Справа № 472/834/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2024 року с-ще Веселинове

Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

законного представника

потерпілої ОСОБА_6 ,

представник потерпілої ОСОБА_7 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному 29.05.2024 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000197, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України,

ВСТАНОВИВ:

15 серпня 2024 року до Веселинівського районного суду Миколаївської області надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному 29.05.2024 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000197, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, разом з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У клопотанні про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_3 зазначила, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій (зґвалтування), вчинені щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди. 29.05.2024 ОСОБА_4 затримано у порядку ст. 208 КПК України. 30.05.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України. Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 31 травня 2024 року задоволено клопотання слідчого СВ ВП № 5 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 .

Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 19.07.2024 року стосовно підозрюваного ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Строк дії ухвали закінчується 25.08.2024 року о 17 годині 40 хвилин. Під час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим суддею встановлено і прокурором доведено, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, що підтверджується долученими до клопотання матеріалами, сукупність яких є достатньою для обрання запобіжного заходу, оскільки ризик того, що обвинувачений може переховуватись від суду, так як обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину, санкція статті якої передбачає позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років. Враховуючи тяжкість покарання за інкримінований злочин, ОСОБА_4 може переховуватись від суду, у тому числі на непідконтрольній території Україні.

Також запобігання спробам з боку ОСОБА_4 незаконно впливати на потерпілу та свідків, адже місцем мешкання ОСОБА_4 є межі населеного пункту, де проживають свідки, тобто з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення інкримінованого йому злочину, шляхом залякування, погроз та іншими спробами ОСОБА_4 може незаконно впливати на них, показання яких мають важливе значення у вказаному кримінальному провадженні. Крім того, ОСОБА_4 в повній мірі, шляхом вмовлянь або залякувань, може впливати на свідка ОСОБА_8 , яка є його матір`ю, та на потерпілу ОСОБА_9 , яка є його сестрою, адже останньому відомо, де на даний час перебуває потерпіла.

Крім того, запобігання спробам з боку ОСОБА_4 вчинити інше кримінальне правопорушення, що підтверджується тим, що ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, що говорить про те, що він схильних до скоєння злочинів. На даний час заявлені ризики не зменшились, не змінилися та не втратили своєї актуальності.

Зазначені ризики на даний час є реальними та вагомими та дають достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_4 може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, вважаються наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливого здійснення обвинуваченим зазначених дій.

Оцінюючи можливість застосування більш м`яких запобіжних заходів, вважає, що для застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не є доцільним, оскільки це може призвести до переховування ОСОБА_4 від суду, а також вчинення іншого кримінального правопорушення стосовно потерпілої ОСОБА_9 .. Застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистої поруки не виявляється можливим у зв`язку з відсутністю у нього міцних соціальних зв`язків з особами, що заслуговують довіру та можуть поручитись за виконання останнім покладених на нього обов`язків і зобов`язуються, за необхідності, доставити його до суду. Застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання ніяким чином не перешкоджає останньому вчинити інше кримінальне правопорушення, переховуватись від суду, і здійснювати незаконний вплив на потерпілу та свідків.

Вважає, що обраний та продовжений відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу. При цьому, раніше застосований до обвинуваченого запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості інкримінованого діяння, а встановлені раніше ухвалами ризики є дійсними та триваючими, а тому на даний час вони виключають можливість зміни міри запобіжного заходу на більш м`який. Просить суд задовольнити клопотання щодо обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, без можливості внесення застави.

У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів підтримала, оскільки вбачається наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто запобігання спробам з боку обвинуваченого переховуватися від суду, у тому числі на непідконтрольній території України; наявність ризику передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто незаконно впливати на потерпілу та свідків, адже місцем мешкання ОСОБА_4 є межі населеного пункту, де проживають свідки, тобто з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення інкримінованого йому злочину, шляхом залякування, погроз та іншими спробами ОСОБА_4 може незаконно впливати на них, показання яких мають важливе значення у вказаному кримінальному провадженні та наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, що говорить про те, що він є схильних до скоєння злочинів.

Також, посилаючись на відсутність підстав для повернення обвинувального акту та відсутність підстав для закриття кримінального провадження, просила про його призначення до судового розгляду у закритому судовому засіданні.

Захисник ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_4 вважають, що клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не підлягає задоволенню. Просять суд обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Крім того, вважають за можливим призначити справу до судового розгляду.

Законний представник потерпілої ОСОБА_6 , представник потерпілої ОСОБА_7 в судовому засіданні не заперечували щодо задоволення клопотання про обрання строку запобіжного заходу та призначення справи до судового розгляду у закритому судовому засіданні.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

При вирішення питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд враховує, що прокурором доведено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду, або ж створить загрозу суспільству. Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню. Суворість покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти «Гарицький проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи чи продовжуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»),

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З огляду на вказане, суд переконаний, що прокурором доведено ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме - переховуватися від суду, ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто незаконно впливати на потерпілу та свідків та ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, що говорить про те, що він є схильних до скоєння злочинів.

За обставин, зазначених вище, враховуючи, що строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 закінчується 25 серпня 2024 року, а ризики передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не змінилися, то суд дійшов висновку про те, що клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків передбачених КПК України.

Пунктом 1 частиною 4 статті 183 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

За таких обставин, суддя не вбачає підстав для визначення розміру застави при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу.

З матеріалів обвинувального акту та додатків до нього вбачається, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, порушень при складенні обвинувального акту не виявлено і підстав для його повернення прокурору не вбачається.

Прокурором дотримані вимоги територіальної підсудності.

Дане кримінальне провадження підсудне Веселинівському районному суду Миколаївської області.

Підстав, передбачених п.п. 4-8 частини першої та частини другої ст. 284 КПК України для закриття провадження, немає.

Відповідно до ч. 2 ст. 31 КПК України кримінальне провадження в суді першої інстанції щодо злочинів, за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років, здійснюється колегіально судом у складі трьох суддів лише за клопотанням обвинуваченого.

В судовому засіданні обвинуваченому ОСОБА_4 судом було роз`яснено вимоги ч. 2 ст. 31 КПК України, на обвинувачений ОСОБА_4 вказав, що не заперечує щодо розгляду справи суддею одноособово.

Відтак суд приходить до висновку про необхідність призначення кримінального провадження за обвинувальним актом відносно ОСОБА_4 до судового розгляду.

Судовий розгляд відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 27 КПК України слід проводити у закритому судовому засіданні.

В судове засідання викликати учасників судового провадження: прокурора, захисника, обвинуваченого, потерпілу, законного представника потерпілої, представника потерпілої та свідків.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176 -178, 182, 183, 193, 194, 197, 198, 314-317 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту по кримінальному провадженню, внесеному 29.05.2024 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000197, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, у закритому судовому засіданні у приміщені Веселинівського районного суду Миколаївської області на 17 вересня 2024 року о 13 год. 30 хв.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ "Миколаївський слідчий ізолятор", за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 60 (шістдесят) діб до 17 жовтня 2024 року (включно).

В клопотанні захисника ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту - відмовити.

В судове засідання викликати учасників судового провадження: прокурора, захисника, обвинуваченого, потерпілу, законного представника потерпілої, представника потерпілої та свідків.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала в частині обрання запобіжного заходу може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

В іншій частині ухвала суду оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення за кримінальним провадженням.

Суддя Веселинівського районного суду

Миколаївської області ОСОБА_1