Справа 372/3564/24 Головуючий в І інстанції - ОСОБА_1
Провадження 11-кп/824/4765/2024 Доповідач в суді ІІ інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

05 серпня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:

ОСОБА_2 (головуючий), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 на ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 04 липня 2024 року, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 04 липня 2024 року, ОСОБА_8 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 1 ст. 14, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 263 КК України продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 01 вересня 2024 року.

Дане рішення мотивоване тим, що ризики, які були констатовані при застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не припинили свого існування, а саме, ризики, передбачені п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Зокрема, ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, підтверджується тим, що обвинувачений ОСОБА_8 може ухилятися від правосуддя, оскільки злочини, які останньому інкримінують, відносяться до категорії тяжких та особливо тяжких та передбачають максимальне покарання у виді позбавлення волі строком до 15-ти років з конфіскацією майна, та будучи обізнаним про покарання, що йому загрожує за інкримінований йому злочин, для уникнення покарання останній може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, всупереч установленому порядку виїхати за межі України, що підтверджується протоколами проведених відносно ОСОБА_8 негласних слідчих (розшукових) дій. Крім того, перебуваючи під заставою у період часу з 19.04.2024 до 08.05.2024 обвинувачений ОСОБА_8 29.04.2024 продав належну йому квартиру, виїхав з неї, при цьому порушивши покладений на нього ухвалою слідчого судді від 17.04.2024 обов`язок щодо повідомлення органу досудового розслідування, прокурора та суду про зміну свого місця проживання. Наведені обставини свідчать про те, що перебуваючи на волі обвинувачений ОСОБА_8 вжив заходів щоб позбутися соціально-побутових зв`язків на території України, що може свідчити про його наміри залишити Україну, а також попри покладені на нього слідчим суддею обов`язки, свідомо їх ігнорував та не виконував, що підтверджує існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. Крім того, ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України виразився у тому, що обвинувачений отримавши доступ до матеріалів досудового розслідування та ознайомившись з ними, отримав біографічних даних свідків, потерпілого у зв`язку з чим останній перебуваючи на волі матиме можливість безперешкодно впливати на вказаних учасників процесу шляхом підкупу, примусу, погроз з метою зміни або відмови їх від наданих показань. Також місцевим судом враховано те, що ОСОБА_8 створив та керував злочинною організацією, метою якої було учинення розбійних нападів. Наведене свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, який проявився у тому, що обвинувачений ОСОБА_8 може вчинити інші кримінальні правопорушення. Крім того, судом враховано, дані про особу обвинуваченого, який обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину та ризики які визначені прокурором, враховуючи його майновий стан. Підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який судом не встановлено.

Не погоджуючись із даним рішенням суду першої інстанції, захисник подав апеляційну скаргу з доповненням до неї указавши на її незаконність та необґрунтованість. В обґрунтування доводів апеляційної скарги указав на те, що рішення суду не містить достатніх мотивів, які б підтверджували доцільність продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 . Крім того, клопотання прокурора фактично містило формальний перелік ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Звернув увагу на те, що сама по собі тяжкість покарання не є самостійною і достатньою підставою для встановлення ризику втечі. Тому, з метою встановлення наявності або відсутності ризику переховування, необхідно враховувати дані про особистість обвинуваченого. Зокрема, захисник вказав на те, що ОСОБА_8 раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце проживання, характеризується позитивно, немає громадянства інших держав, а також рідних чи друзів, які мешкають за кордоном. Звернув увагу на те, що під час домашнього арешту, обвинувачений з`являвся за викликами слідчого, прокурора. Щодо ризику незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, то, на переконання захисника, судом не зазначено, яким чином ОСОБА_8 має можливість впливати на інших потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста, відповідних доказів не надано, що виключає зазначений ризик. Щодо ризику вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується, захисник звертає увагу на те, що прокурор не надав жодного підтвердження цього ризику, а відповідно суд першої інстанції у оскаржуваній ухвалі не вказав мотивів, на підставі яких він дійшов до висновку, що даний ризик є обґрунтованим. Наведене, на переконання захисника, вказує на те, що стороною обвинувачення зазначені ризики є формальними, оскільки з моменту застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу прокурором не заявлено нових ризиків, які б могли виправдати подальше тримання обвинуваченого під вартою. Просив ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

захисника ОСОБА_7 , який підтримав подану апеляційну скаргу, підтвердив доводи цієї скарги та просив її задовольнити;

обвинуваченого ОСОБА_8 , який підтримав подану захисником апеляційну скаргу, підтвердив доводи цієї скарги і просив її задовольнити;

прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, просив залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін;

вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Колегія суддів звертає увагу на те, що питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку тримання під вартою було вирішена на стадії судового провадження. Тобто це питання вирішувалось на стадії яка унеможливлює перевірку обґрунтованості підозри, оскільки остання перестала існувати і на заміну якої висунуте обвинувачення. Обґрунтованість обвинувачення перевіряється судом який здійснює судовий розгляд на підставі обвинувального акта шляхом дослідження наданих сторонами кримінального провадження доказів. Таким чином, при вирішенні питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою у суді першої інстанції на стадії судового провадження та при перевірці відповідного рішення судом апеляційної інстанції вирішальним є вирішення питання про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Оцінюючи рішення суду першої інстанції про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою колегія суддів звертає увагу на те, що судом першої інстанції обґрунтовано було визнано те, що ризики із яким пов`язувалось застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не перестали існувати та не зменшився ступінь цих ризиків. Тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується дають підстави вважати про високу імовірність ухилення обвинуваченого від суду. Ці обставини, а також те, що у даному кримінальному провадженні не допитані потерпілі та свідки, указує на існування ризику незаконного впливу на них із сторони обвинуваченого. Наявність цих ризиків указує на необхідність продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, у зв`язку із чим суд першої інстанції обґрунтовано продовжив обвинуваченому даний строк, належним чином мотивувавши своє рішення. Із цим рішенням колегія суддів погоджується у повному обсязі.

Так, висновок суду першої інстанції про доведеність ризику переховування обвинуваченого від суду грунтується на даних про особу обвинуваченого із урахуванням тяжкості та обставин вчинення злочинів. Матеріали кримінального провадження не містять даних про наявність у обвинуваченого соціальних зав`язків такої міцності, які можуть запобігти ризику переховування обвинуваченого від суду. Із урахуванням тяжкості вчинених злочинів та обставин їх вчинення, кількості процесуальних дій, необхідних для проведення розслідування та судового розгляду, сумарний строк, протягом якого обвинувачений тримається під вартою не можливо визнати таким, який відповідає критерію надмірності. Окрім того, колегія суддів звертає увагу на те, що є доведеним існування ризику ухилення обвинуваченого від суду. В умовах суспільно-політичної обстановки у державі, введення військового стану та існування непідконтрольних державі територій ступінь ризику ухилення обвинуваченого від суду є надзвичайно високим, а існування цього ризику достатнім для продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.

Щодо можливості застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 іншого альтернативного запобіжного заходу, то на думку колегії суддів жодний інший запобіжний захід, передбачений ч.1 ст.176 КПК України, не в змозі забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та попередити ризик переховування обвинуваченого від суду у зв`язку із їх недостатнім стримуючим впливом за наявності зазначених вище обставин.

Також є обґрунтованим наявність ризику незаконного впливу на свідків та потерпілих у даному кримінальному провадженні, викликану безпосередністю дослідження показань, а також тим, що судове провадження у даному кримінальному провадженні не завершене.

Апеляційна скарга захисника не містить доводів, які би указували на незаконність ухваленого судом першої інстанції рішення. Порушень вимог КПК України, які б істотно обмежували права обвинуваченого та могли бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції, колегією суддів не виявлено. На думку колегії суддів, існування ризиків у ході судового розгляду було доведено прокурором з належною повнотою, наявність цих ризиків в ухвалі судом першої інстанції обґрунтовано із належною повнотою.

Підстав для задоволення апеляційної скарги захисника колегія суддів не вбачає. Ухвала Обухівського районного суду Київської області від 04 липня 2024 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування колегія суддів не вбачає, у зв`язку із чим залишає ухвалу без зміни, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 04 липня 2024 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 до 01 вересня 2024 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ

____________ ______________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4