримінальний процесуальний закон визначає додаткові обставини, які мають враховуватися слідчим суддею.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна, який накладається з метою забезпечення збереження речових доказів, слідчий суддя має враховувати (ч. 3 ст. 170, ч. 2 ст. 173 КПК України):

- правову підставу для арешту майна;

- відповідність майна критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України;

- можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні;

- розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

- наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Також на особу, яка подала клопотання про арешт майна, покладено обов`язок довести (ч. 1 ст. 173 КПК України):

- необхідність такого арешту;

- наявність ризику приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна.

Враховуючи загальні підстави застосування заходів забезпечення кримінального провадження, передбачені ч. 3 ст. 132 КПК України, арешт майна не допускається, якщо не буде доведено, що:

- існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

- потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

- може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

3.3. Оцінка та висновки слідчого судді

Детектив повідомив, що під час досудового розслідування встановлено, що Мінінфраструктури відповідно до покладених на нього завдань виконує функції з управління об`єктами державної власності (пп. 55 п. 4 Положення про Мінінфраструктури, затвердженого постановою КМУ № 460 від 30 червня 2015 року в редакції № 1400 від 17 грудня 2022 року).

Відповідно до п. 1 постанови КМУ «Деякі питання управління об`єктами державної власності» № 537 від 26 травня 2023 року вирішено передати цілісні майнові комплекси державних підприємств, установ та організацій за переліком згідно з додатком 1 (до якого входить у тому числі ДП «Укркомунобслуговування») із сфери управління Мінрегіону до Мінінфраструктури.

05 липня 2022 року у відповідності до абз. 1 п. 10 Положення про порядок передачі об`єктів права державної власності, затвердженого постановою КМУ №1482 від 21 вересня 1998 року, було затверджено Акт приймання-передачі цілісних майнових комплексів державних підприємств, установ та організацій зі сфери управління Мінрегіону до Мінінфраструктури (до якого включено ДП «Укркомунобслуговування»).

02 листопада 2022 року до Мінрегіону надійшло звернення ДП «Укркомунобслуговування» № 408 від 01 листопада 2022 року, в якому: (1) повідомлено про отримання підприємством цілісного майнового комплексу ДА «Квіти України», розташованого за адресою м. Київ, вул. Тираспольська, 43 (передача відбулася на підставі постанови Північного апеляційного господарського суду від 28 червня 2022 року у справі № 910/11827/21), (2) винесено на розгляд питання про надання згоди підприємству на укладення значного господарського зобов`язання (інвестиційного договору з реконструкції та будівництва на земельній ділянці, яку воно отримало) із ТОВ «Сітігазсервіс». Наказом міністра Мінрегіону ОСОБА_11 № 203 від 03 листопада 2022 року було утворено робочу групу для розгляду цього звернення.

11 листопада 2022 року робоча група, розглянувши це звернення, надала ДП «Укркомунобслуговування» згоду на укладення господарського зобов`язання (інвестиційного договору з реконструкції та будівництва) із ТОВ «Сітігазсервіс», за умов: (1) приведення у відповідність до земельного та містобудівного законодавства проектів наданих договорів, а також правового статусу земельної ділянки, що знаходиться за адресою вул. Тираспольська, 43, у Подільському районі м. Києва ; (2) отримання ДП «Укркомунобслуговування» в результаті реалізації цього інвестиційного проекту нерухомого майна вартістю не нижче вартості земельної ділянки та нерухомості відповідно до незалежних експертних оцінок; (3) отримання нерухомого майна пропорційно черговості введення в експлуатацію черг будівництва та інших умов. Про це рішення ДП «Укркомунобслуговування» було повідомлено листом державного секретаря Мінрегіону ОСОБА_19 № 7/21/12297-22 від 16 листопада 2022 року.

24 листопада 2022 року ДП «Укркомунобслуговування» проінформувало Мінрегіон про виконання умов надання згоди в частині приведення проектів договорів, які планується укласти з ТОВ «Сітігазсервіс», у відповідність до вимог земельного та містобудівного законодавства, зі зміною правового статусу земельної ділянки, на що 01 грудня 2022 року отримало повторну згоду Мінрегіону на укладення значного господарського зобов`язання з ТОВ «Сітігазсервіс».

А тому, детектив вказав, що в діях службових осіб Мінрегіону вбачаються ознаки можливого вчинення зловживання своїм службовим становищем, позаяк відповідно до Положення про Мінрегіон, затвердженого постановою КМУ № 197 від 30 квітня 2014 року

(в редакції № 850 від 25 вересня 2019 року) робоча група не була наділена повноваженнями на прийняття таких рішень, натомість ці повноваження (функції з управління об`єктами державної власності) належать виключено міністру Мінрегіону. Також наголосив, що членами робочої групи згоду ДП «Укркомунобслуговування» на укладення значного господарського зобов`язання з ТОВ «Сітігазсервіс» надано у вкрай стислі строки, що свідчить про нетиповий для цих правовідносин поспіх.

За наслідками надання Мінрегіоном цієї згоди між ДП «Укркомунобслуговування» та ТОВ «Сітігазсервіс» було укладено:

- договори № 09/12/2022-1 та № 09/12/2022-2 від 09 грудня 2022 року;

- договір про встановлення права користування земельною ділянкою для забудови (суперфіцію) від 09 грудня 2022 року, відповідно до якого ДП «Укркомунобслуговування» надає, а ТОВ «Сітігазсервіс» приймає в строкове користування земельну ділянку, розташовану за адресою: м. Київ, вул. Тираспольська, 43 (кадастровий номер :91:179:0013), для реалізації останніми прав на забудову;

- акт приймання-передачі земельної ділянки від 09 грудня 2022 року.

Внаслідок укладення вказаних договорів Мінінфраструктури було позбавлено можливості здійснювати функції з управління об`єктом державної власності - ЦМК, розташованим за адресою: м. Київ, вул. Тираспольська, 43 , а також здійснювати право користування та розпорядження земельною ділянкою державної форми власності, під ЦМК, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Тираспольська, 43 (кадастровий номер :91:179:0013).

Разом з тим, за вчинення окреслених дій ОСОБА_12 , який на час вчинення кримінального правопорушенням обіймав посаду міністра Мінрегіону, міг отримати неправомірну вигоду у вигляді квартир від бенефіціарного власника «КСМ Груп» ОСОБА_9 , право власності на які було оформлено на довірених міністру осіб.

Квартири, які ймовірно були предметом неправомірної вигоди, розташовані за адресами:

- АДРЕСА_2 (дата державної реєстрації 18 липня 2023 року);

- АДРЕСА_3 (дата державної реєстрації 12 липня 2023 року);

- АДРЕСА_4 (дата державної реєстрації 22 липня 2022 року);

- АДРЕСА_5 (дата державної реєстрації 12 вересня 2022 року);

- АДРЕСА_6 (дата державної реєстрації 12 вересня 2022 року);

- АДРЕСА_7 (дата державної реєстрації 12 вересня 2022 року);

- АДРЕСА_8 (дата державної реєстрації 12 вересня 2022 року).

Детектив вказав, що під час здійснення досудового розслідування було встановлено листування фактичного власника групи компаній «КСМ ГРУП», до складу якого входить ТОВ «Сітігазсервіс», ОСОБА_9 з ОСОБА_10 , яка працювала на посаді радника Міністра розвитку громад та територій України ОСОБА_12 .

Так, за результатами огляду цього листування встановлено, що ОСОБА_10 надіслала ОСОБА_9 фото паспортів та індивідуальних податкових номерів громадян: ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , обрала квартири в житловому комплексі «Кришталеві джерела», розташованому за адресою: АДРЕСА_9 , та здійснювала супроводження оформлення майнових прав на квартири на вказаних осіб.

У органу досудового розслідування є підозри, що чинний на час вчинення злочину Міністр ОСОБА_12 міг отримати від бенефіціарного власника «КСМ ГРУП», куди своєю чергою входить ТОВ «Стітігазсервіс», ОСОБА_9 неправомірну вигоду у вигляді зазначених вище квартир, які були оформлені на підставних осіб.

Крім того, у листуванні ОСОБА_9 та ОСОБА_10 було віднайдено, зокрема, обговорення земельної ділянки по вул. Тираспольскій, 43 у м. Києві .

Під час огляду мобільного телефону ОСОБА_8 детективами встановлено, що ним з ОСОБА_9 та ОСОБА_17 , який був довіреною особою Міністра ОСОБА_12 , була розроблена схема отримання в користування для забудови земельної ділянки по вул. Тираспольскій, 43 у м. Києві , до якої було залучено службових осіб Мінрегіону та ДП «Укркомунобслуговування».

Разом з тим, під час огляду мобільного телефону ОСОБА_10 було виявлене її листування з ОСОБА_18 , в ході якого встановлено, що в листопаді 2023 року ОСОБА_10 та ОСОБА_18 обговорювали умови продажу кв. АДРЕСА_10 - формальним власником якої на той час був ОСОБА_16 , а також переписку щодо ОСОБА_6 .

Під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_10 було виявлено відповідні договори купівлі продажу квартири АДРЕСА_10 .

Отже, детектив наполягав, що ці фактичні обставини дають обґрунтовані підстави вважати, що було вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 368 КК України.

3.3.1. Наведені у клопотанні обставини корелюють обставинам, зазначеним у витязі з ЄРДР, підтверджені наданими детективом матеріалами у мірі, достатній для вирішення питань, пов`язаних з розглядом клопотання.

Слід наголосити, що в межах оцінки питань, обумовлених розглядом клопотання, слідчий суддя не вирішує питання про наявність усіх елементів складу злочину, винуватість чи невинуватість осіб у його вчиненні.

3.4. Щодо підстав для арешту майна

3.4.1. Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 22 липня 2024 року було надано дозвіл на проведення обшуку транспортного засобу - автомобіля TESLA MODEL S AA1998YB, що перебуває у власності ОСОБА_7 та знаходиться у фактичному володінні ОСОБА_6 , з метою відшукання, зокрема, мобільних телефонів.

08 серпня 2024 року у вказаному транспортному засобі проведено обшук, під час якого виявлено мобільний телефон Apple Iphone сірого кольору, який ОСОБА_6 намагався вимкнути, щоб унеможливити його огляд, а потім відмовився надавати пароль до його системи логічного захисту.

Постановою детектива НАБУ від 09 серпня 2024 року такий мобільний телефон визнано речовим доказом. Того ж дня детективом НАБУ призначено комплексну судову комп`ютерно-технічну експертизу та експертизу електронних комунікацій.

Детектив просив накласти арешт на майно з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Одним з процесуальними джерел доказів є, зокрема, речові докази.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, серед іншого, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення тощо.

За твердженням детектива, до вчинення кримінальних правопорушень може бути причетний ОСОБА_6 , щодо якого було виявлено переписку у листуванні ОСОБА_10 , яка працювала на посаді радника Міністра розвитку громад та територій України ОСОБА_12 .

Викладені обставини переконують слідчого суддю у тому, що такий мобільний телефон відповідає критеріям речових доказів, адже може містити інформацію щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, зокрема, листування та інші способи контактування з особами, які могли бути причетні до вчинення кримінального правопорушення.

3.4.2. Слідчий суддя враховує, що відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків (1) коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або (2) якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також (3) якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Як вбачається з протоколу обшуку від 08 серпня 2024 року та пояснень детектива, ОСОБА_6 не надав пароль до системи логічного захисту мобільного телефону, а також ним вживалися заходи задля унеможливлення його огляду.

Таким чином, орган досудового розслідування мав передбачені ч. 2 ст. 168 КПК України підстави для вилучення такого мобільного телефону.

3.4.3. Окремо слідчий суддя відхиляє доводи заперечень представника власника майна.

Так, відповідно до вимог ст. 171 КПК України, детектив має право додати оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими він обґрунтовує доводи клопотання. Однак, детектив не зобов`язаний подавати усі зібрані у межах кримінального провадження документи, які сторона обвинувачення вважає доказами. Наразі, слідчий суддя констатує, що доданих детективом до клопотання документів достатньо, аби слідчий суддя встановив існування підстав для накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів.

Серед іншого, слідчий суддя звертає увагу, що причетність цієї особи до обставин вчинення кримінального правопорушення перевірялась слідчим суддею при наданні дозволу на проведення обшуку, отже недолучення детективом протоколів огляду телефонів до клопотання не є підставою для відмови у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно.

Слідчий суддя вважає неспроможними доводи представника щодо припущень детектива в частині доказового значення мобільного телефону, позаяк приписи ст. 168 КПК України, які визначають правові підстави для вилучення мобільних телефонів, зокрема, коли вони були знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту, передбачають, що на етапі прийняття рішення про тимчасове вилучення майна уповноважена особа не має достовірно встановлювати відповідність такого майна вимогам ст. 98 КПК України. Натомість, уповноваженій особі достатньо встановити існування підстав, передбачених цією статтею КПК України, на момент прийняття рішення про необхідність вилучення майна.

Усі обставини щодо обмеження ОСОБА_6 доступу до мобільного телефону відображено у протоколі обшуку від 08 серпня 2024 року, а КПК України не передбачає винесення окремої постанови про неможливість подолання системи логічного захисту.

Разом з тим, слідчий суддя відхиляє доводи представника щодо припущень, викладених у постанові про визнання телефону речовим доказом, оскільки доказове значення будь-яких речей чи документів встановлюється не внаслідок їх віднесення до речових доказів постановою уповноваженої особи, а в силу їх відповідності вимогам, встановленим ст. 98 КПК України. А на етапі відшукання та вилучення відповідних речей і документів, які можуть бути речовими доказами, необхідно встановити достатність підстав вважати, що вони можуть мати доказове значення для відповідного провадження.

Відповідно, лише після дослідження вмісту інформації, яка знаходиться на телефоні, можливо встановити його доказове значення для цього кримінального провадження.

Крім того, слідчий суддя зазначає, що приписи ст. 64-2 КПК України регулюють виключно момент виникнення у третьої особи процесуальних прав, разом з тим не звужують коло осіб, які можуть звернутись із таким клопотанням. Натомість, питання накладення арешту на майно регулюється главою 17 КПК України, у якій, зокрема, міститься чітка вказівка на суб`єктів, уповноважених на звернення із клопотанням про арешт майна (ч. 1 ст. 171 КПК України). А тому, приписи ч. 1 ст. 171 КПК України вказують на те, що детектив мав право на звернення з цим клопотанням за погодженням із прокурором, що ним і було дотримано.

3.5. Щодо співмірності втручання у право власності

3.5.1. Як вже зазначала слідчий суддя, завданнями арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Зважаючи на обставини кримінального правопорушення, яке розслідується у межах цього кримінального провадження, доводи детектива про існування такого ризику є цілком обґрунтованими.

Викладене переконує слідчого суддю у тому, що мета цього заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді запобігання цьому ризику може бути досягнута.

3.5.2. Критерії розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження є оціночними поняттями. Європейський Суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що будь-яке втручання у право особи з боку держави має забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

На переконання слідчого судді, загальні інтереси суспільства у вигляді досягнення завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України (зокрема, захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування тощо), виправдовують ступінь втручання у право власності особи, яке пов`язане з накладенням арешту на належне їй майно.

Враховуючи характер майна, тимчасове застосування щодо нього заходу забезпечення кримінального провадження не становитиме надмірного втручання та суттєвих негативних наслідків для особи.

3.5.3. Наведене у клопотанні майно належать до переліку майна, на яке згідно з приписами ч. 10 ст. 170 КПК України може бути накладений арешт.

Слідчий суддя наголошує, що накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або невідворотним позбавленням такого права. Хоча власник і обмежується у реалізації всіх правомочностей щодо відповідного майна, проте таке обмеження має тимчасовий характер.

Тимчасовий характер арешту майна обумовлений наявністю правового механізму, передбаченого ст. 174 КПК України, за яким арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

На підставі викладеного, керуючись ст. 372 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И Л А :

1. Клопотання - задовольнити.

2. Накласти арешт з метою забезпечення збереження речових доказів на майно, яке належить ОСОБА_6 , а саме:

- мобільний телефон Apple Iphone сірого кольору.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1