Справа № 346/2070/15-к
Провадження № 1-в/346/153/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2024 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Коломия клопотання прокурора Коломийської окружної прокуратури Івано-Франківської області про приведення вироку Коломийського міськрайонного суду від 19 травня 2015 року відносно ОСОБА_4 за ст. 185 ч. 2 КК України, у відповідність та замінити арешт на інший вид покарання, на виконання вимог Закону України «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань»,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Коломийської окружної прокуратури звернувся до суду із вказаним клопотанням в якому зазначив, що ОСОБА_4 засуджено вироком Коломийського міськрайонного суду від 19 травня 2015 року за ст. 185 ч. 2 КК України до трьох місяців арешту.

Вирок набрав законної сили 22 вересня 2015 року.

Вказує, що у зв`язку із набранням чинності 28 березня 2024 року Закону України «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань», було внесено зміни до Кримінального Кодексу України щодо видів покарання.

Так, для невійськових засуджених скасовується покарання у виді арешту, а поняття «Арештний дім» виключено з Кримінально-виконавчого кодексу.

Тому, прокурор просив відповідно до ст. 72 КК України замінити ОСОБА_5 невідбуту частину покарання у виді арешту на інший вид покарання, а саме пробаційний нагляд.

В судовому засіданні прокурор зазначила, що засуджений ОСОБА_5 не відбув покарання у виді арешту, призначеного вироком суду. Однак, на даний час минули строки приведення вироку до виконання, передбачені п.1 ч.1 ст. 80 КК України, а тому просить в клопотанні відмовити та закрити провадження за строками давності.

Засуджений в судове засідання не з`явився з невідомих для суду причин, про час і місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку, шляхом надіслання повістки про виклик до суду на адресу місця його реєстрації.

Вивчивши матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог статей 537, 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

23 серпня 2023 року Верховною Радою України прийнято Закон України № 3342-ІХ «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань», який набрав законної сили 28 березня 2024 р.

Вказаним законом внесено зміни до Кримінального Кодексу України щодо видів покарання, внесено зміни до ст. 51 КК України, яку доповнено пунктом 7-1 та введено новий вид покарання як пробаційний нагляд. Доповнено Кодекс новою статею 59-1 такого змісту: «1. Покарання у виді пробаційного нагляду полягає в обмеженні прав і свобод засудженого, визначених законом і встановлених вироком суду, із застосуванням наглядових та соціально-виховних заходів без ізоляції від суспільства.»

Зміни внесені також до розділу II «Прикінцеві та перехідні положення», який доповнено пунктом 23 такого змісту: з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань» засудженим, які відбувають покарання у виді арешту в арештних домах, замінити невідбуту частину покарання на інший вид покарання відповідно до статті 72 цього Кодексу".

Підпункт «в» пункту 2 частини 1 статті 72 КК України в редакції Закону № 3342-ІХ від 23.08.2023 року вказує, що одному дню арешту відповідають два дні пробаційного нагляду.

Судом встановлено, що вироком Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 19 травня 2015 року ОСОБА_4 засуджено за ст. 185 ч. 2 КК України трьох місяців.

З часу набрання вироком законної сили, 22 вересня 2015 року, він не був виконаний протягом більш ніж дев`яти років.

Невідбута частина покарання, призначеного ОСОБА_5 вироком складає 3 місяці арешту.

У відповідності до вимог ст. 152 КВК України однією з підстав звільнення від відбування покарання є закінчення строків давності виконання обвинувального вироку.

Згідно вимог п.1 ч.1 ст. 80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано впродовж двох років - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Відповідно до ч.3 ст. 80 КК України перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого від відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені п.п. 1-3 ч. 1 цієї статті, подвоюються.

За змістом ч.4 ст. 80 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у ч.1 та ч.3 цієї статті, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Отже, ст. 80 КК України застосовується у разі, якщо у встановлений законом строк вирок суду не був виконаний за умови, що засуджений не ухилявся від відбування покарання, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності, та до закінчення строку виконання вироку не вчинив нового злочину, що є підставою для переривання строку давності.

Із системного аналізу норм закону про кримінальну відповідальність вбачається, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

За таких обставин застосування ст. 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі №5-324кс15 (постанова від 24 грудня 2015 року) ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку, є особливим юридичним фактом, який може бути підтверджений лише обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

При цьому, засуджена до певного виду покарання особа не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання покарання.

Європейський суд з прав людини зазначив, що обвинувачений в кримінальній справі розраховує на здійснення провадження у його справі з особливою ретельністю і положення ст.6 Конвенції «Про захист прав і основних свобод людини» 1950 року покликані не допускати в кримінальній справі надто тривалого перебування обвинуваченої особи в стані невизначеності щодо своєї долі (п.89 рішення від 2 березня 2006 року у справі «Нахманович проти Росії та п.71 рішення від 7 грудня 2006 року у справі « Іванов проти України ).

Оскільки в матеріалах даної справи відсутні дані про ухилення засудженого ОСОБА_5 від відбування покарання призначеного вирком суду у виді арешту, зокрема притягнення його до кримінальної відповідальності, та про вчинення ним нового злочину до закінчення строку давності, суд приходить до висновку про відсутність підстав вважати, що перебіг строку давності зупинявся чи переривався.

Враховуючи наведене, а також те, що на даний час закінчився визначений у п.1 ч.1 ст. 80 КК України дворічний строк давності виконання обвинувального вироку Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 19 травня 2015 року щодо ОСОБА_5 , факт його ухилення від відбування покарання не встановлений вироком суду, даних про вчинення засудженим нового злочину матеріали справи не містять, а суд погоджується із прокурором, що клопотання про приведення вироку у відповідність не підлягає до задоволення. В той же час наявні підстави для звільнення засудженого від відбування покарання за закінченням строків давності виконання вироку суду.

На підставі наведеного та ст. 80 КК України, ст.152 КВК України, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання відмовити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання, призначеного вироком Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 19 травня 2015 року, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України, у виді арешту строком три місяці, у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду, шляхом подання апеляції протягом семи днів з дня проголошення.

Головуючий суддя : ОСОБА_1