У Х В А Л А

Іменем України

18 жовтня 2024 року слідчий суддя Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання старшого слідчого СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 , про арешт майна по матеріалах досудового розслідування внесеного до ЄРДР за №0001867 від 30.07.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

17 жовтня 2024 року до Деснянського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 , про арешт майна, а саме: об`єктів нерухомого майна, що належать на праві приватної власності підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: 2/5 частини квартири АДРЕСА_1 та квартири АДРЕСА_2 за адресою: АДРЕСА_3 , заборонивши при цьому право її відчуження (продажу, дарування, тощо).

Обґрунтовуючи клопотання слідчий посилається на те, що з метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_5 переслідуючи корисливий мотив та маючи намір збагатитися за рахунок вчинення злочинів у сфері незаконного обігу психотропних речовин, маючи умисел на незаконне виготовлення та зберігання психотропної речовини з метою збуту, у невстановлений слідством дату та час, знаходячись за місцем свого мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_4 , за допомогою заздалегідь придбаного обладнання, виготовив психотропну речовину обіг якої обмежено - «амфетамін», загальною масою 3,626 г., що є великим розміром, яку в подальшому розклав у 5 (п`ять) поліетиленових зіп-пакетів, які сховав у власній квартирі, тим самим почав незаконно зберігати вказану психотропну речовину з метою збуту.

В подальшому в період часу з 14 години 34 хвилини по 17 годину 02 хвилини 30.07.2024 під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_4 , працівниками поліції було виявлено та вилучено 5 (п`ять) поліетиленових зіп-пакетів з психотропною речовиною «амфетамін», загальною масою 3,626 г., що є великим розміром, яку останній незаконно виготовив та зберігав за місцем власного мешкання, з метою подальшого збуту.

31.07.2024 року, ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України.

При цьому, в ході проведення заходів спрямованих на встановлення та ідентифікацію майна, що на праві приватної власності належить підозрюваному було встановлено, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно підозрюваний ОСОБА_5 є законним володільцем 2/5 частини квартири АДРЕСА_1 та володільцем квартири АДРЕСА_5 .

Відповідно ч.5 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження за наявності підстав вважати, що суд, у випадках передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна.

При цьому, санкцією ч.2 ст. 307 КК України, передбачено, що незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання з метою збуту психотропних речовин карається позбавленням волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна.

З огляду на вищевикладені обставини, з метою забезпечення конфіскації майна та неможливості його відчуження, просить накласти арешт на майно зазначене в клопотанні.

В судове засідання слідчий не з`явився, до суду подав заяву про розгляд клопотання у його відсутність, клопотання підтримав та просив його задовольнити за викладених у ньому обставин. Крім того, просив проводити розгляд клопотання без участі власника майна, ОСОБА_5 , з метою збереження даного майна, оскільки особа, яка ним володіє, може відчужити його до винесення ухвали слідчого судді.

З огляду на положення ч.1 ст. 172 КПК України, відповідно до якого клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, а неприбуття в судове засідання з розгляду клопотання про арешт майна осіб, повідомлених належним чином, не перешкоджає його розгляду, також, зважаючи на розумність строків, як основну засаду кримінального провадження, слідчий суддя вважає за можливе провести судовий розгляд клопотання про арешт майна за відсутності зазначених осіб. Слідчим суддею також враховано положення ч. 2 ст. 172 КПК України, тому розгляд клопотання проводиться без виклику особи-власника майна.

Дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали, вважаю, що клопотання підлягає задоволенню за наступних обставин.

Відповідно до ч. 1ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як вбачається з матеріалів клопотання, слідчий звертаючись до суду із клопотанням про арешт майна, зазначив, що метою накладення арешту на майно є забезпечення можливої конфіскації майна.

Клопотання слідчого відповідає вимогам ч.2 ст. 171 КПК України, подане ним в строк, передбачений ч.5 ст. 171 КПК України.

З матеріалів провадження за клопотанням слідчого вбачається, що 30.07.2024 року до ЄРДР внесено відомості про кримінальне правопорушення за №0001867 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України.

31.07.2024 року, ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України.

Санкцією ч.2 ст. 307 КК України, передбачено, що незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання з метою збуту психотропних речовин карається позбавленням волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна.

З матеріалів, наданих слідчим, а саме, з інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за №399389245 та №399389605 від 15.10.2024 року вбачається, що підозрюваний ОСОБА_5 є законним власником 2/5 частини квартири АДРЕСА_1 та власником квартири АДРЕСА_5 .

Відповідно ч.5 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених КК України, може призначити покарання у виді конфіскації майна.

Відповідно ч.10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому КПК України порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого суді визначено необхідність арешту майна.

Слідчий в клопотанні довів підстави вважати, що накладення арешту майно є необхідним заходом забезпечення кримінального провадження з метою забезпечення подальшої конфіскації майна.

Накладення арешту на майно особи, безумовно, є втручанням у право особи на володіння ним та становить певний тягар для такої особи. Конституція України прямо встановлює заборону протиправного позбавлення власника права власності (частина четверта статті 41). Непорушність цього права означає передусім невтручання будь-кого у здійснення власником своїх прав щодо володіння, користування та розпорядження майном, заборону будь-яких порушень прав власника щодо його майна всупереч інтересам власника та його волі.

Разом з тим, право власності не є абсолютним, тобто може бути обмежене, однак втручання у це право може здійснюватися лише на підставі закону з дотриманням принципу юридичної визначеності та принципу пропорційності, який вимагає досягнення розумного співвідношення між інтересами особи та суспільства. При обмеженні права власності в інтересах суспільства пропорційними можуть вважатися такі заходи, які є менш обтяжливими для прав і свобод приватних осіб з-поміж усіх доступних для застосування заходів.

Враховуючи викладене, вимоги, передбачені ч. 2 ст. 173 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, оскільки вказане в клопотанні майно відповідає критеріям можливої подальшої конфіскації.

З огляду на виправдані інтереси держави, пов`язані з порушенням загальносуспільних інтересів, з урахуванням принципу розумності та співрозмірності, слідчий суддя приходить до переконання, що незастосування даного заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до відчуження майна, чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 369-372 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 , про арешт майна по матеріалах досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за №0001867 від 30.07.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, - задовольнити.

Накласти арешт з метою забезпечення конфіскації майна на час проведення досудового розслідування, на об`єкти нерухомого майна, що належать на праві приватної власності підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: 2/5 частини квартири АДРЕСА_1 та квартиру АДРЕСА_2 за адресою: АДРЕСА_3 , заборонивши при цьому право їх відчуження (продажу, дарування, тощо).

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а особою, яка не викликалась в суд протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1