Справа № 450/376/24
провадження 1-в/462/258/24
У Х В А Л А

25 жовтня 2024 року Залізничний районний суд міста Львова в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

засудженої - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові подання Залізничного районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області про вирішення питання щодо звільнення ОСОБА_4 від призначеного судом покарання, -

встановив:

провідний інспектор Залізничного районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_5 , 13.09.2024 року звернулась до суду із поданням про звільнення ОСОБА_4 від призначеного судом покарання. Подання мотивує тим, що ОСОБА_4 засуджена вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 29.02.2024 року за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням терміном на 1 (один) рік. 09.08.2024 року набрав чинності Закон України від 18.07.2024 року № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким було внесено зміни до Кодексу України про адміністративне правопорушення, зокрема, до ч. 2 ст. 51, згідно з якою, передбачена відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Зазначає, що на момент вчинення ОСОБА_4 злочину передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становив 2 684 грн. (1 342 х 2 =2 684). Згідно вироку Пустомитівського районного суду Львівської області від 29.02.2024 року своїми протиправними діями, ОСОБА_4 , заподіяла ДП «ЛПП Україна» АТ «ЛПП» матеріальну шкоду на загальну суму 799,20 грн. та 999,17 грн. Відтак, на підставі ч. 2 ст. 74 КК України просить вирішити питання про звільнення ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання.

У судовому засіданні прокурор подання підтримала, покликаючись на мотиви такого, просить задовольнити.

Засуджена подання підтримала, просила таке задовольнити.

Представник органу пробації у судове засідання не з`явилась, будучи належним чином повідомленою про час, дату та місце розгляду справи, подала до суду заяву про розгляд подання без її участі, зазначила, що подання підтримує в повному обсязі, просить таке задовольнити.

Заслухавши думку учасників, дослідивши матеріали даного подання, оглянувши матеріали особової справи № 65/2024, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 29.02.2024 року ОСОБА_4 визнано винуватою у пред`явленому їй обвинуваченні за ч. 4 ст. 185 КК України та призначено їй покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років. Згідно ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_4 від відбування призначеного їй за цим вироком покарання у виді п`яти років позбавлення волі, якщо вона протягом 1 (одного) року не вчинить нового злочину та виконає покладені на неї обов`язки. Згідно ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон № 3886?IX) від 18.07.2024 року, який набрав чинності 09.08.2024 року, до ст. 51 КУпАП «Дрібне викрадення чужого майна» були внесені зміни та передбачено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене, аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Станом на 01.01.2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2684 грн., а 50 відсотків від його розміру становили 1 342 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону №3886?IX на момент вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.1 85 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становив 2 684 грн. (1 342 х 2 = 2 684).

Згідно вироку Пустомитівського районного суду Львівської області від 29.02.2024 року ОСОБА_4 16.12.2023 року здійснила таємне викрадення чужого майна (крадіжку) та повторне таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену в умовах воєнного стану, тобто вчинила кримінальне правопорушення передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.Своїми протиправними діями, ОСОБА_4 , заподіяла ДП «ЛПП Україна» АТ «ЛПП» матеріальну шкоду на загальну суму 799,20 грн. та 999,17 грн. Таким чином, вартість викраденого ОСОБА_4 майна, є меншою від 2 684 грн.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Частиною 1 статті 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Таким чином, зважаючи на те, що Закон № 3886-IX поліпшує становище засудженого, який відбуває покарання, оскільки усуває караність вчиненого нею діяння, суд вважає вказаний Закон таким, що має зворотну дію у часі та підлягає застосуванню у порядку, передбаченому ч. 2 ст. 74 КК України.

Вказані висновки суду узгоджуються з позицією, викладеною у постановою Верховного Суду від 07.10.2024 року у справі № 278/1566/21, згідно з якою Закон № 3886?IX, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

З огляду на викладене, враховуючи, що ОСОБА_4 засуджена за діяння, караність якого законом усунена, суд дійшов до висновку, що подання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 369-372, 537, 539 КПК України, ч. 2 ст. 74 КК України, суд

постановив:

подання Залізничного районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області про вирішення питання щодо звільнення ОСОБА_4 від призначеного судом покарання - задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_4 від покарання, призначеного вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 29.02.2024 року за ч. 4 ст. 185 КК України (справа № 450/376/24).

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Залізничний районний суд м. Львова.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1

Оригінал ухвали.