Дата документу 21.08.2024 Справа № 333/4247/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №333/4247/18 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/313/24 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2024 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який має середню спеціальну освіту, працює на посаді водія тролейбуса КП «Запоріжелектротранс», одружений, має на утриманні повнолітнього сина ОСОБА_7 , 2003 року народження, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.,

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 - в режимі відеоконференції,

представника потерпілих адвоката ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_11 ,

представника цивільного відповідача ЗФ АТ «Укртелеком» - ОСОБА_12 - в режимі відео конференції.

Обвинувачений ОСОБА_6 , представник потерпілого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_10 звернулись до апеляційного суду з апеляційними скаргами на вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10 травня 2023 року, яким ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, і йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_6 від призначеного покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, якщо він протягом іспитового строку 2 (двох) років не скоїть нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст.76 КК України зобов`язано ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 по цьому кримінальному провадженню не обирався.

Заяву представника потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 про відмову потерпілих від позовних вимог до Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» Запорізька філія, ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено частково.

Закрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_13 , ОСОБА_9 до Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» Запорізька філія, ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Іншу частину заяви представника потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 залишено без задоволення.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів при проведенні судових експертиз у розмірі 19 533,88 грн.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить скасувати вирок суду та закрити кримінальне провадження щодо нього.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що не погоджується з оскаржуваним вироком, оскільки під час судового розгляду судом не досліджені всі обставини, що мають значення для справи, допущені порушення норм матеріального та процесуального права.

Під час апеляційного провадження обвинувачений просить:

- розглянути та задовольнити клопотання про доручення органу досудового розслідування провести слідчі дії, з метою встановлення/перевірки обставин, які мають істотне значення для цього кримінального провадження, а саме відтворення обстановки і обставин події ДТП за участю обвинуваченого ОСОБА_6 . Для проведення слідчої дії залучити транспортні засоби, яким керував ОСОБА_6 та транспортні засоби аналогічні за своїми технічними характеристиками, комплектацією, інтер`єром автомобілям під керуванням ОСОБА_14 та ОСОБА_15 . З метою якісного проведення вимірювання параметрів ДТП, залучити до участі у слідчій дії експерта-автотехніка та експерта-трасолога. Контроль за організацією та проведенням цієї слідчої дії покласти на прокурора, що підтримує державне обвинувачення у цьому кримінальному провадженні;

- задовольнити клопотання про призначення додаткової комплексної судово-медичної та транспортно-трасологічної експертизи за експертною спеціальністю транспортно-трасологічні дослідження. В якості експертних установ визначити Комунальну установу «Одеське обласне бюро судової медичної експертизи» Одеської обласної ради пров. Валіховський, 4, м.Одеса, 65082 провідна експертна установа, та Одеський науково-дослідний інститут судових експертиз Міністерства юстиції України вул. Успенська, 83/85, м. Одеса, 65011. Перелік питань на розгляд експертів буде уточнений після проведення відтворення обстановки і обставин події ДТП.

Крім того, під час апеляційного провадження дослідити та встановити:

- місце зіткнення транспортних засобів, зокрема, на полосі руху кого із учасників ДТП відбулось зіткнення;

- місце розташування транспортних засобів ОСОБА_6 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 перед в`їздом на перехрестя із круговим рухом та черговість їх під`їзду;

- кількість полос для руху транспортних засобів по пр. Соборному;

- кількість полос для руху транспортних засобів на перехресті із круговим рухом;

- по якій полосі здійснював рух ОСОБА_6 , по якій полосі здійснював рух ОСОБА_14 ;

- розбіжності між протоколом допиту під час досудового слідства свідка ОСОБА_15 від 24 червня 2017 року (стор.3 абз.4) та показаннями, які були надані ним під час розгляду справи у суді, у тому числі, під час повторного допиту;

- висновок комплексної судової авто-технічної, фототехнічної експертизи та експертизи відео-, звукозапису №7561/7562/34867-34868/34869 на предмет технічної неспроможності показань свідка ОСОБА_15 ;

- спроможність/не спроможність свідка ОСОБА_15 спостерігати перебіг ДТП із робочого місця водія;

- швидкість руху автомобіля ОСОБА_14 , автомобіля ОСОБА_6 ;

- чи мав водій ОСОБА_14 перевагу у русі;

- кут зіткнення автомобілів, а також співвідношення кутів до проїзної частини;

- висновок експерта №9-454 від 29 серпня 2017 року, зокрема, на предмет напрямку дії травмуючих сил;

- дію травмуючих сил при кутовому зіткненні на потерпілого в середині салону автомобіля ОСОБА_6 ;

- давність тілесних ушкоджень потерпілого.

В обґрунтування своїх вимог зазначає про те, що місцевий суд вийшов за рамки пред`явленого обвинувачення, не встановив: спосіб вчинення ДТП, причинно-наслідковий зв`язок події ДТП та смерті потерпілого, кількість полос для руху на перехресті із круговим рухом, по якій із полос рухались кожен із учасників ДТП, на полосі руху кого із них відбулось зіткнення автомобілів, спосіб отримання потерпілим тілесних ушкоджень, вид зіткнення автомобілів ОСОБА_14 та ОСОБА_6 , напрямок дії травмуючих сил, їх тривалість та вплив на пасажира всередині салону автомобіля, суд при обґрунтуванні прийнятого рішення вибірково тлумачив досліджені у ході судових засідань докази, ті доводи, які свідчили на користь ОСОБА_6 , залишені поза увагою суду, судом порушено принцип рівності учасників судового розгляду; судом використані докази в їх кількості без врахування їх якості; суд позбавив ОСОБА_6 права спростувати висновки експерта, надані стороною обвинувачення, за допомогою іншого висновку експерта, суд не визнав неналежними та недопустимими докази, за їх очевидної недопустимості.

Вказує, що суд не навів формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення, що є порушенням п.2 ч.3 ст.374 КПК України.

Обвинувальний акт у цьому кримінальному провадженні підписаний слідчим СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області капітаном поліції ОСОБА_16 . Між тим, у постанові про доручення досудового розслідування по цьому кримінальному провадженню слідчій групі від 09 лютого 2018 року слідчий ОСОБА_16 до складу вказаної слідчої групи не включений. Посилання суду на витяг з ЄРДР є незаконним, оскільки вказаний документ не є доказом у кримінальному провадженні та не підміняє рішення керівника органу досудового розслідування.

Щодо розташування автомобілів перед виїздом на перехрестя із круговим рухом зазначає, що показання свідка ОСОБА_15 , водія ОСОБА_14 та водія ОСОБА_6 містять протиріччя в частині положення автомобіля ОСОБА_6 відносно меж проїзної частини пр. Соборного, перед здійсненням маневру лівого повороту при виїзді на перехрестя з круговим рухом, а саме з якої смуги ОСОБА_6 здійснював маневр лівого повороту виїзду на перехрестя із круговим рухом. Виходячи з показань ОСОБА_15 та ОСОБА_14 , всі три транспортні засоби розташовувались таким чином, що зайняли 8,5 м проїзної частини пр. Соборного від правого краю проїзної частини. При загальній ширині 13 м, вільна частина проїзної частіни становила щонайменше 4,5 м майже дві полоси для руху (2,75 м) та фактично половину тієї частини дороги, яка була зайнята фігурантами справи. З наведеного розрахунку убачається, що транспортними засобами ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_6 було зайнято 65 % проїзної частини пр. Соборного, від її правого краю (8,5/13,0*100%=65,3 %). Суд на таке розташування транспортних засобів, їх скупчення, уваги не звернув, із версією розвитку ДТП ОСОБА_6 не перевірив. Якщо, виходячи із показань свідка ОСОБА_15 , які відображені на схемі до протоколу проведення слідчого експерименту від 05 серпня 2017 року за його участю, дослідити дотримання безпечного інтервалу між автомобілями ОСОБА_15 , ОСОБА_14 та ОСОБА_6 , то бокові інтервали між автомобілями ОСОБА_15 , ОСОБА_14 та ОСОБА_6 не відповідають умовам безпечності. Апелянт вказує, що у своїх показаннях він зазначав, що під`їхав на перехрестя першим за ОСОБА_14 та ОСОБА_15 . З порушенням умов безпечного інтервалу між його автомобілем та «червоною Таврією» втиснувся автомобіль ОСОБА_14 і подальший розвиток дорожньої обстановки залежав суто від дій водія ОСОБА_14 . Таке «втискання» автомобіля ОСОБА_14 не є підставою вважати, що автомобіль ОСОБА_6 перебував у крайній правій полосі для руху по пр. Соборному. Судом такі твердження ОСОБА_6 не спростовані, а наведені розрахунки підтверджують саме таку версію розвитку дорожньої обстановки. Крім цього, виходячи із схеми до протоколу проведення слідчого експерименту від 05 серпня 2017 року за участю ОСОБА_15 , відстань від правого габариту автомобіля ОСОБА_6 до правого краю проїзної частини пр. Соборного ані стороною обвинувачення, ані судом не встановлена, що не дозволяє зробити однозначний висновок про перебування автомобіля ОСОБА_6 у крайній правій полосі пр. Соборного. У ході судового розгляду стороною захисту, з метою встановлення співвідношення розташування автомобілів, заявлялось клопотання про проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_6 , однак суд відмовив у задоволенні цього клопотання. Замість цього, суд задовольнив клопотання сторони обвинувачення та викликав для допиту слідчого ОСОБА_17 . При цьому, в якості кого судом було допитано слідчого ОСОБА_17 , у вироку не зазначено, останній про кримінальну відповідальність за надання неправдивих свідчень не попереджався, до присяги не приводився. Вважає, що судом допущено порушення норм процесуального права, створені переваги для сторони обвинувачення. Крім того, описуючи пояснення слідчого ОСОБА_17 , суд вдався до їх вибірковості. Так, судом проігноровано, що слідчий експеримент проводився лише за участю ОСОБА_15 . Така відмінність обумовлена тим, що статус свідка на той час мав лише ОСОБА_15 . ОСОБА_6 будь-якого процесуального статусу на той час не мав (аж до 31 липня 2018 року), а відповідно не мав будь-яких процесуальних прав. У судовому засіданні ОСОБА_17 не зміг зазначити місце розташування автомобіля ОСОБА_15 , з якого той міг би спостерігати розвиток подій. Також, він не зміг зазначити про розташування червоної «Таврії», через що складені схеми розташування транспортних засобів не відповідають обставинам події. Тобто, можливість ОСОБА_15 спостерігати розвиток ДТП, про які ним було повідомлено під час слідчого експерименту не досліджувалась, у протоколі слідчої дії, відповідних фото-, відеоматеріалах не зафіксовано, слідчим не перевірено, будь-які слідчі дії, направлені на усунення розбіжностей в показаннях ОСОБА_15 та ОСОБА_6 , не проводились. Крім цього, ОСОБА_6 зазначив про відсутність понятих під час проведення слідчих дій 05 серпня 2017 року, а також про надання документів про швидкість руху свого автомобіля, які слідчим ОСОБА_17 не були враховані. Також, слідчий ОСОБА_17 зазначив, що факт здійснення маневру водієм ОСОБА_6 ним встановлено на підставі показань свідка ОСОБА_15 , швидкість руху транспортних засобів врахована також зі свідчень ОСОБА_15 . Вказаний зміст пояснень слідчого ОСОБА_17 у оскаржуваному вироку не відображено та судом не враховано, що свідчить про необ`єктивність судового розгляду.

Вважає, що суд, пославшись на лист №ЛИ-1610000 від 16 жовтня 2018 року ТОВ «Скайрівер», необґрунтовано поставився критично до його показань щодо зупинки перед світлофором для здійснення кругового руху наліво, в бік мікрорайону «Космос», коли загорівся червоний сигнал світлофора. Вказує, що протягом судових засідань питання руху ОСОБА_6 «накатом», без зупинки перед «стоп-лінією» на рівні світлофора ані прокурором, ані свідком, ані іншим учасником ДТП не обговорювалось, у судовому засіданні не досліджувалось, точка зору ОСОБА_6 не заслуховувалась, така умова не була зазначена у якості вихідних даних при проведенні авто-технічної експертизи. Такий розвиток події ДТП не був описаний в обвинувальному акті. Тобто, до цього твердження суд дійшов з обставин, які у судовому засіданні не досліджувались, а обвинувачення не пред`являлось. Суд, посилаючись на критерій швидкості 54 км/год., не врахував місце реєстрації такої швидкості та час, у який відбулась така реєстрація. Зі змісту листа № ЛИ-1610000 від 16 жовтня 2018 року ТОВ «Скайрівер» вбачається і про це зазначає суд, що така швидкість зафіксована о 15:09:13 год. У цей час автомобіль ОСОБА_6 знаходився навпроти середини зеленої зони перед поворотом на АЗС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на вул. Миколи Ласточкіна. Наступна реєстрація швидкості 12 км/год. відбувається на перехресті із круговим рухом о 15:10:31 год., тобто, через 1 хв. 18 сек. За цей час автомобіль під керуванням ОСОБА_6 подолав 300 м, що підтверджується доданим до апеляційної скарги принт-скрином. За таких обставин, єдиний режим руху на вказаній у вироку суду ділянці дороги, із тим, щоб за 1 хв. 18 сек. подолати 300 м, можливий лише за умови зупинки під час руху, зокрема на забороняючий сигнал світлофору. Між тим, суд залишив поза увагою вказані обставини. На думку апелянта, суд не володіє інформацією про технічні особливості роботи контрольно-вимірювальної системи «Скайрівер». Суд не врахував, що свідок ОСОБА_15 повідомляв, що після ввімкнення дозволяючого сигналу водій ОСОБА_6 відновив рух, тобто ОСОБА_6 зупинявся на забороняючий сигнал світлофору, руху «накатом», об`їзду стоячих або починаючих рух транспортних засобів з правого боку не здійснював. Суд не досліджував, що ОСОБА_6 під`їхав та зупинився перед «стоп-лінією» першим за водія ОСОБА_14 та свідка ОСОБА_15 . Визначаючи рух по полосам по пр. Соборному, суд не врахував, що зупинившись перед світлофором, автомобіль ОСОБА_6 знаходився на відстані 6 м від правого бордюрного каменя, що спростовує висновок суду про те, що ОСОБА_6 рухався у правій полосі, з якої рух дозволений лише прямо та праворуч. Суд, надаючи перевагу свідченням ОСОБА_15 , не врахував, що ОСОБА_15 перебував з іншого боку (лівого) мікроавтобусу ОСОБА_14 та не міг бачити автомобіль ОСОБА_6 , який перебував справа. Суд надав перевагу свідченням ОСОБА_14 , який є іншим учасником ДТП та зацікавлений в тому, щоб оговорити ОСОБА_6 . Тим більше, що водій ОСОБА_14 , за умови швидкості свого автомобіля 10 км/год., швидкості автомобіля ОСОБА_6 12 км/год., мав технічну можливість уникнути ДТП. Суд на відмінність швидкостей у показаннях ОСОБА_6 , поясненнях ОСОБА_14 та у висновках авто-технічних експертиз уваги не звернув.

Суд, зазначаючи у вироку взаєморозташування автомобілів перед зіткненням, не врахував, що на відеореєстраторі зафіксовано розташування автомобілів після зіткнення на перехресті із круговим рухом. Тому не може йти мова про середню смугу, оскільки на перехресті із круговим рухом дві полоси (перша, друга, їх можна назвати - права, ліва, але ніяк не середня). Таким чином, суд спотворив дорожню обстановку, тому що рахував кількість полос для руху по пр. Соборному (3) та використовував такі підрахунки по АДРЕСА_3 ). Згідно з висновком експерта №9-454 від 29 серпня 2017 року, виходячи з аналізу пошкоджень автомобілів, автомобіль ОСОБА_14 контактував передньою правою стороною переднього бампера з автомобілем ОСОБА_6 у ліву задню поверхню (арка лівого заднього колеса). Тобто, автомобіль ОСОБА_6 рухався на перехресті із круговим рухом у правій полосі, не порушуючи при цьому,ліній дорожньої розмітки, які відмежовують проїзну частину. Автомобіль ОСОБА_14 рухався на перехресті із круговим рухом у лівій полосі. За такого розташування, ОСОБА_14 , для перестроювання у правий ряд при русі на перехресті із круговим рухом, мав пропустити всі транспортні засоби, які рухались по правій полосі (п.10.3 Правил дорожнього руху). Тобто, у цій дорожній обстановці водій ОСОБА_14 не мав будь-якої переваги в русі перед іншими учасниками дорожнього руху. Таке розташування автомобілів нівелює висновок авто-технічної експертизи щодо технічної можливості уникнути ДТП, адже такі розрахунки проводяться лише для тих транспортних засобів, які мають перевагу у русі.

Виходячи із показань свідка ОСОБА_15 (схема до протоколу слідчого експерименту), місце зіткнення автомобілів знаходиться на відстані 1,8 м від правої суцільної лінії дорожньої розмітки, яка визначає зовнішні межі проїзної частини. З урахуванням мінімальної ширини полоси для руху транспортних засобів, яка визначена Правилами дорожнього руху 2,75 м, вбачається що місце зіткнення знаходиться на правій полосі перехрестя із круговим рухом. За умови дотримання «рядності» водієм ОСОБА_14 він не міг виїхати у праву полосу. Саме зміна полоси руху (з лівої на праву) водієм ОСОБА_14 є маневром у розумінні Правил дорожнього руху. У вироку суд не дослідив місце ДТП та відповідно, на полосі руху кого із учасників ДТП сталась подія.

Зазначає, що свідком ОСОБА_15 надавались свідчення про різкий поворот керма ОСОБА_6 під час руху по колу на перехресті із круговим рухом, у зв`язку з чим, за клопотанням сторони захисту, судом було призначено комплексну судову авто-технічну, фототехнічну експертизу та експертизу відео-, звукозапису. Проте, висновок експертів №7561/7562/34867-34868/34869 за її результатами судом відхилено, чим проігноровано розрахунки, виконані експертами.

Щодо висновку авто-технічної експертизи та допиту експерта-автотехніка вказує, що фактично вихідні дані, які були надані на дослідження експерту, були направлені не на об`єктивне дослідження механізму ДТП, а щоб надати більшої вагомості показанням свідка ОСОБА_15 , без вирішення питання про технічну спроможність його свідчень. Відповідаючи на питання щодо технічної можливості уникнути ДТП при швидкості, меншій за 20 км/год., експерт ОСОБА_18 зазначив про те, що висновки можуть бути відмінними, для цього потрібно проводити відповідні розрахунки. У судовому засіданні, з використанням формули для розрахунку технічної можливості водієм ОСОБА_14 зіткнення автомобілів було проведено розрахунок за різними швидкостями руху автомобілів перед зіткненням. Незважаючи навіть на відсутність переваги у русі, при швидкості автомобіля ОСОБА_6 12 км/год., водій ОСОБА_14 мав технічну можливість уникнути події ДТП. За таких обставин, твердження експерта ОСОБА_18 про категоричність отриманих висновків за версією свідка ОСОБА_15 не відповідають дійсності. Необ`єктивність проведеного дослідження полягає у тому, що як зазначив експерт ОСОБА_18 , на дослідження йому були надані всі матеріали кримінального провадження, при цьому дослідження механізму при швидкості автомобіля ОСОБА_14 10 км/год. та автомобіля ОСОБА_6 12 км/год. ним не проводились. Експерт, в порушення методичних вимог, обмежився лише неможливістю дослідження версії ОСОБА_6 через недостатність вихідних даних і не вжив заходів для наукового дослідження його версії розвитку ДТП, зокрема, не звернувся із клопотанням до слідчого.

Надаючи відповідь про механізм ДТП, експерт ОСОБА_18 зазначив, що обидва учасники дорожньо-транспортної пригоди рухались по колу і водій автомобіля «Опель-астра» ОСОБА_6 , під час руху по колу, повернув ліворуч, що кваліфіковано експертом як маневр та момент виникнення небезпеки. При цьому, він зазначив, що маневр це зміна кута руху транспортного засобу (задньої осі) відносно дороги. На питання щодо курсового кута експерт ОСОБА_18 пояснив, що йому така інформація для проведення дослідження не потрібна, у вихідних даних слідчим не зазначена, під час проведенні експертизи не досліджувалась. Вказує, що експертом, лише з урахуванням показань свідка ОСОБА_15 , без урахування свідчень ОСОБА_6 , ОСОБА_14 , на власний розсуд визначено момент виникнення небезпеки, без перевірки спроможності показань ОСОБА_15 . Крім цього, досліджуючи швидкість руху транспортних засобів, експерт ОСОБА_18 зазначив, що швидкість може бути визначена або за слідами гальмування, або пошкодженнями транспортного засобу, або на підставі показань свідка. При цьому, на конкретне питання щодо наявності науково обґрунтованої методики, визначення швидкості за показаннями свідків, ОСОБА_18 повідомив, що такої методики не існує, при проведенні дослідження ним приймається до розрахунків та швидкість, яку повідомив свідок, що не відповідає методичним рекомендаціям.

Вирішуючи питання про технічну можливість уникнути зіткнення для водія ОСОБА_14 , експертом ОСОБА_18 застосовувалися для проведення розрахунку формули, які використовуються для розрахунків до початку гальмування транспортного засобу ОСОБА_14 . Проте, у висновку відсутні розрахунки з урахуванням методики, якою визначено, що при наїзді до початку гальмування необхідно досліджувати можливість виходу перешкоди за межі небезпечної зони, якби водій застосував заходи по зниженню швидкості в момент виникнення небезпеки для руху. При дослідженні взагалі не враховано те, що автомобіль ОСОБА_6 рухався із швидкістю, більшій ніж автомобіль ОСОБА_14 . У наведених у висновку розрахунках швидкості автомобілів визначені однаковими, але це не узгоджується із матеріалами справи, у тому числі, й з показаннями свідка ОСОБА_15 (автомобіль ОСОБА_6 рухався по більшому радіусу та попереду автомобіля ОСОБА_14 ).

За таких обставин, вважає, що відповіді експерта свідчать про неповноту проведеного ним у складі комісії експертів дослідження, при цьому, допущені невідповідності передбаченим науковим методикам та порушенням присяги експерта, що в цілому може мати наслідком визнання висновку експерта №320/к-9-533 та відповідей, наданих у судовому засіданні, неналежними та недопустимими доказами.

Вказує, що обвинувальний акт взагалі не містив опису способу спричинення померлому тілесних ушкоджень, внаслідок яких настала смерть, а висновки комплексної судово-медичної та інженерно-транспортної експертизи №320/к-9-533 від 20 жовтня 2017 року та комісійної судово-медичної експертизи №72/к від 02 липня 2018 року, на думку апелянта, зроблені на припущеннях експертів щодо причини настання смерті потерпілого. При цьому, суд проігнорував пояснення допитаного в судовому засіданні експерта ОСОБА_19 , що, з урахуванням незначних пошкоджень транспортного засобу, для нього особисто зміна швидкості руху обумовлена гальмуванням, яке не перебуває у причинно-наслідковому зв`язку із подією ДТП. Також, експертом зазначено, що ускладнення могли виникнути у потерпілого під час його виходу із автомобіля та переміщенням на місці ДТП. Крім цього, судом не врахована відповідна довжина нижніх кінцівок (чи доставали ділянки ніг потерпілого під колінними суглобами до сидіння для того, щоб отримати травми від сидіння автомобіля). Більш того, не з`ясовано, чи можливе отримання ушкоджень потерпілим від м`яких елементів декору салону автомобіля. Вказує, що суд не зазначив спосіб отримання потерпілим тілесних ушкоджень з огляду на пояснення судово-медичного експерта ОСОБА_19 .

Щодо напрямку дії травмуючих сил при зіткненні вказує, що судом вид зіткнення автомобілів не досліджувався, можливість передачі ударно-інерційних коливань, їх напрямок, сила, тривалість, вплив на потерпілого, не визначались, у оскаржуваному вироку не відображені. У ході розгляду справи у суді першої інстанції було відшукано судово-медичного експерта Одеського бюро СМЕ доктора медичних наук ОСОБА_20 , темою наукових розробок якого були саме ушкодження потерпілих у середині салонів автомобілів при кутових зіткненнях. Також з відкритих джерел було з`ясовано, що кут зіткнення транспортних засобів має вирішальне значення для визначення ударно-інерційного переміщення тіл всередині салону. За таких обставин, стороною захисту було заявлено клопотання про призначення додаткової комплексної судово-медичної та транспортно-трасологічної експертизи за експертною спеціальністю транспортно-трасологічні дослідження, однак судом було відмовлено у вказаному клопотанні.

Вказує, що у судовому засіданні 26 грудня 2018 року він був позбавлений судом права на захист від очевидно неправдивих показань свідка обвинувачення ОСОБА_15 , чиї показання спростовуються матеріалами справи. Так, після допиту свідка ОСОБА_15 він просив суд надати можливість дати показання і пояснення стосовно обставин, про які допитувався свідок ОСОБА_15 , щоб навести свої міркування і аргументи щодо неправдивості цих показань, для реалізації свого права на захист. Проте суд, за підтримки сторони обвинувачення, незаконно позбавив його можливості реалізувати своє право на захист, безпідставно посилаючись на те, що він, начебто, має право давати свої показання, пояснення і висловлювати свої міркування виключно під час його допиту, як обвинуваченого, який буде проведений після допиту всіх інших свідків.

Зазначає, що свідок ОСОБА_15 суттєво змінив свої показання в суді відносно тих, що давав на досудовому розслідуванні щодо елементів та механізму дорожньо-транспортної пригоди, а саме: швидкості руху транспортних засобів, траєкторії їх руху та взаємного розташування. Після надання показань свідком обвинувачення ОСОБА_15 , його допитував першим прокурор, який почав пристосовувати змінені показання свідка під затверджений ним обвинувальний акт для чого, під час прямого допиту, почав ставити йому навідні запитання, у формулюванні яких уже містилась відповідь або підказка до неї, що є порушенням вимог ч.6 ст.352 КПК України. При повторному допиті у суді свідок ОСОБА_15 19 разів повторив, що йому здалося, що механізм ДТП, про який він повідомив слідчому, був саме таким. При цьому, саму подію, рух автомобілів він не спостерігав, а побачив у дзеркало заднього огляду, вже виїхавши з перехрестя на вул. Космічну, після характерного звуку зіткнення автомобілів, як автомобілі вже зіткнулись. Вважає, що викладене має ключове значення для перевірки показань свідка ОСОБА_15 на предмет їх правдивості і достовірності.

Учасниками ДТП є обвинувачений ОСОБА_6 та водій мікроавтобусу ОСОБА_14 . Водночас, у кримінальному провадженні ОСОБА_14 взагалі не допитувався у якості свідка і жодні слідчі дії з ним, як з учасником кримінального процесу, не проводились взагалі. Замість цього в матеріалах кримінального провадження є пояснення ОСОБА_14 стосовно події ДТП, отримані працівниками поліції під час складення на нього адміністративного протоколу про порушення ним Правил дорожнього руху 06 червня 2017 року, а також пояснення, надані ним слідчому, які згідно ч. 8 ст.95 КПК України, не є джерелом доказів. Зауважує, що обвинувачений ОСОБА_6 , ОСОБА_14 (який не визнавався свідком і з яким не проводились жодні слідчі дії як з учасником процесу) та допитаний у якості свідка ОСОБА_15 надали взаємовиключні відомості про подію злочину. Проте, жодних слідчих дій, направлених на перевірку правдивості та достовірності взаємовиключних версій про подію злочину, та усунення суттєвих протиріч між ними, стороною обвинувачення умисно не було проведено взагалі, а судом не усунуто.

Зазначає, що правдиві свідчення ОСОБА_6 про свою непричетність до інкримінованого йому злочину та відсутність в його діях складу злочину, не перевірялись стороною обвинувачення шляхом проведення відповідних слідчих дій за його участю як учасника кримінального процесу (слідчий експеримент, відтворення обстановки та події злочину, перевірка показань на місці, одночасний допит тощо), а суд безпідставно позбавив його права на захист від пред`явленого обвинувачення. З урахуванням неякісно відібраних вихідних даних, неможливість встановити кут зіткнення автомобілів, він не мав можливості захистити свої права інакше, як через проведення слідчого експерименту за його участю (під час якого можливо встановити кут зіткнення автомобілів). У наступному, маючи інформацію про кут зіткнення, шляхом проведення експертизи можливо визначити напрямок дії травмуючих сил та їх результуючу дію на потерпілого. Внаслідок чого достеменно встановити наявність або відсутність причинно-наслідкового зв`язку події ДТП та смерті потерпілого.

Вказує, що протягом часу з моменту ДТП (06 червня 2017 року) до 31 липня 2018 року (до моменту пред`явлення підозри) його процесуальний статус не був визначений («водій»). Він був позбавлений органом досудового розслідування будь-яких прав на захист, на заперечення проти доводів інших учасників, право ставити питання експерту, право заявляти клопотання про проведення слідчих дій та приймати в них участь, право на перевірку його версії ДТП та інші права, передбачені КПК України.

Під час розгляду справи у суді ним було заявлено три клопотання, які мали значення для захисту від пред`явленого обвинувачення: клопотання про проведення слідчої дії з метою встановлення/перевірки обставин, які мають істотне значення для кримінального провадження, а саме відтворення обстановки і обставин події ДТП; клопотання про проведення комплексної судової автотехнічної, фототехнічної експертизи та експертизи відео-, звукозапису; клопотання про проведення комплексної судово-медичної та транспортно-трасологічної експертизи за експертною спеціальністю транспортно-трасологічні дослідження. Між тим, перших два клопотання суд залишив без задоволення, а результати експертизи за третім клопотанням не були покладені в основу прийнятого рішення.

Суд, ухвалюючи вирок, не відмежував, які дії ОСОБА_6 , за версією свідка ОСОБА_15 , знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку із подією ДТП. Суд висвітлив у вироку рух ОСОБА_6 по пр. Соборному, тобто, на тому етапі, за що обвинувачення не пред`явлене. При цьому, достеменно встановивши, що прокурором обвинувачення за порушення вимог знаку 5.16 «Напрямок руху по полосам» ОСОБА_6 не пред`являлось, суд уникнув такого ж детального опису руху ОСОБА_6 на перехресті із круговим рухом, коли за версією ОСОБА_15 він здійснив «доворот» керма. Суд зневажив на повторний допит свідка ОСОБА_15 , на неможливість спостерігати розвиток подій з іншого боку автомобіля ОСОБА_14 , на технічну неспроможність показань ОСОБА_15 . Також вважає, що необ`єктивність судового розгляду підтверджується тим, що, за версією свідка ОСОБА_15 , дії водія ОСОБА_14 підпадали під п.10.1, 11.1, 13.1 Правил дорожнього руху. При цьому, п.11.1 ПДР включає в себе норму про дію знаку 5.16 «Напрямок руху по полосам». Також необ`єктивність суду полягає у тому, що в оскаржуваному вироку суд зазначає, що покладає в обґрунтування вироку свідчення ОСОБА_15 та ОСОБА_14 . При цьому, в показаннях водія ОСОБА_14 відсутні дані, які б характеризували механізм розвитку дорожньо-транспортної пригоди на стадії зближення транспортних засобів.

Зазначає, що під час судових дебатів він зазначав про визнання неналежними та недопустимими ряду письмових доказів. Відмовляючи у визнанні неналежним та недопустимим доказом протоколу додаткового огляду місця події, суд не звернув уваги, що працівники поліції не є органом досудового слідства, а схема ДТП була складена в рамках адміністративного провадження за ст.124 КУпАП, ніяк не на підставі норм КПК України; працівник патрульної поліції не є слідчим, працівником оперативного підрозділу у розумінні ст.41 КПК України, який має повноваження на здійснення слідчих (розшукових) дій. Суд не звернув уваги на те, що ОСОБА_6 не мав будь-якого процесуального статусу, у судовому засіданні заявив про підписання ним пустого бланку протоколу, відсутність понятих при його складанні. Відмовляючи у визнанні неналежними та недопустимими доказами висновків комплексної судово-медичної експертизи №72/к від 02 липня 2018 року, комплексної судово-медичної та інженерно-транспортної експертизи з дослідження обставин і механізму ДТП №320/к-9-533 від 20 жовтня 2017 року, допиту у судовому засіданні судово-медичного експерта ОСОБА_19 , суд не звернув уваги на той факт, що вказаними дослідженнями не встановлено причинно-наслідкового зв`язку смерті потерпілого із подією ДТП, при проведенні досліджень не враховано той факт, що зіткнення автомобілів відбулось під кутом, наведені дослідження проведені за умови «характерного» передньо-заднього осьового зіткнення, що не відповідає обставинам ДТП. Відмовляючи у визнанні неналежним та недопустимим доказом допит у судовому засіданні експерта-автотехніка ОСОБА_18 , суд не звернув увагу на його неповноту та ненауковість, відсутність дослідження механізму ДТП за умови швидкості руху водія ОСОБА_14 10 км/год., швидкості водія ОСОБА_6 12 км/год., відсутність у водія ОСОБА_14 переваг у русі, розташування автомобіля ОСОБА_6 справа попереду водія ОСОБА_14 , знаходження місця зіткнення транспортних засобів на правій полосі перехрестя із круговим рухом. Відмовляючи у визнанні неналежними та недопустимими доказами протоколу огляду транспортного засобу від 05 липня 2017 року, висновку експерта №9-454 від 29 серпня 2017 року, суд не звернув увагу на те, що огляд було проведено без участі ОСОБА_6 , через що до протоколу огляду потрапили ті пошкодження автомобіля, які не мали відношення до події ДТП, яка розглядається.

Також, суд спотворив твердження ОСОБА_6 , зокрема було зроблено посилання не на «відсутність» вихідних даних для проведення комплексної судово-медичної та інженерно-транспортної експертизи з дослідженням обставин і механізму ДТП за матеріалами кримінального провадження №320/к-9-533 від 21 серпня 2017 року, як це відобразив суд у оскаржуваному вироку, натомість ОСОБА_6 посилався на те, що експертом не проведено дослідження за всіма наявними параметрами руху автомобілів (швидкість 10 км/год., 12 км/год.), інформація про що знаходилась у матеріалах кримінальної справи та була доступна експерту, питання про кут зіткнення автомобілів не визначено.

Вважає, що повторному дослідженню підлягають показання допитаних в якості свідків ОСОБА_21 , працівника Управління патрульної поліції та ОСОБА_22 , стороння особа, яка проїжджала повз місце ДТП, та зупинилась для надання долікарської допомоги потерпілому. Зазначає, що свідчення ОСОБА_22 про те, що під час падіння у потерпілого було неприродне положення голови, не відповідають дійсності. Адже ОСОБА_22 з`явився на місці ДТП через деякий час після того, як потерпілий вже був на землі. У той час, коли потерпілому стало зле, на місці події опинились двоє людей, один з них ОСОБА_22 , які вживали заходи долікарської допомоги. ОСОБА_6 зверталась увага на наказ МОЗ України від 16 червня 2014 року №398 «Порядок надання домедичної допомоги постраждалим при підозрі на пошкодження хребта» та «Порядок надання домедичної допомоги при судомах (епілепсії)». Слід зазначити, що дані порядки розроблені для застосування не медичними працівниками. У судовому засіданні надавались пояснення щодо домедичної допомоги при епілепсії, порядок якої затверджений відповідним наказом МОЗ України. Зокрема, вказаним порядком не передбачено вжиття щодо пацієнта будь-яких активних дій, окрім забезпечення його безпеки. Через неповноту досудового розслідування, комісія експертів не мала у своєму розпорядженні інформації щодо домедичної допомоги, а через це не надала відповіді на поставлені питання.

Додатковим фактором на користь відсутності в діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення є та обставина, що потерпілий через певний час після зіткнення, спілкувався по мобільному телефону, відповідав на питання працівників поліції, надавав останнім документи, самостійно вийшов із автомобіля, ходив навколо нього, вільно при цьому рухаючись, не виказуючи при цьому будь-яких ознак хворобливого стану, анатомічних дисфункцій, відсутності на обличчі зовнішніх проявів тілесних ушкоджень або хворобливих симптомів.

За поясненнями свідка ОСОБА_23 , з ознаками епілептичного приступу, потерпілий закотився під передню частину автомобіля, звідки свідки його підтягнули та, підіймаючи голову у крайнє вертикальне положення, вживали заходів для утримання язика потерпілого. Саме такі маніпуляції із головою потерпілого, утримання його голови у вертикальному положенні та одночасне проведення непрямого масажу серця, створення статичних навантажень у передньо-задньому положенні саме на шийний відділ хребта, за механізмом, можуть бути причиною тілесних ушкоджень потерпілого. У подальшому, потерпілого було перенесено свідками до карети швидкої медичної допомоги, що заборонено без фіксації коміром Шанца.

Слід також звернути увагу, що ще одна особа, яка надавала домедичну допомогу ОСОБА_24 , досудовим розслідуванням не встановлена. Також, слід мати на увазі, що зі свідчень ОСОБА_13 , один із тих осіб, які надавали домедичну допомогу, перебувала у стані сп`яніння, про що свідчив стійкий запах алкоголю. На цю обставину також звернув увагу і лікар швидкої медичної допомоги, який прибув на виклик, проте не встановлений, у якості свідка органом досудового розслідування не допитаний. Саме ця особа вчиняла маніпуляції із головою потерпілого.

Вказує, що висновок судово-гістологічної експертизи №1206-3 від 26 червня 2017 року взагалі не містить даних про давність спричинення тілесних ушкоджень потерпілому. Вказаний висновок відсутній у матеріалах кримінального провадження і стороні захисту прокурором не відкривався.

Висновок експерта №1613, по експертизі, яка була проведена з 20 червня 2017 року по 14 липня 2017 року, відтворює висновки попередньої експертизи (висновок №2081), з аналогічними наслідками щодо відсутності у матеріалах кримінального провадження та не відкриття обвинуваченому.

В подальшому, питання про давність спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_25 було поставлено на вирішення комплексної судово-медичної та інженерно-транспортної експертизи з досліджень обставин і механізму ДТП. Однак, висновки експерта №320/к-9-531 не містять відповіді на питання давності спричинення тілесних ушкоджень. Також, питання про давність спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_25 було поставлено на вирішення комісійної судової медичної експертизи. Висновком експерта (експертиза за матеріалами справи) №72/к встановлено, що 18 травня 2018 року була проведена судово-гістологічна експертиза архівного гістологічного матеріалу №1206/17 з трупа ОСОБА_25 , про що складено висновок експерта №11-к. Проте, сам по собі висновок судово-гістологічної експертизи №11-к від 18 травня 2018 року у матеріалах кримінального провадження відсутній, стороні захисту не відкривався.

В доповненнях до апеляційної скарги обвинувачений не погоджується з оскаржуваним вироком, просить скасувати вирок суду та ухвалити виправдувальний вирок, яким визнати ОСОБА_26 невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Зазначає, що ОСОБА_9 було заявлено цивільний позов в порядку цивільного судочинства про стягнення моральної шкоди в суму 500 000 грн з АТ «Укртелеком», яка спричинена в результаті смерті ОСОБА_25 за наслідками ДТП, тому для АТ «Укртелеком» є принциповим встановлення об`єктивної істини у справі чи дійсно смерть ОСОБА_25 настала в результаті ДТП 06 червня 2017 року, скоєної водієм ОСОБА_6 . Від цього залежить встановлення об`єктивної істини в наступній, похідній від цієї, справі по стягненню моральної шкоди з товариства, оскільки при встановленні даного зв`язку відповідальність власника джерела підвищеної небезпеки настає незалежно від провини.

Вважає, що суд проявив упередженість у справі та чіткий нахил у бік обвинувачення, що є порушенням принципу безсторонності суду при розгляді справи. Замість встановлення об`єктивної істини у справі суд приймав докази, які підтримують позицію обвинувачення, та відхиляв докази з боку захисту, тобто спостерігається вибірковість у прийнятті або відхиленні доказів або їх критичній оцінці. Суд весь час чинив перешкоди стороні захисту у зборі доказів в процесі судового слідства відмовляв у проведенні експертиз, а висновки експертизи, які погодився провести, необґрунтовано та безпідставно відхиляв при винесенні вироку.

Суд необґрунтовано відхилив як докази пояснення свідків сторони захисту ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 та ОСОБА_30 , які мали суттєве значення для встановлення істини у справі. Усіх свідків було приведено до присяги та попереджено про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання. Суд застосував вибірковий підхід у цьому питанні, так як свідчення ОСОБА_14 та ОСОБА_15 ним були прийняті як докази у справі саме з підстав, що ці особи були попереджені про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань. Допит свідків ОСОБА_30 та ОСОБА_28 було вперше проведено під час досудового розслідування 11 липня 2017 року та 14 липня 2017 року слідчим ОСОБА_17 , тобто ці свідки залучались до допиту з боку обвинувачення, а не захисту. Зазначає, що показання свідка, щодо якого є сумніви у його безсторонності в процесі досудового розслідування, компенсуються допитом зазначених свідків у відкритому судовому засіданні за участю обвинувачених, їх захисників із забезпеченням права на перехресний допит. Свідчення цих осіб не було змінено або поставлено під сумнів в процесів допиту у судовому засіданні. Звертає увагу, що на момент допиту ОСОБА_30 та ОСОБА_28 в процесі досудового розслідування ОСОБА_6 не мав статусу як свідка, так і підозрюваного, тому ОСОБА_11 не був залучений ним до захисту як адвокат, матеріали досудового розслідування йому не відкривались. Твердження суду, що ці особи не повідомили керівництво підприємства про, на їх думку, хворобливий стан ОСОБА_25 , не є підставою для відхилення свідчень та критичного ставлення до них з боку суду, оскільки такий обов`язок у даних осіб був відсутній та не спростовує їх свідчення, ОСОБА_25 не знаходився в їх безпосередньому підпорядкуванні. Крім того, заступник начальника транспортного цеху ОСОБА_25 в цей день 06 червня 2017 року виконував функції керівника транспортного цеху Запорізької філії, у зв`язку з відпусткою начальника ОСОБА_31 , та відповідно до норм з охорони праці повинен був самостійно доповісти безпосередньому керівнику відділу підтримки бізнесу Морозовському про стан свого здоров`я. Свідок ОСОБА_32 показав, що ОСОБА_25 в цей день він не бачив, той йому не дзвонив, тобто останній умисно приховував свій стан від керівника. Суд фактично звинуватив свідків сторони захисту у змові або тиску з боку захисника обвинуваченого при відсутності будь-яких доказів.

Вказує, що обвинувачення надало суду перелік осіб, які підлягають допиту як свідки, до якого було включено ОСОБА_33 . У судовому засіданні ОСОБА_34 наполягав на його допиті як свідка, що підтверджується технічним записом судового засідання. Допит інших свідків на той час ще не розпочинався. Суд це підтверджує ці події відбувалися до початку допиту інших свідків. ОСОБА_34 зазначав про можливість його допиту з посиланням на норми чинного процесуального законодавства. Судом не було допущено його до допиту, чим грубо порушено процесуальні норми ч.2 ст.65 КПК України. Стверджує, що обмеженням для допиту цивільного відповідача як свідка може бути лише встановлення судом того, що обставини, про які бажав надати свідчення ОСОБА_34 , стали йому відомі у зв`язку з виконанням функцій представника. Але виходячи з матеріалів, наданих обвинуваченням, на досудовому розслідуванні свідок ОСОБА_34 був допитаний слідчим Шудриком 14 липня 2017 року як очевидець хворобливого стану та неприродного вигляду ОСОБА_25 близько 14 години 06 червня 2017 року, тобто до моменту ДТП. Про факт допиту зазначено в реєстрі матеріалів досудового розслідування до обвинувального акту. Таким чином, судом безпідставно не було допущено ОСОБА_35 до допиту як свідка.

Суд має забезпечити стороні захисту право спростувати висновок експерта, наданий стороною обвинувачення, за допомогою іншого висновку у кримінальному провадженні за обвинуваченням особи у порушенні ПДР. Між тим, суд неодноразово відмовляв захиснику у проведенні експертиз за його клопотаннями. Суд свідомо проігнорував, що експертні судово-медичні висновки є неповними та ґрунтуються виключно на припущеннях щодо механізму утворення тілесних ушкоджень ОСОБА_25 всередині салону автомобілю в період ДТП. Суд безпідставно погодився та взяв за підставу винесення вироку лише ті висновки, в яких експерти без будь-яких доказів віднесли такі тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_25 при розтині: крововилив у м`які тканини в передній поверхні лівої половини грудної клітки, забій лівої легені з респіраторним дистрес-синдромом, полосо подібні крововиливи під плеврою в областях коренів обох легень, синець області нижньої губи справа, крововилив у м`які тканини потиличної області, крововилив у м`які тканини правої сідниці, крововилив у м`які тканини правої підколінної ямки, - як такі, що виникли всередині салону та знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку саме з ДТП, яке відбулося 06 червня 2017 року. Слід також звернути увагу, що при доставці ОСОБА_25 06 червня 2017 року до лікарні та огляді його шелепно-лицьовим хірургом, встановлено перелом шелепи. Ця інформація зовсім не знайшла відображення за результатами проведення розтину та відповідно у висновках експертів. В той же час, експертами встановлено, що тілесні ушкодження виникли при травматичних діях тупих предметів. Яких саме предметів, суд в процесі судового розгляду не намагався встановити. Але при сукупній оцінці доказів, які були відхилені судом як показання свідків ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_36 та ОСОБА_30 , та недопитаного ОСОБА_35 , які були очевидцями хворобливого стану та неприродного вигляду ОСОБА_25 до моменту ДТП, виникають обґрунтовані сумніви у тому, що зазначені тілесні ушкодження виникли саме в період ДТП всередині салону, а не до того моменту, коли ДТП відбулося. Експертні висновки, які суд прийняв за основу при винесенні вироку, не ґрунтувались на належних та достатніх доказах, та не містили повної суттєвої інформації для встановлення механізму утворення тілесних ушкоджень ОСОБА_25 всередині салону автомобілю в період ДТП: даних щодо напрямку ударно-інерційного переміщення тіла постраждалого всередині салону, аналізу того, яка з деталей салону при даному напрямку була травмонебезпечна, в тому числі в умовах застосування ременя безпеки та підголовника. Тому усі висновки експертів містять слова «найбільш ймовірно», «досить часто зустрічається (тобто може вважатися характерною)». Сумніви та припущення не можуть братися за основу при винесенні вироку у кримінальному провадженні. Механізм виникнення тілесних ушкоджень всередині салону конкретно у даному ДТП достовірно встановлено не було. Усі свідки, які описували ОСОБА_25 до моменту ДТП, зазначали наявність у нього наступних симптомів: блідість шкіри обличчя, значний тремор рук та обличчя, хворобливий стан, який не був йому притаманний за звичайних умов. Зазначає, що серед тілесних пошкоджень, які були встановлені у ОСОБА_25 після смерті, але за висновками експертів не є наслідком його смерті крововилив у м`які тканини в передній поверхні лівої половини грудної клітки, забій лівої легені з респіраторним дистрес-синдромом, полосо подібні крововиливи під плеврою в областях коренів обох легень. Респіраторний дистрес-синдром (РДС) є серйозним станом, що виникає при недостатності функції легень. Він може виникнути у дорослих внаслідок травми, інфекцій, отруєння чи інших станів, що впливають на легені. За показаннями свідка ОСОБА_23 , він побачив у ОСОБА_25 такі симптоми, як судоми та піну з рота, у зв`язку з чим прийняв приступ за епілептичний. ОСОБА_23 показав, що коли ОСОБА_25 прийшов до тями, він скаржився, що не може дихати. Звертає увагу, що експерт назвав даний напад епілептіфорним, але цей вид нападу характеризується короткочасним, інтенсивним порушенням свідомості, поведінковими або руховими змінами, що зазвичай включають рухи, подібні до попередніх рухів навколишнього середовища, які пацієнт виконував перед початком нападу, та не характеризується піною з рота та неможливістю дихання. За свідченнями дружини та батька ОСОБА_25 , останній по 05 червня 2017 року включно знаходився у відпустці в селі. Симптоми, які описували свідки 06 червня 2017 року, могли бути результатом серйозної травми грудної клітки, легень, пошкодження (перелому) шийного хребця та черепно-мозкової травми, отриманої ОСОБА_25 до моменту ДТП. За даними експертів травми виникли в результаті удару тупими предметами. Враховуючи очевидний хворобливий стан ОСОБА_25 , який відмічали усі свідки, результати травми могли ускладнюватися, тяжкий стан мати накопичувальний ефект, що проявилось в умовах стресу одразу після аварії. Враховуючи незначний перебіг часу з моменту отримання травм, виходячи з симптоматики, яку бачили свідки, до моменту ДТП, експерти не звернули увагу на показання ОСОБА_28 , ОСОБА_35 та ОСОБА_30 , надані на досудовому розслідуванні, та припустили, що дані тілесні ушкодження є наслідком ударів ОСОБА_25 об предмети всередині салону автомобіля в результаті ДТП. Крім того, на момент надання експертного висновку в матеріалах кримінального провадження не збирались та були відсутні показання свідків ОСОБА_27 , ОСОБА_29 та ОСОБА_36 , які були допитані за клопотанням захисту у судовому засіданні.

Зазначає, що показання ОСОБА_6 про те, що в момент ДТП ОСОБА_25 був захищений ременем безпеки, в салоні автомобілю був підголовник, який відноситься до пасивних предметів безпеки, що виключає отримання ним травм всередині салону, не було спростовано іншими сукупними доказами в процесі судового розгляду. Експерти відмічали неспівмірність пошкоджень автомобілів наслідкам, які настали в результаті ДТП. Це пояснюється тим, що усі ускладнення стану здоров`я ОСОБА_25 , як і закрита тупа травма шиї та спинного мозку, могли виникнути до моменту ДТП. У перебігу закритої травми хребта і спинного мозку розрізняють 4 періоди, в тому числі гострий, який триває 2-3 доби.

Вказує, що суд повністю проігнорував заяви захисту щодо порушення порядку проведення домедичної допомоги ОСОБА_25 не медичними працівниками одразу після ДТП. Стверджує, що перш ніж надавати допомогу відповідно до тих симптомів, які бачив свідок ОСОБА_23 та його товариш, схожих на приступ епілепсії, він повинен був забезпечити нерухомість голови, шиї та хребта постраждалого. Цього не було зроблено ні свідком ОСОБА_23 , ні його товаришем, якого так і не було встановлено та допитано у судовому засіданні, привід не здійснено. Таким чином, ОСОБА_23 та його товариш при наданні допомоги орієнтувались саме на симптоми епілепсії, а не на пошкодження хребта. При переломі хребця транспортування постраждалого необхідно здійснювати тільки на твердих носилках або на щитах у положенні хворого на спині або на животі. Положення залежить від рівня свідомості. Потрібно якомога менше змінювати положення хворого. Обов`язковим є накладання мобілізаційного комірця. Зауважує, що ці дії не здійснили і лікарі, а також працівники невідкладної допомоги. Постраждалого підіймали, садили. Враховуючи застосування для розтискання зубів постраждалого запальнички, а потім залізного предмету, схожого на ключ, який було отримано у водія трамваю, зусилля ОСОБА_23 та його товариша могли бути надмірними (це могло бути і причиною перелому шелепи, який виявив шелепно-лицьовий хірург в момент огляду ОСОБА_25 в лікарні після ДТП) та спровокувати ускладнення вже наявної до ДТП травми шиї, пориву зв`язок шиї та виникнення висхідного набряку спинного та головного мозку. За даними експертизи, безпосередньою причиною смерті ОСОБА_25 стали саме ускладнення перелому шийного хребця висхідний набряк спинного та головного мозку. Згідно з висновком експерта №72 /к від 02 липня 2018 року, з місця ДТП лікар Ковязин (СМП-1) доставив хворого до відділення реанімації, а не нейрохірургії або травматологічного відділення. Інформація про іммобілізацію голови та шиї у хворого на момент доставки в реанімаційне відділення відсутня, а значить не проводилась. Це підтверджують і свідки на місці події. Отже, ні медпрацівниками швидкої допомоги, ні лікарями не було встановлено причину даного стану хворого при тому, що їм було відомо, що доставлений він був з місця ДТП. В медичній карті відсутні дані, що хворому намагались вивести кров, а також застосовували інші методи лікування, спрямовані на зменшення набряку. Таким чином, хворому не було надано повного та необхідного лікування травми шиї, що спровокувало погіршення його стану та висхідного набряку.

Суд вибірково виокремив з тексту висновку експерта №7561/7562/34867-34868/34869 окремі словосполучення та речення, змінюючи в цілому контекст та пристосував свої судження, переінакшив їх, а не встановив об`єктивну істину. Суд не зазначив, за якою сукупністю інших доказів він відмовився приймати до уваги вказаний висновок експертів, та яка саме сукупність доказів, що містяться у матеріалах кримінального провадження, свідчить що саме у діях водія ОСОБА_37 вбачається наявність складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 КК України.

Вказує, що свідчення ОСОБА_15 на досудовому розслідуванні відрізняються від свідчень, наданих при судовому розгляді, на що постійно звертав увагу захисник обвинуваченого. Після викривлення неправди ОСОБА_15 його впевнені свідчення на досудовому розслідуванні змінились на «мені здалося» у судовому. Але виключно на його показаннях базувалось проведення слідчого експерименту (протокол проведення від 05 серпня 2017 року) та складалась схема до протоколу за участю свідка ОСОБА_15 . Також, виникають сумніви і в частині того, яким чином ОСОБА_15 дізнався про розшук свідків ДТП 06 червня 2017 року дружиною загиблого. Інформація за його свідченнями була розміщена в соціальній мережі «ВКонтакті». При цьому, згідно з рішенням РНБО від 28 квітня 2017 року доступ до сайту «ВКонтакті» від 16 травня 2017 року було заблоковано в Україні. Вважає, що суд мав віднестися критично саме до свідчень ОСОБА_15 , а не ОСОБА_6 за зазначених вище обставин.

Крім того, зазначає, що, аналізуючи матеріали справи, можливо дійти впевненого висновку про наявність причин у водія ОСОБА_14 , винного у порушенні ПДР, на якого складено протокол про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП, обмовити ОСОБА_26 , виклавши власну версію розвитку подій інакше, ніж відбувалося насправді. А суд, замість того, щоб встановити об`єктивну істину, самоусунувся від якісного проведення судового розгляду, підтримавши виключно версію обвинувачення, та не надав обвинуваченому належних умов для захисту.

В апеляційній скарзі представник потерпілого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_10 просить вирок суду скасувати в частині призначеного ОСОБА_6 покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст.286 КК України, пов`язане з реальним позбавлення волі без застосування ст.ст.75, 76 КК України. В іншій частині вирок залишити без змін.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що не оспорюючи обставини кримінального провадження та доведеність вини обвинуваченого, не погоджується з оскаржуваним вироком через невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Під час ухвалення вироку ОСОБА_6 , останній не визнав своєї провини за 6 років досудового розслідування та судового розгляду справи та не попросив вибачення у батька за смерть його сина, вважаючи себе «жертвою обставин», не відшкодував жодної гривні матеріальної чи моральної шкоди ні батькам, ні вдові загиблого, до останнього намагався затягнути судовий розгляд та ввести в оману суд задля уникнення справедливого покарання за скоєне кримінальне правопорушення. Вважає, що за таких обставин, ані прокурор, ані суд, не повинні були ігнорувати позицію потерпілих у справі, які на судових дебатах через свого представника адвоката ОСОБА_10 . чітко висловили свою думку, наполягаючи на максимальному покаранні обвинуваченого у виді позбавлення волі на строк 8 років. Однак, прокурор і суд проігнорували думку потерпілих, права яких повинні захищати, і яких 6 років тому хоч і не навмисно, позбавили життя сина та чоловіка, і обрали мінімальне покарання для обвинуваченого ОСОБА_6 , аргументуючи це тим, що потерпілий ОСОБА_9 не наполягав на суворому покаранні для обвинуваченого, та враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_6 має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_38 , 2003 року народження, і хоча, 17 травня 2023 року суд виніс ухвалу, якою виправив описку на «має повнолітнього сина», якому на момент винесення вироку виповнилося 20 років, покарання для ОСОБА_6 залишилося таким самим м`яким.

Крім того, звертає увагу суду на те, що потерпілий ОСОБА_9 через обстріли військ рф міста Нікополь не зміг взяти участь у судових дебатах, як і потерпіла ОСОБА_13 , яка з березня 2022 року перебуває у окупації у АДРЕСА_4 , і за допомогою Інтернет-зв`язку висловила свою позицію з приводу покарання обвинуваченого, які озвучив представник адвокат ОСОБА_10 , і це було максимальне покарання для обвинуваченого, що не було взято до уваги судом при ухваленні вироку.

Вважає, що суд при призначенні обвинуваченому покарання в повній мірі не врахував те, що ОСОБА_6 вчинив злочин, грубо порушуючи Правила дорожнього руху України, спричинену шкоду потерпілим так і не відшкодував. При ухваленні вироку суд не знайшов пом`якшуючих обставин у діях ОСОБА_6 . За таких обставин, враховуючи санкцію ст.286 КК України, обвинувачений заслуговує на реальний вид покарання у вигляді позбавлення волі.

В запереченнях на апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 представник потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_13 адвокат ОСОБА_10 просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого.

В запереченнях на доповнення до апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 представник потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_13 адвокат ОСОБА_10 просить відмовити у повному обсязі у задоволенні апеляційної скарги з доповненнями до неї обвинуваченого ОСОБА_6 .

Згідно з вироком суду, 06 червня 2017 року, близько 15 години 10 хвилин, водій ОСОБА_6 , керуючи автомобілем реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух в правій смузі проїжджої частини пр. Соборного в м.Запоріжжі, рухаючись з боку вул. Миколи Ласточкіна в напрямку вул.Привокзальної.

В цей же час, в попутному з автомобілем «Opel Astra» напрямку, в середній смузі пр. Соборного рухався автобус «Mercedes Benz 312D», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_14 .

Під час руху, на перехресті з круговим рухом пр. Соборного та вул. Сергія Серікова, водій ОСОБА_6 , під час виконання маневру повороту наліво, перед зміною напрямку руху, не впевнився, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, різко змінив напрямок руху вліво.

Своїми діями водій ОСОБА_6 порушив вимоги п.10.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року, зі змінами №136 від 06 березня 2013 року, відповідно до якого:

- п.10.1. «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху».

Внаслідок порушення вказаного пункту Правил дорожнього руху, водій ОСОБА_6 , керуючи автомобілем «Opel Astra», реєстраційний номер НОМЕР_1 , скоїв зіткнення з автобусом «Mercedes Benz 312D», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_14 .

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «Opel Astra» ОСОБА_25 отримав тілесні ушкодження, від яких помер у лікарні 06 червня 2017 року.

Згідно з висновком комплексної судово-медичної та інженерно-транспортної експертизи з дослідження обставин і механізму ДТП №320/к-9-533 від 20 жовтня 2017 року, смерть ОСОБА_25 , 1980 року народження, настала від закритої тупої травми шиї з переломом третього шийного хребця, з розривом передньої і задньої прокольних зв`язок, з крововиливами під оболонками та в речовину спинного мозку, яка ускладнилася висхідним набряком спинного та головного мозку. Висхідний набряк спинного та головного мозку є безпосередньою причиною смерті. Весь комплекс виявлених ушкоджень у ОСОБА_25 міг утворитися за механізмом дорожньо-транспортної травми при знаходженні ОСОБА_25 у салоні автомобіля.

Дії водія автомобіля «Opel Astra», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_6 не відповідають вимозі п.10.1 Правил дорожнього руху України, що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з подією ДТП. Технічна можливість уникнути зіткнення у водія ОСОБА_6 залежала від виконання ним вимог п.10.1 Правил дорожнього руху України.

Згідно з висновком комісійної судової медичної експертизи №72/к від 02 липня 2018 року, смерть ОСОБА_25 настала від закритої тупої травми шиї у вигляді перелому третього шийного хребця з розривом передньої і задньої поздовжніх зв`язок, з крововиливами під оболонками та в речовину спинного мозку, яка ускладнилася висхідним набряком спинного та головного мозку.

Механізм цієї травми шиї є конструкційним та пов`язаний із тим, що голова стрімко переміщується у сагітальній (передньо-задній) площині хлистовий механізм, від надмірного згинання та розгинання шийного відділу хребта в передньо-задньому напрямку. У живих осіб травма із такими наслідками кваліфікується в сукупності як тяжкі тілесні ушкодження, за ознакою небезпеки для життя.

Вказана комбінація та тяжкість тілесних ушкоджень досить часто зустрічається (тобто може вважатися характерною) при травмі у середині салону (зокрема у пасажирів переднього сидіння) при деяких видах дорожньо-транспортних пригод.

При травмі в середині салону, найбільш ймовірним видається наступний механізм травмування:

потерпілий в момент первинного контакту був у сидячому положенні і під час контакту транспортного засобу в ліву задньо-бокову частину автомобіля при дії досить високої кінетичної енергії ззаду наперед у пасажира відбулося надмірне згинання та надмірне розгинання шийного відділу хребта в передньо-задньому напрямку.... Важливо зауважити, що вказаний механізм можливий і без суттєвого високо-кінетичного впливу іншого транспортного засобу, при стрімкому гальмуванні й переміщенні автомобіля, в якому безпосередньо знаходився постраждалий.

Високий зріст потерпілого, знижена вгодованість та відносно довга шия були факторами, що сприяли травмуванню ОСОБА_25 в умовах неочікуваного гальмування після дорожньо-транспортної пригоди.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримав свою апеляційну скаргу. Проти апеляційної скарги представника потерпілого заперечував.

Захисник адвокат ОСОБА_11 в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу свого підзахисного та заперечував проти задоволення апеляційної скарги представника потерпілого.

Представник потерпілого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_10 підтримав свою апеляційну скаргу та заперечував проти доводів та вимог апеляційної скарги обвинуваченого.

Потерпілий ОСОБА_9 підтримав апеляційну скаргу та доводи свого представника.

Представник цивільного відповідача ЗФ АТ «Укртелеком» - ОСОБА_12 висловила позицію на підтримку апеляційної скарги обвинуваченого, проти задоволення апеляційної скарги представника потерпілого заперечувала. В ході апеляційного розгляду надала свої письмові заперечення на апеляційну скаргу представника потерпілого та письмову позицію стосовно апеляційної скарги обвинуваченого, яка в цілому збігається з правовою позицією та доводами сторони захисту.

Прокурор у судовому засіданні зазначив, що на його думку, оскаржуваний вирок суду є законним та обґрунтованим.

У судове засідання апеляційної інстанції потерпіла ОСОБА_13 , будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце апеляційного розгляду, не з`явилась. При цьому, в матеріалах провадження наявна заява потерпілої про розгляд апеляційних скарг без її участі з посиланням на те, що її думку та позицію з приводу апеляційних скарг висловить її представник під час апеляційного розгляду. Враховуючи дані обставини та відповідно до положень ч.4 ст.405 КПК України апеляційний суд проводить апеляційний розгляд без участі потерпілої ОСОБА_13 .

Перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, з таких підстав.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції під час розгляду цього кримінального провадження зазначених вимог закону дотримався, ретельно дослідив зібрані по справі докази в їх сукупності, надав цим доказам належну юридичну оцінку, правильно встановив фактичні обставини справи та обґрунтовано визнав ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, а саме в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, що керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілому.

З матеріалів кримінального провадження убачається, що під час розгляду провадження в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_6 не визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, цивільний позов потерпілих не визнав в повному обсязі та пояснив, що він перебуває у трудових відносинах з ПАТ «Укртелеком» на посаді водія. 06 червня 2017 року близько о 14-50 год. він, керуючи автомобілем Опель Астра д.н.з. НОМЕР_3 , який належить вищевказаному підприємству, з пасажиром - старшим механіком вказаного підприємства ОСОБА_25 , від`їхав від приміщення ПАТ «Укртелеком», яке знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, б. 133, в бік мікрорайону «Космос». Вони їхали по пр. Соборному. Була світла пора доби, сонячно, без опадів. Проїхавши площу Транспортну, міст через річку Московку, він зайняв середній ряд (покриття було без спеціальних розміток), для здійснення кругового руху наліво, в бік мікрорайону «Космос». Під`їхали до світлофора, їм загорівся червоний сигнал світлофора, забороняючий рух. Він зупинився перший в середньому ряду, зліва від нього зупинилась маршрутка білого кольору. Хто був позаду нього і справа від нього, він не може сказати, оскільки не звертав уваги. Після включення зеленого сигналу світлофора, який дозволяв рух, він включив лівий покажчик повороту і почав рухатися в бік Космічного мікрорайону. Під`їхавши до ділянки з круговим рухом, наліво, де була нанесена суцільна лінії розмітки, він відповідно до Правил дорожнього руху, прийняв, як то було можливо правіше до лінії розмітки, почав поворот наліво. Свою траєкторію руху він змінював плавно, вліво, на другій передачі, з однаковою швидкістю. При виконанні повороту по своїй правій смузі при здійсненні кругового руху, він дивився в ліве бокове дзеркало, а в дзеркало заднього виду він не дивився. Він впевнився в безпеці свого маневру, іншого учасника ДТП в цей момент він не бачив. При виконанні маневру він не бачив білої маршрутки, яка стояла, зліва від нього перед світлофором. Перетинаючи рейки трамвайного полотна попутного, він відчув легкий дотик в лівий бік автомобіля. Поштовху його автомобіля не було. Він подивився в ліве бокове заднє скло, побачив, що до його автомобіля притиснувся білий мікроавтобус, він нажав плавно гальма та зупинився. Місце зіткнення було на трамвайних рейках зустрічного трамваю. Не застосовуючи екстреного гальмування, ОСОБА_6 , проїхавши від місця зіткнення 1,5-2 м, зупинився. ОСОБА_25 в нього запитав, що трапилося, він відповів йому про те, злегка черканули їх автомобіль. ОСОБА_25 сказав «На що це нам потрібно під кінець робочого дня». В салоні автомобіля вони знаходилися пристебнуті. Їх транспортний засіб був обладнаний підголовниками на всіх сидіннях. Різких коливань головою, тулубом, ні в нього, ні в його пасажира ОСОБА_25 , не було. Жоден з них не вдарився будь-якою частиною тіла о салон автомобіля. Це він точно бачив. Окрім їх двох, в автомобілі нікого більше не було. Далі ОСОБА_6 зазначив, що він вийшов зі свого службового автомобіля та побачив, що водій маршрутки теж вийшов. Ним було виявлено пошкодження його автомобіля: на задній лівій арці, покраю, зверху подряпина близько 10-15 см, і трохи вище, над аркою, невелика вм`ятина (так званий зайчик). В транспортному засобі іншого учасника ДТП була також незначна подряпина на правому лівому крилі. Він та водій маршрутки почали між собою з`ясовувати, хто винний в даній дорожньо-транспортній події. На його запитання куди їхав водій маршрутки, що останній не помітив автомобіля ОСОБА_6 , водій маршрутки йому повідомив, що на зупинку громадського транспорту. До спільної думки щодо причин ДТП, вони з водієм не дійшли, тому він повернувся до свого автомобіля, до дверей водія, і через вікно, яке було відкрите як на дверях водія, так і пасажира, попросив ОСОБА_25 викликати поліцію та повідомити їх керівництво про ДТП. При цьому він помітив, що у ОСОБА_25 дуже тремтять руки. Він запитав ОСОБА_25 , що трапилося, чи все в нього нормально, на що той відповів «все добре, просто розхвилювався». ОСОБА_6 вважає, що хвилювання ОСОБА_25 пов`язані з тим, що він перший день, як заступив на свою посаду в.о. начальника центра механізації і тут трапилося це ДТП. Після спілкування з ОСОБА_25 , він знов пішов до водія маршрутки. Вони помітили автомобіль патрульної поліції, який їхав неподалік місця ДТП, і тому почали показувати їм жестами, щоб вони під`їхали до них. Поліцейські, які під`їхали до них, попросили його та іншого водія надати документи, що посвідчують їх особу, посвідчення водія та документи на автомобіль. ОСОБА_6 зазначив, що його документи знаходилися за задньому сидінні службового автомобіля, тому він повернувся до автомобіля, що їх взяти. Задні двері його автомобіля, внаслідок зіткнення, погано відкривалися, тому він попросив ОСОБА_25 , щоб той дістав із заднього сидіння його сумку, в якій лежали документи, і подав йому. ОСОБА_25 подав сумку йому, він взяв документи та віддав ОСОБА_25 цю сумку, яку він знов поклав на заднє сидіння. Також він попросив ОСОБА_25 дістати з бардачка документи на автомобіль. ОСОБА_25 його також повідомив, що в нього розрядилися телефони і не може набрати поліції та керівництво їх підприємства. ОСОБА_6 зазначив, що він зі свого телефону набрав їх керівниці ОСОБА_39 та віддав слухавку ОСОБА_25 , щоб він з нею розмовляв, а сам повернувся до поліцейських та віддав їм посвідчення водія. Через деякий час ОСОБА_25 , розмовляючи по телефону, вийшов з їх автомобіля та віддав поліцейським документи на нього. Від часу зіткнення пройшло близько 15 хвилин. Він стояв спиною до ОСОБА_25 і раптом почув стогін. Він повернувся і побачив, що ОСОБА_25 звела судома, було схоже на приступ епілепсії. ОСОБА_25 почав завалюватися на асфальт. До цього будь-яких пошкоджень у ОСОБА_25 не було. Вони з поліцейським підбігли до нього, та неначе встигли його підхопити, щоб він не впав на асфальт, але точно не пам`ятає цей момент. Поліцейський викликав швидку допомогу. Коли ОСОБА_25 був на асфальті, його всього трясло, з роту йшла піна, він мимоволі повертався від судоми під автомобіль. ОСОБА_6 зазначив, що він та поліцейський намагались притримати ОСОБА_25 , звертались до нього, питали, що трапилось, на що він їм не відповідав. Раптом підскочили до них два чоловіка, які потім відрекомендувалися, що вони чи колишні, чи нинішні співробітники МНС. Вони перенесли ОСОБА_25 на середину острівця безпеки та почали йому надавати першу медичну допомогу. Один з них сів по лівий бік ОСОБА_25 , а інший у ізголів`я. Той, що був зліва, взяв його за праву руку та за ліве плече, а інший - за потилицю, та хотіли його посадити в положення «напівлежачи». З першого разу в них не вийшло і голова ОСОБА_25 , як показалося ОСОБА_6 , неприродно схилилась вперед і торкнулась грудної клітини. Коли ж все ж таки їм вдалось посадити ОСОБА_25 у вищевказане положення, вони розстебнули йому сорочку і почали його вмивати водою. Потім вони сказали, що потрібно йому відкрити рот і почали засовувати запальничку до рота, але нічого не вийшло. Водійка трамвая, яка була там присутня, дала їм якийсь залізний предмет, схожий на ключ. Вони також намагались засунути його до рота ОСОБА_25 , але йому не відомо, чи змогли вони це зробити. Потім вони знову поклали ОСОБА_25 на асфальт та почали йому робити непрямий масаж серця. Поліцейські зупинили автомобіль швидкої допомоги, який проїжджав повз місця ДТП. Медики, які вийшли з нього, почали надавати медичну допомогу ОСОБА_25 : зробили йому укол та засунули якусь трубку до рота. На цей час від часу ДТП пройшло хвилин 30. Потім приїхав автомобіль швидкої допомоги, яку викликав раніше поліцейський, і ОСОБА_25 перенесли на ношах в цей автомобіль, в подальшому лікар сказав, що вони повезуть постраждалого до лікарні. Після чого працівники поліції склали протокол про адміністративне правопорушення відносно іншого учасника ДТП і їх відпустили. Також, вони складали схему ДТП та протокол, який він підписував.

Він надавав слідчому ОСОБА_40 , який здійснював досудове розслідування цього кримінального провадження, близько через тиждень після ДТП, роздруківку про швидкість руху його автомобіля, яка була протягом дня, в тому числі і на момент ДТП, яка була 12 км/год., оскільки його службовий автомобіль був оснащений супутниковим GPS-навігатором. Відносно документів на ці GPS-навігатори йому невідомо. Під час слідчого експерименту, який проводився слідчим ОСОБА_41 , близько через місяць після ДТП, за його участю, він змінив показання щодо розташування місця зіткнення автомобілів, які зазначав під час експериментального проїзду зі слідчим, оскільки коли знаходився на пасажирському сидінні під час експерименту, не зміг об`єктивно встановити місце зіткнення, а вже коли вийшов з автомобіля та перебував безпосередньо на місці ДТП, зміг встановити, що місце зіткнення було трохи в іншому місці, ніж він зазначав на початку експерименту. На момент проведення слідчого експерименту у нього не було захисника. Слідчий йому не роз`яснював його права під час проведення цієї процесуальної дії. Вважає, що зазначені свідком ОСОБА_15 показання при слідчих діях, що ОСОБА_6 знаходився в правій крайній смузі, а водій маршрутки в середній смузі, а також пояснення цього свідка щодо його швидкості на момент ДТП, не відповідають дійсності. Коли закінчився слідчий експеримент, слідчий попросив його підписати пустий аркуш, зазначивши, що потім в кабінеті він перенесе всі заміри, зроблені під час експерименту. ОСОБА_6 зазначив, що він на той час не мав статусу підозрюваного, тому підписав цей пустий аркуш. Слідчі його не викликали для проведення огляду його автомобіля. Потім, десь через півроку, його викликав новий слідчий і повідомив, що йому буде пред`явлено підозру у вчиненні вказаного злочину. Скарги на дії слідчих, які здійснювали досудове розслідування по цьому кримінальному провадженню, він не писав. До моменту ДТП він жодного разу, не був учасником дорожньо-транспортних подій.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що, незважаючи на не визнання своєї вини ОСОБА_6 , вина останнього у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, при викладених у вироку суду обставинах повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Мотивуючи свій висновок про винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд першої інстанції послався на докази, що зібрані у встановленому законом порядку, які були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до приписів ст.94 КПК України.

Показання потерпілих ОСОБА_13 та ОСОБА_9 не стосуються обставин дорожньо-транспортної пригоди, оскільки останні не були очевидцями вказаної події.

Між тим, потерпілі зазначили, що ОСОБА_25 не мав проблем із здоров`ям.

За показаннями свідка ОСОБА_14 , 06 червня 2017 року приблизно з 12-00 до 13-00 годин він рухався в другій смузі по проспекту Соборний у напрямку «Космос» в м. Запоріжжі. На світлофорі він зупинився, оскільки загорілось червоне світло. Дорожньої розмітки не було, оскільки вона була стерта, але він знає, що там були полоси для руху, оскілки він постійно їздить по цьому маршруту. Він стояв у середньому ряду. Після того, як ввімкнулось зелене світло на світлофорі, включив правий поворот і почав потихеньку рухатись в напрямку мікрорайону «Космос», нікуди не перестроювався, швидкість була десь 15-20 км/год, не більше, на спідометр він не дивився, оскільки він загальмував перед тим, як робити поворот, але сам поворот не здійснив, оскільки в цей час перед його автомобілем, з правої сторони, прямо перед бампером, різко з`явися автомобіль «Опель», який намагався його підрізати. Він, в свою чергу, намагався увернутися в сторону від зіткнення з цим автомобілем, однак дотик все ж таки стався, але він був незначний. Там важких пошкоджень не було, оскільки швидкість була маленька, машини тільки легко доторкнулись одна до одної. На маршрутці, на пластмасовому бампері, була маленька подряпина, у іншого водія також була маленька подряпина на задній лівій арці автомобіля. Тілесних ушкоджень у водія та пасажира він не бачив, у нього також нічого не було. Відкіля з`явився цей автомобіль, він не бачив. Біля нього, з лівої сторони, знаходилась червона «Таврія», інших автомобілів не було. Коли зупинились два автомобіля, колеса його маршрутки стояли на трамвайних путях. Не було ніяких пошкоджень покриття дороги. Була сонячна погода. Після того, як вони зупинились, з автомобіля «Опель» вийшли водій та пасажир, які почали на підвищених тонах з ним розмовляти, казали, що він не прав та порушив правила дорожнього руху. Коли вони стояли та чекали на поліцію, пасажиру з автомобіля стало зле, він почав різко падати і втратив свідомість. Водій, який був з ним поруч, почав йому надавати першу допомогу, бив по обличчю та перевертав його. Після чого він побачив, що позв них рухався автомобіль, з якого вийшли люди і почали надавати пасажиру першу допомогу, робити штучне дихання. Пасажира ніхто нікуди не переносив, він там де впав там і лежав до приїзду швидкої допомоги, приблизно 10 хвилин, але точно не пам`ятає. Через деякий час, приїхали машина швидкої допомоги та поліція. Лікарі зі швидкої почали надавати допомогу пасажиру, а вже потім його відвезли до лікарні. Поліція почала проводити огляд місця події, автомобілі поставили як вони були, все описували та заміряли, брали пояснення у нього та водія автомобіля «Опель», потім вони склали на нього протокол, схему ДТП, все було записано на відеофіксацію, поліцейські сказали, що він порушив правила дорожнього руху і забрали у нього посвідчення водія. Пізніше за його участю були проведені слідчі дії, де він був у якості свідка. Він був на іншому автомобілі, а другий водій був без автомобіля. Інспектор зупинив рух транспорту, автомобілі поставили як вони були під час ДТП, все зафіксували, документи підписував на місці.

Свідок ОСОБА_15 пояснив, що 06 червня 2017 року він рухався на службовому автомобілі по проспекту Соборний в напрямку мікрорайону «Космос». Зупинився на світлофорі та чекав на зелене світло, щоб продовжити свій рух. Він стояв у лівому ряду, поруч з ним у правому ряду стояла маршрутка. Автомобілі нікому не створювали перешкод у русі. Після того, як загорілось зелене світло, вони почали рух, кожен по своїй полосі, швидкість була невелика, десь 20-30 км/год. У всіх автомобілів, які перебували на світлофорі, швидкість була невелика, оскільки там мала відстань, щоб набрати велику швидкість. Далі він побачив інший автомобіль «Опель», який почав різко робити лівий поворот чи на « ОСОБА_42 », чи на автовокзал. Йому здалося, що він хотів всіх об`їхати, також йому здалося, що водій «Опеля» заїхав на безпечний островок. Цей автомобіль з`явився за маршруткою, бо він його ніде не бачив, він з`явився під час його повороту. Водій маршрутки намагався уникнути удару. ОСОБА_43 був незначний, вони тільки легко доторкнулись автомобілями. Автомобілі зупинились відразу. Він не зупинявся, після того як побачив зіткнення автомобілів, а продовжив свій рух. Близько через 3-4 дні після пригоди у соціальних мережах він побачив звернення близьких родичів потерпілого до людей, які були очевидцями події. Він відгукнувся, була переписка з близькими родичами потерпілого, а вже потім його запросили до слідчого для надання пояснень. Також, його запрошували на проведення слідчого експерименту, де все було записано з його слів.

Під час повторного допиту свідок ОСОБА_15 пояснив, що 06 червня 2017 року він був на місці дорожньої пригоди, коли зіткнулись маршрутка та автомобіль «Опель». Самого автомобіля «Опель» він не бачив, відкіля він з`явився, невідомо. Він бачив, що був легкий дотик автомобілів, сильного удару між ними не було, скільки швидкість була маленька. У нього склалось враження, що водій « ОСОБА_44 » хотів зробити розворот більше в сторону автовокзалу, ніж в сторону «Космос», але у нього це не вийшло. Все це він побачив в дзеркало заднього виду. Автомобіль «Опель» був від нього у дальньому ракурсі. Можливо автомобіль «Опель» був і зажатий на безпечний островок, однак він цього не бачив та багато часу минуло. Після зіткнення автомобілі зупинились, а він продовжив свій рух. Потім був слідчий експеримент, були зроблені слідчим заміри та складена схема ДТП, яку він підписував.

Під час проведення слідчого експерименту 05 серпня 2017 року свідок ОСОБА_15 на місці події показав місце зіткнення транспортних засобів, яке знаходилося на відстані 18 (19,5) м від правого краю проїзної частини пр. Соборного та 4,5 м від правого краю вул. С. Сєрікова. Після цього, водій ОСОБА_15 пояснив, що він здійснював рух по проїзній частині пр. Соборного з боку вул. Базарна в напрямку вул. Привокзальної. Перед світлофором перед перехрестям з вул. С.Сєрікова зупинився на забороняючий сигнал світлофора, так що відстань від правого краю проїзної частини склала 7,3 м, а відстань від передньої частини автомобіля до лінії світлофора 3,4 м. Справа від нього зупинився автобус «Мерседес», відстань від його правого краю до правого краю проїзної частини склала 4,6 м, а відстань від його передньої частини до лінії світлофора 3,4 м. Після того, як увімкнувся сигнал світлофора, що дозволяє рух, всі відновили рух. Автобус «Мерседес» випередив його, змістився лівіше, він почав рухатися за ним.

Продовжуючи рух, побачив, як з правого ряду, без включених покажчиків повороту, виконуючи маневр повороту наліво, рухався автомобіль «Opel». В момент його виявлення, останній знаходився на відстані 6,9 м від лівого заднього колеса до правого краю проїзної частини пр. Соборного; 7,1 м від лівого переднього колеса до правого краю проїзної частини пр. Соборного; 14,6 м від осі заднього лівого колеса до місця зіткнення в подовжньому напрямку. Він змінював напрямок руху вліво. Коли він доїхав до того місця, коли заднє ліве колесо, знаходилося на відстані 11,8 (13,3) м до правого краю пр. Соборного і 7,1 м до правого краю проїзної частини вул. С.Сєрікова, його водій різко змінив напрямок руху вліво і подолав до місця зіткнення відстань 7,3 м. В момент зіткнення автомобіль «Opel» знаходився на відстані 4,4 м від переднього лівого колеса до правого краю проїзної частини вул. С. Сєрікова, заднім лівим колесом в місці зіткнення.

Водій автобусу «Мерседес» рухався з увімкненим лівим покажчиком повороту. Коли він знаходився на відстані 6,3 м від правого краю проїзної частини пр. Соборного і 17,1 м від осі задніх коліс до місця зіткнення в подовжньому напрямку, його водій змінив напрямок руху вліво і подолав до місця зіткнення відстань 20,2 м (по дузі). В момент зіткнення автобус «Мерседес» знаходився на відстані 4,6 м від правового переднього колеса автобуса і 17,2 (18,7) м від правого краю проїзної частини пр. Соборного, 6,9 м від осі заднього правого колеса до правого краю проїзної частини вул. С. Сєрікова.

На момент зіткнення обидва транспортних засоби були у русі і рухалися зі швидкістю близько 20 км/год. Практично відразу після зіткнення обидва транспортні засоби зупинилися. Застосували вони гальмування до зіткнення чи після, пояснити не зміг. Автомобіль «Opel» постійно рухався попереду автобуса «Мерседес» і постійно знаходився в полі зору його водія (т. 3 а.п. 73-76).

Свідок ОСОБА_21 пояснив, що він займає посаду інспектора УПП в Запорізькій області. 06 червня 2017 року після обіду (точного часу не пам`ятає) в районі автовокзалу м. Запоріжжя сталася ДТП за участю автомобіля «OPEL» та автобуса «Mercedes». Він з напарником приїхав на виклик. Під`їзжаючи до місця ДТП, він знаходився на пасажирському сидінні в автомобілі поліції, побачив, що на місці ДТП маршрутне таксі перегородило трамвайні путі та знаходилося в крайній правій смузі, дорога мала дві смуги руху в сторону Космічного мікрорайону м. Запоріжжя. Подія сталася на кільці, де є головна та другорядна дороги. Не пам`ятає, чи була на той час розмітка на кільці, але до кільця є розмітка. Легковий автомобіль знаходився перед маршрутним таксі на трамвайних путях в правій полосі, розташування легкового автомобіля було на двох смугах. Які пошкодження мали автомобілі, не пам`ятає. Пасажир легкового автомобіля знаходився на передньому сидінні в автомобілі. Він збирав документи та оформлював дану ДТП, хто малював схему ДТП та складав протокол, не пам`ятає. Водій легкового автомобіля дав йому водійське посвідчення, а пасажир дав страховий поліс. Після цього, пасажир вийшов з автомобіля «OPEL», впав на землю, його трясло. Він з напарником підбіг до нього, також до них підбігли працівники МНС та почали надавати пасажиру допомогу. Вони викликали швидку допомогу, але швидка довго не приїздила, близько 20 хвилин. В зв`язку з чим він зупинив іншу машину швидкої допомоги, лікарі якої почали робити пасажиру масаж серця. У пасажира пішла піна з рота, були конвульсії. Працівники ОСОБА_45 тримали голову чоловіку та сказали, що це напад епілепсії.

За показаннями свідка ОСОБА_23 , 06 червня 2017 року після обіду він рухався в лівій смузі в напрямку автовокзалу м. Запоріжжя. Стояв на червоний сигнал світлофора і бачив, як маршрутне таксі зіткнулося з легковим автомобілем. З автомобіля вийшов чоловік, у нього були судоми, почався припадок епілепсії, він впав перед автомобілем, пішла піна ротом. Падав рівно на асфальт назад на спину з повного росту. Під час падіння у нього було неприродне положення голови. Коли він впав, судоми продовжилися. Оскільки він є колишнім працівником МНС та має навики по наданню медичної допомоги, він почав надавати допомогу потерпілому. Потерпілого обережно віднесли від автомобіля. Він витяг двома пальцями язик потерпілого, ключем притримував зуби, попрохав свого товариша потримати голову потерпілому і провів непрямий масаж серця. Він стояв від потерпілого з лівої сторони. Потерпілий прийшов до тями і сказав, що йому погано, він задихається. Він розірвав футболку на потерпілому, поклав її під голову останнього, облив водою, але той знову втратив свідомість. Під час маніпуляцій голова потерпілого набік не нахилялася, її ніхто не піднімав. Поліцейські були поруч, вони кричали, а він у відповідь кричав на них. Швидка допомога приїхала близько через 50 хвилин, яка забрала потерпілого. До цього поліцейські зупинили машину дитячої невідкладної допомоги, лікар вколов потерпілому адреналін. Пояснив, якщо раніше у потерпілого не було припадку епілепсії, то пошкодження шийного відділу могло спровокувати припадок епілепсії. Зазначив, що сам момент зіткнення автомобілів він не бачив, лише чув характерний звук зіткнення автомобілів. Побачив, що автомобілі вивертали з ряду в ряд зі сторони автовокзалу поворот наліво в бік стадіону «Торпедо». Спереду стояв легковий автомобіль, а за ним маршрутне таксі, яке врізалося в задню частину легкового автомобіля.

З показань ОСОБА_17 убачається, що він займає посаду заступника начальника ВРЗСТ ССУ ГУНП в Запорізькій області. Після ДТП 06 червня 2017 року спочатку був складений адміністративний матеріал. Після смерті потерпілого була створена слідча група, в яку входив і він. Зазначив, що в один день з двома водіями учасниками ДТП і свідком ОСОБА_46 (окремо з кожним) були проведені слідчі дії. Окремо кожний надавав вихідні дані, всі вказували місце зіткнення. Обидва водії вказували розташування транспортних засобів. Водій «Мерседес» вказав розташування свого транспортного засобу, не зміг вказати іншого, так як не бачив. Свідок ОСОБА_47 вказав траєкторію руху двох транспортних засобів і пояснив, що саме автомобіль «OPEL ASTRA» змінив напрямок руху вліво, де сталася ДТП. Водій ОСОБА_6 самостійно розповідав про подію та вказував розташування транспортних засобів, клопотання про залучення захисника при даних слідчих діях не заявляв. ОСОБА_6 вказав інше місце, яке він і зазначив в протоколі додаткового огляду місця події. Зауважень про порушення прав учасників при проведенні слідчих дій не надходило, кожний з учасників ознайомлювався з протоколом слідчих дій. ОСОБА_6 під час слідчого експерименту зробив уточнення, що і було зафіксовано в протоколі. При призначенні експертизи, в постанові ним зазначалися всі показання водіїв і свідка ОСОБА_48 . Під час слідчих дій були залучені транспортні засоби, які проїздили повз і були подібні транспортним засобам, учасникам ДТП, були схожими за їх параметрами, що відповідає методиці проведення слідчих експериментів. Поліцейські під час слідчих дій перекривали рух транспорту. Під час слідчих дій також були присутні поняті. Свідок ОСОБА_47 це стороння людина, він не знайомий з учасниками ДТП, він їхав за ними під час ДТП та вказав на всі параметри і механізм ДТП. Зі свідком ОСОБА_46 був проведений слідчий експеримент, з водіями проводився додатковий огляд місця події. ОСОБА_49 не був учасником слідчої дії зі свідком ОСОБА_46 , там були лише поняті. За показаннями свідка ОСОБА_50 , обидва автомобіля під час ДТП зробили маневр наліво по радіусу кола, але автомобіль «OPEL ASTRA» зробив більший відворот вліво. Під час огляду місця події працівники поліції робили виміри, розмітки радіусу встановлені при призначенні експертизи. Після зіткнення автомобілі могли не одразу зупинитися. Наявність під час ДТП автомобіля «Таврія» не враховувалось, оскільки під час руху транспортних засобів фіксували лише параметри учасників ДТП, дії інших автомобілів не перевірялись, оскільки вони не створювали безпеки руху. Перевірялась спроможність свідка ОСОБА_50 бачити події перед ним, оскільки ОСОБА_47 їхав позаду учасників ДТП, він бачив обидва передніх автомобіля. Під час надання для огляду схеми до протоколу проведення слідчого експерименту від 05 серпня 2017 року за участю свідка ОСОБА_15 слідчий також підтвердив, що на схемі зазначено лише рух транспортних засобів учасників ДТП.

Показання свідка ОСОБА_51 є неінформативними, оскільки він особисто не бачив механізм дорожньо-транспортної пригоди, а бачив як вже стояли автомобілі після ДТП та лежала людина.

Допитаний свідок ОСОБА_52 , який на час події працював начальником відділу підтримки ПАТ «Укртелеком», пояснив, що йому зателефонував ОСОБА_49 та повідомив, що сталася ДТП. Він приїхав на місце ДТП, де вже були поліцейські, які робили заміри. ОСОБА_25 знаходився в машині швидкої допомоги, йому лікарі надавали медичну допомогу. Він оглянув автомобіль «OPEL ASTRA», на ньому практично не було пошкоджень, біля заднього лівого крила була подряпина, вм`ятин не було, усередині пошкоджень не було, на передньому сидінні біологічних слідів не було. Слідів гальмування не бачив. Він поцікавився про стан здоров`я ОСОБА_53 та ОСОБА_49 повідомив йому, що під час події ОСОБА_54 був на передньому пасажирському сидінні в автомобілі, потім він вийшов з автомобіля, почав дзвонити і впав. До ДТП він не бачив ОСОБА_25 , тому про стан його здоров`я не знає. Близько через 10-15 хвилин швидка з ОСОБА_55 поїхала, а він залишився з ОСОБА_56 до складання протоколу. Поліцейські склали протокол на водія маршрутного таксі, на ОСОБА_37 протокол не складався. ОСОБА_49 йому повідомив, що він рухався по середньому ряду, проїздив перехрестя, водій маршрутного таксі вирішив припаркуватися і зачепив його.

Від допиту свідків ОСОБА_57 , ОСОБА_58 , ОСОБА_59 , ОСОБА_60 сторона обвинувачення відмовилась.

Окрім того, судом досліджені такі документи:

- лікарське свідоцтво про смерть №2081 від 08 червня 2017 року, відповідно до якого ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_3 помер 06 червня 2017 року. Причини смерті: висхідний набряк спинного та головного мозку; крововилив під оболонки та у речовину спинного мозку; закрита тупа травма шиї з переломом 3-го шийного хребта (т.3, а.с.34);

- висновок судово-медичної експертизи №2081 від 03 липня 2017 року, відповідно до якого:

1.Смерть ОСОБА_25 настала від закритої тупої травми шиї з переломом третього шийного хребця, з розривами передньої і задньої продольних зв`язок, з крововиливами під оболонками та в речовину спинного мозку, ускладненої висхідним набряком спинного головного мозку.

2. Закрита тупа травма шиї з переломом третього шийного хребця, з розривами передньої і задньої продольних зв`язок, з крововиливами під оболонками та в речовину спинного мозку, що ускладнена висхідним набряком спинного та головного мозку, виникла від надмірного згинання та надмірного розгинання шинного відділу хребта небезпечного для життя і за цією ознакою кваліфікується, як тяжке тілесне ушкодження.

Крововилив у м`які тканини в передній поверхні лівої половини грудної клітки, забій лівої легені з респіраторним дистрес синдромом, полосо подібні крововиливи під плеврою в областях коренів обох легень, у живої людини оцінюються за наслідками травми, але не менше ніж легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, тривалістю понад шести днів, але більше трьох тижнів/21-го дня; виникли при травматичній дії тупого предмету.

Синець області нижньої губи справа, крововилив у м`які тканини потиличної області, крововилив у м`які тканини правої сідниці, крововилив у м`які тканини правої підколінної ямки, як в окремості та і в сукупності до причин смерті відношення не мають, мають ознаки легких тілесних ушкоджень, виникли при травматичних діях тупих предметів

3. Враховуючи характер, локалізацію, механізм і давність виникнення тілесних ушкоджень, переважання внутрішніх ушкоджень над зовнішніми, наявність ознак трусу, весь комплекс ушкоджень міг виникнути в наслідок дорожньо-транспортної пригоди при знаходженні ОСОБА_25 у салоні автомобіля.

4. За даними медичних документів смерть ОСОБА_25 настала 06 червня 2017 року о 21 годині 30 хвилин; згідно з характером і проявом трупних явищ, з урахуванням причин смерті та умов знаходження трупа до розтину, можливо зробити висновок, що вказаний час смерті у медичних документах, не суперечить даним експертизи трупа.

5. При судово-медичній експертизі встановлені захворювання, якими ОСОБА_25 хворів при житті: стеатоз печінки, понищений формат підшлункової залози.

6. При судово-імунологічній експертизі встановлено, що кров трупа ОСОБА_25 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В ізосерологічної системи АВО (т.3, а.с.35-39).

- висновок судово-медичної експертизи №1613 від 14 липня 2017 року, відповідно до якого смерть ОСОБА_25 настала від закритої тупої травми шиї з переломом третього шийного хребця, з розривами передньої і задньої продольних зв`язок, з крововиливами під оболонками та в речовину спинного мозку, ускладненої висхідним набряком спинного та головного мозку. Закрита тупа травма шиї з переломом третього шийного хребця, з розривами передньої і задньої продольних зв`язок, з крововиливами під оболонками та в речовину спинного мозку, що ускладнена висхідним набряком спинного та головного мозку виникла від надмірного згинання та надмірного розгинання шийного відділу хребта, є небезпечною для життя і за цією ознакою кваліфікується, як тяжке тілесне ушкодження. Крововилив у м`які тканини передній поверхні лівої половини грудної клітки, забій лівої легені з респіраторним дистрес синдромом; полосо подібні крововиливи під плеврою в областях коренів обох легень у живої людини оцінюються за наслідками травми, але не менше ніж легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, тривалістю понад шести днів, але не більше трьох тижнів /21-го дня; виникли від травматичній дії тупого предмету. Синець в області нижньої губи справа, крововилив у м`які тканини потиличної області, крововилив у м`які тканини правої сідниці, крововилив у м`які тканини правої підколінної ямки, як у окремості, так і у сукупності до причини смерті відношення не мають, мають ознаки легких тілесних ушкоджень, виникли при травматичних діях тупих предметів. Враховуючи характер, локалізацію, механізм і давність виникнення тілесних ушкоджень, переважання внутрішніх ушкоджень над зовнішніми, наявність ознак струсу, увесь комплекс ушкоджень міг виникнути в наслідок дорожньо-транспортної пригоди при находжені ОСОБА_25 у салоні автомобіля. За даними медичних документів смерть ОСОБА_25 настала 06 червня 2017 року о 21 годині 30 хвилин; згідно з характером і проявами трупних явищ, з урахуванням причини смерті і умов знаходження трупа до розтину, можливо зробити висновок, що вказаний час настання смерті у медичних документах не суперечить даним експертизи трупа (т.3, а.с.41-45);

- протокол огляду транспортного засобу від 05 липня 2017 року та фото таблиця до нього автомобіля «OPEL FSTRA» реєстраційний номер НОМЕР_4 , 2001 року випуску, синього кольору, в ході огляду даного автомобіля виявлено пошкодження кузова в задній лівій частині. Пошкодження локалізуються на задньому бампері зліва та на лівому задньому крилі в нижній частині ( в районі арки). Пошкодження становлять подряпину на бампері в лівій задньо - боковій частині, здири ЛФП по арці крила ззаду зліва, вм`ятина металу на задньому лівому крилі в районі замку задньої лівої двері округлої форми 10х10 см глибиною близько 1 см. Інших видимих пошкоджень кузова не виявлено (т.3, а.с.46-52);

- протокол огляду транспортного засобу від 09 серпня 2017 року та фото таблиця до нього - автобуса «Mersedes Benz 312D», реєстраційний номер НОМЕР_5 , 1999 року випуску, білого кольору. В ході огляду даного автомобіля в правій передній частині пошкодження відсутні. Видимі пошкодження відсутні. По всьому кузову здири ЛФП та нашарування чорного кольору (т.3, а.с.53-59);

- висновок інженерно-транспортної експертизи № 9-454 від 29 серпня 2017 року, за яким визначити кут взаємного розташування транспортних засобів на момент їх контакту не є можливим. Однак аналізуючи пошкодження транспортних засобів необхідно зробити висновок, що автобус «Mercedes Benz 312 D», реєстраційний номер НОМЕР_2 вірогідніше всього контактує передньою правою стороною переднього бампера з лівою задньою поверхнею автомобіля «Opel Astra», реєстраційний номер НОМЕР_1 (т.3, а.с.61-72);

- протокол проведення слідчого експерименту від 05 серпня 2017 року зі схемою до протоколу за участю свідка ОСОБА_15 , який показав, що місце зіткнення транспортних засобів знаходилося на відстані 18,0 (19,5) м від правого краю проїзної частини пр.Соборного та 4,5 м від правого краю вул. С. Сєрікова. Після цього водій ОСОБА_15 пояснив, що він здійснював рух по проїзній частині пр.Соборного з боку вул.Базарна в напрямку вул.Привокзальної. Перед світлофором перед перехрестям з вул. С.Сєрікова зупинився на забороняючий рух сигнала світлофора, так що відстань від правого краю проїзної частини склала 7,3 м, а відстань від передньої частини автомобіля до лінії світлофора 3,4 м. Справа від нього зупинився автобус «Мерседес», відстань від його правого краю до правого краю проїзної частини склала 4,6 м, а відстань від його передньої частини до лінії світлофора 3,4 м. Після того, як увімкнувся сигнал світлофора, що дозволяє рух, всі відновили рух. Автобус «Мерседес» випередив його, змістився лівіше, він почав рухатися за ним.

Продовжуючи рух, побачив, як з правого ряду, без включених покажчиків повороту, виконуючи маневр повороту наліво, рухався автомобіль «Opel». В момент його виявлення, останній знаходився на відстані 6,9 м від лівого заднього колеса до правого краю проїзної частини пр. Соборного; 7,1 м від лівого переднього колеса до правого краю проїзної частини пр. Соборного; 14,6 м від осі заднього лівого колеса до місця зіткнення в подовжньому напрямку. Він змінював напрямок руху вліво. Коли він доїхав до того місця, коли заднє ліве колесо знаходилося на відстані 11,8 (13,3) м до правого краю пр. Соборного і 7, 1 м до правого краю проїзної частини вул. С.Сєрікова, його водій різко змінив напрямок руху вліво і подолав до місця зіткнення відстань 7,3 м. В момент зіткнення автомобіль «Opel» знаходився на відстані 4,4 м від переднього лівого колеса до правого краю проїзної частини вул. С. Сєрікова, заднім лівим колесом в місці зіткненні.

Водій автобусу «Мерседес» рухався з увімкненим лівим покажчиком повороту. Коли він знаходився на відстані 6,3 м від правого краю, проїзної частини пр. Соборного і 17.1 м від осі задніх коліс до місця зіткнення в подовжньому напрямку, його водій змінив напрямок руху вліво і подолав до місця зіткнення відстань 20,2 м (по дузі). В момент зіткнення автобус «Мерседес» знаходився на відстані 4,6 м від правового переднього колеса автобуса і 17,2 (18,7) м від правого краю проїзної частини пр. Соборного, 6,9 м від осі заднього правого колеса до правого краю проїзної частини вул. С. Сєрікова.

На момент зіткнення обидва транспортних засоби були у русі і рухалися зі швидкістю близько 20 км/год. Практично відразу після зіткнення обидва транспортні засоби зупинилися. Застосували вони гальмування до зіткнення чи після, пояснити не зміг. Автомобіль «Opel» постійно рухався попереду автобуса «Мерседес» і постійно знаходився в полі зору його водія (т.3, а.с.73-76);

- протокол додаткового огляду місця події від 05 серпня 2017 року зі схемою до протоколу за участю водія ОСОБА_6 , згідно з яким останній пояснив, що 06 червня 2017 року, керуючи автомобілем «Opel», здійснював рух по проїзній частині пр.Соборного в м.Запоріжжі з боку вул. Базарної в напрямку вул. Вокзальна. Перед перехрестям з вул. С. Сєрікова, зупинився на забороняючий рух сигнала світлофора, при цьому розташувався на відстані 60 м від правого краю проїзної частини та 6,2 м від передньої частини автомобіля до лінії світлофора. Справа від нього зупинився автобус «Мерседес» (на відстані 9,6 м від правого краю проїзної частини та 7,8 м від передньої частини до лінії світлофора. Коли включився сигнал світлофору, який дозволяє рух, він з увімкненими покажчиком повороту відновив рух.

Після цього ОСОБА_6 було запропоновано вказати місце зміни ним напрямку руху вліво і траєкторію руху автомобіля від місця зміни напрямку руху до місця зіткнення. На зазначену пропозицію ОСОБА_6 відповів згодою і за допомогою експериментального автомобіля приступив до зазначення траєкторії руху його автомобіля перед зіткненням.

Під час відтворення траєкторії руху ОСОБА_6 , уточнив, що місце зіткнення транспортного засобу, зазначене ним раніше, не відповідає дійсності, і знаходиться на відстані 7,6 м від правого краю проїзної частини вул С. Сєрікова (3,4 м від розмітки 1.16.3) і 17.0 м від правового краю проїзної частини пр. Соборного. Після цього, ОСОБА_6 пояснив, що коли автомобіль під його керуванням знаходився на відстані 4,5 м до місця зіткнення в подовжньому напрямку, він почав виконання маневру повороту наліво (змінив напрямок руху вліво) і подолав від місця зміни напрямку руху до місця зіткнення по дузі 11,3 м, при цьому він рухався з постійною швидкістю до 20 км на годину. В момент зіткнення його автомобіль знаходився так, що заднє колесо знаходилось на відстані 17,0 м від правого краю пр. Соборного і 7,6 м від правового краю від вул. С.Сєрікова (в місці зіткнення), переднє ліве колесо знаходилося на відстані 6,6 м від правого краю вул. С. Сєрікова (3,4 м від розмітки 1.16.3).

До зіткнення він гальмування не застосував, безпосередньо після зіткнення застосував гальмування та зупинився. Яким чином і з якою швидкістю рухався до зіткнення автобус «Мерседес», пояснити не зміг. З моменту початку руху на цей автобус не дивився, він їхав позаду (його не випереджав). Застосовував водій автобусу гальмування до зіткнення, чи ні, пояснити не зміг (т.3, а.с.77-80);

- протоколом додаткового огляду місця події від 05 серпня 2017 року зі схемою до протоколу за участю водія ОСОБА_14 , згідно з яким останній пояснив, що керуючи автобусом «Мерседес», здійснював рух по проїзній частині пр. Соборного в м. Запоріжжі, з боку вул. Базарної в напрямку вул. Привокзальна, в середній смузі. Перед світлофором, встановленим перед перехрестям з вул. С.Серікова зупинився на забороняючий рух сигнал світлофора так, що відстань від лівого боку автобусу до правого краю проїзної частини пр. Соборний склала 8,7 м, а відстань від передньої частини автобусу до перехрестя - 4,3 м. Після того, як включився сигнал світлофору, який дозволяє рух, він продовжив рух, рухаючись з увімкненими покажчиком повороту, за 13,4 м до місця зіткнення, в подовжньому напрямку приступив до виконання маневру руху повороту наліво (змінив напрямок руху) і подолав до місця зіткнення по дузі 17,2 м. В момент зіткнення автобус «Мерседес» під його керуванням знаходився так, що відстань від осі переднього правового колеса до правого краю проїзної частини пр. Соборного склала 17,5 м, а до правого краю проїзної частини вул. Серікова 6,4 м, відстань від осі заднього правового колеса до правого краю проїзної частини пр. Соборного склала 14,5 м, а відстань до правого краю проїзної частини з вул. С. Сєрікова склала 8,4 м. Пояснив, що автомобіль Opel, з яким сталося зіткнення, він побачив безпосередньо перед зіткненням, цей автомобіль випередив його з правого боку і різко перед ним змінив напрямок руху вліво. Пояснити його траєкторію руху і швидкість не міг, так як зіткнення сталося відразу після його виявлення. ОСОБА_61 пояснив, що на момент ДТП він рухався зі швидкістю приблизно 20 км на годину. До зіткнення він гальмування не застосував, оскільки не встиг. Практично відразу після зіткнення зупинився (т.3, а.с.81-84);

- протокол огляду відеозапису автомобільного відео реєстратора екіпажу патрульної поліції, відповідно до якого 06 червня 2017 року патрульний автомобіль о 15:14:12 наблизився до місця ДТП. 06 червня 2017 року о 15:15:29 на проїзній частині на середній полосі зафіксовано автобус «Mercedes Benz 312 D», зліва від нього проїздять автомобілі; 06 червня 2017 року о 15:15:31 на проїзній частині зафіксовано автобус «Mercedes Benz 312 D», справа від нього знаходиться автомобіль «Opel Astra» з відкритими дверима водія. При перегляді відео файлів інформації щодо постраждалого та процесу надання допомоги, обставин ДТП не встановлено (т.3, а.с.85-88), також судом був оглянутий диск з відеозаписом автомобільного відео реєстратора екіпажу патрульної поліції (т.4, а.с.39);

- висновок комплексної судово-медичної та інженерно транспортної експертизи з дослідженням обставин і механізму ДТП за матеріалами кримінального провадження №320/к-9-533 від 21 серпня 2017 року, відповідно до якого смерть ОСОБА_25 , 1980 р.н. настала від закритої тупої травми шиї з переломом третього шийного хребця, з розривом передньої і задньої продольних зв`язок, з крововиливами під оболонками та в речовину спинного мозку, яка ускладнилася висхідним набряком спинного та головного мозку.

Висхідний набряк спинного та головного мозку є безпосередньою причиною смерті. Характер і вираженість трупних явищ вказує на те, що з моменту настання смерті (06 червня 2017 року в 21.30 годин) до проведення судово-медичної експертизи трупа (08 червня 2017 року в 9.00-11.00 годин) пройшло біля 1,5 діб. При судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_25 були виявлені такі тілесні ушкодження:

1.1.Перелом 3-го шийного хребця з розривами передньої і задньої продольних зв`язок з крововиливами в м`які тканини шиї в області 3-го шийного хребця, крововиливами під оболонками та в речовину спинного мозку на рівні 3-го шийного хребця, набряк спинного та головного мозку (при судово-гістологічній експертизі №1206-3 від 26 червня 2017 року);

1.2.Крововилив в м`які тканини лівої половини грудної клітини в ділянці 3-7-го ребер по середній ключичній лінії з крововиливами під плеврою лівої легені та в ділянках коренів обох легень з респіраторним дестрес синдромом (при судово-гістологічній експертизі №1206-3 від 26 червня 2017 року);

1.3.В ділянці нижньої губи праворуч - синець.

1.4.В м`яких тканинах потиличної ділянки - крововилив;

1.5.В м`яких тканинах правої сідниці - крововилив;

1.6.В м`яких тканинах правої підколінної ямки - крововилив;

Крім того, на тілі потерпілого виявлені сліди медичних маніпуляцій:

- рана у просвіті якої ПХВ катетер в правій підключичній ділянці;

- рана у просвіті якої ПХВ катетер в ділянці другого міжреберного проміжку по правій середньо-ключичній лінії;

- рана у просвіті якої ПХВ катетер по середній лінії живота в 2см. нижче пупка.

Всі ПХВ катетери фіксовані до шкіри вузловими швами.

З судово-медичної точки зору перелом 3-го шийного хребця з розривами передньої і задньої продольних зв`язок з крововиливами в м`які тканини шиї в області 3-го шийного хребця, крововиливи під оболонками та в речовину спинного мозку на рівні 3-го шийного хребця, що ускладнився висхідним набряком спинного та головного мозку (п. 1.1.) утворився за механізмом тупої травми, від не менш як однократного травматичного впливу в ділянку шиї та знаходяться в прямому причинно - наслідкому зв`язку з настанням смерті.

Провідний напрямок травматичної дії ззаду наперед, від надмірного згинання та надмірного розгинання шийного відділу хребта в передньо задньому направленні, у живих осіб, зазвичай кваліфікуються в сукупності як тяжкі тілесні ушкодження, за ознакою небезпеки для життя (Згідно «Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» 1995).

П.2.1.1. «Правил...» Ознаки тяжкого тілесного ушкодження: а) небезпека для життя;

П.2.1.2. «Правил...» Небезпечними для життя є ушкодження, що в момент заподіяний (завдання) чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу спричиняють загрозливі для життя явища (див. п.2.1.3.о) і котрі без надання медичної допомоги, за звичайним своїм перебігом, закінчуються чи можуть закінчитися смертю. Запобігання смерті, що обумовлене наданням медичної допомоги не повинно братися до уваги при оцінюванні загрозливих для життя таких ушкоджень. Загрозливий для життя стан, який розвивається в клінічному перебігу ушкоджень, незалежно від проміжку часу, що минув після його заподіяння, повинен перебувати з ним у прямому причинно - наслідковому зв`язку.

П.2.1.3. «Правил...» До ушкоджень, що небезпечні для життя, належать:

е) переломо-вивих та переломи тіл чи обох дуг шийних хребців, односторонні переломи дуг 1 або II шийних хребців, а також переломи зубовидного відростка II шийного хребця; в тому числі без порушення функції спинного мозку;

ж) закриті ушкодження спинного мозку в шийному відділі.

Крововилив в м`які тканини лівої половини грудної клітини в ділянці 3-7-го ребер по середній ключичній лінії з крововиливами під плеврою лівої легені та в ділянках коренів обох легень під плеврою з респіраторним дестрес синдромом (п.1.2.) утворилися за механізмом тупої травми, від не менш як однократного травматичного впливу в ділянку лівої половини грудної клітини, у живих осіб, зазвичай, кваліфікуються в сукупності як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад шести днів, але не більше як три тижні.

П.2.3.2. «Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень». Легке тілесне ушкодження може бути таким, що:

а) спричинило короткочасний розлад здоров`я чи незначну стійку втрату працездатності;

П.2.3.3. Короткочасним належить вважати розлад здоров`я тривалістю понад шести днів, але не більше як три тижні (21 день).

Прояви травми у вигляді синця в ділянці нижньої губи праворуч, крововиливів в м`які тканини потиличної ділянки, правої сідниці, правої підколінної ямки (пп.1.3.-1.6.) у живих осіб, зазвичай, кваліфікуються як окремо так і в сукупності, як легкі тілесні ушкодження.

П.2.3.5. «Правил...» Легке тілесні ушкодження, що не спричинило короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності - це ушкодження, що має незначні скороминучі наслідки, тривалістю не більше як шість днів.

Вищевказані тілесні ушкодження (пп.1.2-1.6.) у ОСОБА_25 утворилися за механізмом тупої травми, від не менш як чотирьох травматичних впливів в травмовані ділянки тіла потерпілого, та у прямому причинно - наслідкому зв`язку із причиною смерті - не знаходяться.

3. Весь комплекс виявлених ушкоджень у ОСОБА_25 міг утворитися за механізмом дорожньо-транспортної травми при находжені ОСОБА_25 у салоні автомобіля.

З протоколу огляду транспортного засобу від 05 липня 2017 року: у автомобіля «OPEL ASTRA» реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2001 р. виявлено пошкодження кузова в задній лівій частині. Пошкодження локалізуються на задньому бампері зліва та на лівому задньому крилі в нижній частині (в районі арки). Пошкодження становлять подряпину на бампері в лівій задньо - боковій частині, здири ЛФП по арці крила ззаду зліва, вм`ятина, на задньому лівому крилі, в районі замку задньої лівої двері округлої форми 10x10см., глибиною приблизно 1см.

При огляді фототаблиці (а.с.74) до протоколу огляду автомобіля «OPEL ASTRA» реєстраційний номер НОМЕР_1 : маються підголовники на передніх та задніх сидіннях.

Комісія вважає, що найбільш ймовірно механізм травмування був наступний:

- Умовна фаза травмування №1. Потерпілий в момент первинного контакту був у сидячому положенні і під час контакту транспортного засобу в ліву задньо - бокову частину автомобіля при дії досить високої кінетичної енергії ззаду наперед у пасажира відбулося надмірне згинання та надмірне розгинання шийного відділу хребта в передньо - задньому напрямку. На це вказують характер та механізм ушкоджень в ділянці шиї (перелом 3-го шийного хребця з розривами зв`язок, з крововиливами в м`які тканини та під оболонками і в речовину спинного мозку).

- З подальшим переміщенням тіла (умовна фаза травмування №2) вперед та ударом об розташовані спереду від пасажира елементами транспортного засобу. На це вказують характер та механізм ушкоджень в ділянці обличчя (синець на нижній губі праворуч) та лівій половині грудної клітини (крововилив в м`які тканини в ділянці 3-7-го ребер по середній ключичній лінії з крововиливами під плеврою лівої легені та в ділянках коренів обох легень).

- Та подальшим переміщенням потерпілого на сидіння (умовна фаза травмування №3) із контактом потиличної ділянки з підголовником сидіння. На це вказують характер та механізм ушкоджень в ділянці правої кінцівки (крововиливи в м`яких тканинах правої сідниці та правої підколінної ямки) та потилиці (крововилив в м`яких тканинах).

З огляду на вищевикладене, комісія вважає, що тілесні ушкодження у ОСОБА_25 є характерними для пасажира переднього пасажирського сидіння. Саме у пасажирів переднього сидіння, зазвичай, травма шийного відділу хребта домінує над іншими ушкодженнями через те, що в момент дорожньо-транспортної пригоди на них діє досить висока кінетична енергія, але при цьому вони практично не фіксовані. В момент стрімкого переміщення в напрямку ззаду наперед, зазвичай, найтяжкі травми виникають у ділянці шиї внаслідок різкого згинання та розгинання в шийному відділі хребта, та удар головою об розташовані спереду від пасажира елементи транспортного засобу.

Виявлені на тілі ОСОБА_25 при судово-медичному дослідженні трупа тілесні ушкодження, самі по собі, не впливають на здатність самостійно пересуватися, розмовляти тощо, якщо ушкодження в ділянці голови не супроводжувалися закритою внутрішньочерепною травмою у вигляді струсу головного мозку, який не має свого морфологічного еквіваленту.

Виходячи з цього, можна вважати, що ОСОБА_25 міг самостійно пересуватися, розмовляти, якщо у нього після отримання тілесних ушкоджень не настала втрата свідомості.

4. Згідно медичних даних та судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_62 , погіршення стану здоров`я потерпілого настало внаслідок наростання висхідного набряку спинного та головного мозку, що призвів до втрати свідомості та коми.

5. Виключається можливість виникнення всіх вищевказаних тілесних ушкоджень у ОСОБА_25 (згідно протоколу судово-медичної експертизи трупа) при одноразовому падінні з висоти власного зросту на асфальтобетонне покриття проїзної частини, внаслідок погіршення стану здоров`я.

6. Згідно наданої медичної карти із центральної районної поліклініки Шевченківського району на ім`я ОСОБА_25 , будь-яких даних відносно хронічних захворювань та патологічних змін організму, які могли б стати причиною погіршення стану його здоров`я після дорожньо-транспортної пригоди - не виявлено.

При судово-медичній експертизі встановлені захворювання, якими ОСОБА_25 страждав при житті: стеатоз печінки та вогнищевий ліпоматоз підшлункової залози, але ці зміни не могли призвести до погіршення стану його здоров`я - втрати свідомості.

7. Згідно ксерокопії медичної карти стаціонарного хворого №5587 із КУ «МКЛЕ та ШМД м. Запоріжжя» ОСОБА_25 , даних про наявність етанолу в крові хворого при надходженні в стаціонар - не має.

При судово-токсикологічній експертизі крові трупа ОСОБА_25 метилового, етилового, пропілових, бутилових, амілових спиртів - не виявлено.

8. Варіант №1 - за свідченнями ОСОБА_15

Водій автомобіля «OPEL ASTRA» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_6 повинен був керуватися вимогою п.10.1 Правил дорожнього руху України.

Водій автобуса «Mercedes Benz 312D» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_14 повинен був керуватися вимогами пп.10.1, 12.3 Правил дорожнього руху України.

Варіант №2 - за свідченнями ОСОБА_14

Водій автобуса «Mercedes Benz 312D» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_14 повинен був керуватися вимогою п.10.1 Правил дорожнього руху України, а у разі створення йому небезпеки для руху повинен був керуватися вимогою п.12.3 Правил дорожнього руху України.

Водій автомобіля «OPEL ASTRA» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_6 повинен був керуватися вимогою п.10.1 Правил дорожнього руху України.

Варіант №3 - за свідченнями ОСОБА_6

Водій автомобіля «OPEL ASTRA» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_6 повинен був керуватися вимогою п.10.1 Правил дорожнього руху України.

Встановити як повинен був діяти водій автобуса «Mercedes Benz 312D» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_14 не є можливим по причині вказаній в дослідницькій частині.

9.Варіант №1 - за свідченнями ОСОБА_15 .

Дії водія автомобіля «Opel Astra» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_6 не відповідають вимозі п.10.1 Правил дорожнього руху України, що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з подією ДТП.

Дії водія автобуса «Mercedes Benz 312D» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_14 вимогам Правил дорожнього руху України не суперечать.

Варіант №2 - за свідченнями ОСОБА_14 .

Оцінити дії обох учасників даної пригоди не є можливим по причині вказаній в дослідницькій частині.

Варіант №3 - за свідченнями ОСОБА_6 .

Оцінити дії обох учасників даної пригоди не є можливим по причині вказаній в дослідницькій частині.

10.Варіант №1 - за свідченнями ОСОБА_15 .

Технічна можливість уникнути зіткнення у водія ОСОБА_6 залежала від виконання ним вимог п.10.1 Правил дорожнього руху України.

Варіант №2 - за свідченнями ОСОБА_14 .

Відповісти на дане питання не є можливим по причині вказаній в дослідницькій частині.

Варіант №3 - за свідченнями ОСОБА_6 .

Відповісти на дане питання не є можливим по причині вказаній в дослідницькій частині.

11. Варіант №1 - за свідченнями ОСОБА_15

Водій автобуса «Mercedes Benz 312D» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_14 не мав технічної можливості уникнути зіткненню із автомобілем «Opel Astra» реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Варіант №2 - за свідченнями ОСОБА_14 .

Відповісти на дане питання не є можливим по причині вказаній в дослідницькій частині

Варіант №3 - за свідченнями ОСОБА_6 .

Відповісти на дане питання не є можливим по причині вказаній в дослідницькій частині (т.3, а.с.145-177);

- висновок комісійної судово-медичної експертизи (за матеріалами справи) №72/к від 15 травня 2018 року, відповідно до якого смерть ОСОБА_25 , 1980 р.н. настала від закритої тупої травми шиї у вигляді перелому третього шийного хребця, із розривом передньої і задньої поздовжніх зв`язок, з крововиливами під оболонками та в речовину спинного мозку, які ускладнилася висхідним набряком спинного та головного мозку.

В даному випадку саме ускладнення закритої травми шиї - висхідний набряк спинного та головного мозку безпосередньо призвело до настання смерті.

Смерть ОСОБА_25 настала у лікувальному закладі, згідно медичної карти стаціонарного хворого №8587 із КУ «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги м. Запоріжжя» 06 червня 2017 року о 21.30 год. (біологічна смерть констатована після 60 хвилин реанімаційних заходів, що виявилися неефективними), тобто у присутності медичного персоналу; характер і вираженість трупних явищ - не суперечать вказаному терміну. Відповідно тривалість післясмертного періоду до початку проведення судово-медичної експертизи трупі (08 червня 2017 року о 9.00) становить близько 36 годин.

При судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_25 («Висновок експерта» №208 від 08 червня 2017 року) були виявлені наступні тілесні ушкодження:

1.1.Перелом 3-го шийного хребця з розривами передньої і задньої поздовжніх зв`язок з крововиливами в м`які тканини шиї в області 3-го шийного хребця, крововиливами під оболонками та в речовину спинного мозку на рівні 3-го шийного хребця, набряк спинного та головного мозку (з урахуванням даних судово-гістологічного дослідження №1206-3 від 26 червня 2017 року);

1.2.Крововилив в м`які тканини лівої половини грудної клітини в ділянці 3-7-го ребер по середній ключичній лінії з крововиливами під плеврою лівої легені та в ділянках коренів обох легень з респіраторним дистресс синдромом (з урахуванням даних судово - гістологічного дослідження №1206-3 від 26 червня 2017 року);

1.3.В ділянці нижньої губи праворуч - синець.

1.4.В м`яких тканинах потиличної ділянки - крововилив;

1.5.В м`яких тканинах правої сідниці - крововилив;

1.6.В м`яких тканинах правої підколінної ямки - крововилив.

Крім того, на тілі потерпілого виявлені сліди медичних маніпуляцій:

- рана, у просвіті якої ПХВ катетер в правій підключичній ділянці;

- рана, у просвіті якої ПХВ катетер в ділянці другого міжреберного проміжку по правій середньо-ключичній лінії;

- рана, у просвіті якої ПХВ катетер по середній лінії живота в 2 см нижче пупка.

Всі ПХВ катетери фіксовані до шкіри вузловими швами.

Механізм даної травми шиї є конструкційним, та пов`язаний із тим, що голова стрімко переміщується у сагітальній (передньо-задній) площині - хлистовий механізм, від надмірного згинання та розгинання шийного відділу хребта в передньо-задньому напрямку; у живих осіб травма із такими наслідками кваліфікується в сукупності як тяжкі тілесні ушкодження, за ознакою небезпеки для життя (згідно «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» 1995).

П.2.1.1. «Правил...» Ознаки тяжкого тілесного ушкодження:

а) небезпека для життя;

П.2.1.2. «Правил...» Небезпечними для життя є ушкодження, що в момент заподіяння (завдання) чи в клінічному у перебігу через різні проміжки часу спричиняють загрозливі для життя явища (див. п.2.1.3.о) і котрі без надання медичної допомоги, за звичайним своїм перебігом, закінчуються чи можуть закінчитися смертю. Запобігання смерті, що обумовлене наданням медичної допомоги не повинно братися до уваги при оцінюванні загрозливих для життя таких ушкоджень. Загрозливий для життя стан, який розвивається в клінічному перебігу ушкоджень, незалежно від проміжку часу, що минув після його заподіяння, повинен перебувати з ним у прямому причинно-наслідковому зв`язку.

П.2.1.3. «Правил...» До ушкоджень, що небезпечні для життя, належать:

е) переломо-вивих та переломи тіл чи обох дуг шийних хребців, односторонні переломи дуг І або II шийних хребців, а також переломи зубовидного відростка II шийного хребця; в тому числі без порушення функції спинного мозку;

ж) закриті ушкодження спинного мозку в шийному відділі.

Крововилив в м`які тканини лівої половини грудної клітини в ділянці 3-7-го ребер по середній ключичній лінії з крововиливами під плеврою лівої легені та в ділянках коренів обох легень під плеврою з респіраторним дистресс синдромом (п.1.2.) утворилися за механізмом тупої травми, від не менш як однократного травматичного впливу в ділянку лівої половини грудної клітини, у живих осіб, зазвичай, кваліфікуються в сукупності як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад шести днів, але не більше як три тижні (згідно «Правил ...» 1995).

П.2.3.2. «Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень». Легке тілесне ушкодження може бути таким, що:

а) спричинило короткочасний розлад здоров`я чи незначну стійку втрату працездатності;

П.2.3.3. Короткочасним належить вважати розлад здоров`я тривалістю понад шести днів, але не більше як три тижні (21 день).

Прояви травми у вигляді синця в ділянці нижньої губи праворуч, крововиливів в м`які тканини потиличної ділянки, правої сідниці, правої підколінної ямки (пп.1.3.-1.6.) у живих осіб, зазвичай, кваліфікуються як окремо, так і в сукупності, як легкі тілесні ушкодження.

П.2.3.5. «Правил...» Легке тілесні ушкодження, що не спричинило короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності - це ушкодження, що має незначні скороминучі наслідки, тривалістю не більше як шість днів.

Вищевказані тілесні ушкодження (пп.1.2-1.6.) у ОСОБА_25 утворилися за механізмом тупої травми, від не менш як чотирьох травматичних впливів в травмовані ділянки тіла потерпілого, та у прямому причинно-наслідковому зв`язку із причиною смерті - не знаходяться.

3. Крововиливи та синці завжди утворюються зажиттєво, адже умовами їх виникнення є не лише пошкодження стінки судини (судин), а й наявність певного рівня артеріального тиску, що здатний виштовхнути кров у навколишні тканини, переважаючи їх опір.

Тобто, тілесних ушкоджень, які б достовірно не несли на собі ознак зажиттєвого утворення, під час експертизи не встановлено.

4. Тупа травма шиї у вигляді: перелому 3-го шийного хребця з розривами передньої і задньої поздовжніх зв`язок з крововиливами в м`які тканини шиї в області 3-го шийного хребця, крововиливи під оболонками та в речовину спинного мозку на рівні 3-го шийного хребця, що ускладнився висхідним набряком спинного та головного мозку (п.1.1.), знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті.

5. У потерпілого наявні травма шийного відділу хребта (власне визначає загальну тяжкість травми та обумовила несприятливий її результат), забій грудної клітки та легені, травма голови та нижніх кінцівок.

Вказана комбінація та тяжкість тілесних ушкоджень досить часто зустрічається (тобто може вважатися характерною) при травмі у середині салону (зокрема, у пасажирів переднього сидіння) при деяких видах дорожньо-транспортних пригод.

Зокрема, хлистоподібні переломи шийного відділу хребта досить часто зустрічаються (та є характерними) для зіткнень із задньою частиною транспортного засобу, в якому перебуває потерпілий, або ж при контакті із нерухомою перешкодою чи транспортним засобом передньою частиною транспортного засобу. Саме при цьому виникають передумови для стрімкого згинання (чи розгинання) голови у шийному відділи хребта та його травмування.

Зважаючи на локалізацію та силу (виходячи з рівня деформації, загалом незначної; з протоколу огляду транспортного засобу від 05 липня 2017 року: у автомобіля «OPEL ASTRA» реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2001р. виявлено пошкодження кузова в задній лівій частині. Пошкодження локалізуються на задньому бампері зліва та на лівому задньому крилі в нижній частині (в районі арки). Пошкодження становлять подряпину на бампері в лівій задньо-боковій частині, здири ЛФП по арці крила ззаду зліва, вм`ятина, на задньому лівому крилі, в районі замку задньої лівої двері округлої форми 10x10см., глибиною приблизно 1см.) контакту транспортних засобів, слід зазначити, що для обставин досліджуваної дорожньо-транспортної пригоди вказаний об`єм травмування не є адекватним.

6. Погіршення стану здоров`я після дорожньо-транспортної пригоди відзначено всіма свідками та очевидцями, які у своїх показаннях вказують на те, що після зіткнення транспортних засобів ОСОБА_25 самостійно покинув автомобіль, а потім в нього розпочався «епілептиформний напад», внаслідок якого він, згідно одних показань, впав на дорожнє покриття, а згідно інших - був на нього покладений.

Експертна комісія ретельно проаналізувала морфологічні та клінічні (згідно наданої медичної документації) прояви патологічних станів, що можуть супроводжуватися стрімким погіршенням стану здоров`я, що, незважаючи на стаціонарне надання медичної допомоги призвів до смерті постраждалого, та вважає - розлад здоров`я, описаний свідками та клінічна картина зафіксована в подальшому лікарями, є результатом травми шиї, описаної у п.1.1, що ускладнилася висхідним набряком спинного та головного мозку.

7. Тілесні ушкодження п.1.2.-1.6. жодним чином не впливають на здатність людини вчиняти активні дії протягом невизначеного проміжку часу.

Тілесні ушкодження, вказані у п.1.1., дозволяють здійснювати активні дії протягом нетривалого часу (зазвичай кілька хвилин), за умови відсутності клінічних проявів спинального шоку. Висхідний набряк спинного та головного мозку хоча й розвивається досить швидко, перші хвилини може не позбавляти людину здатності до самостійних активних дій. Кожен рух людини із переломом шийного хребця та пошкодженнями поздовжніх зв`язок збільшує рівень травматизації шийного відділу спинного мозку, саме тому, першочерговим завданням при вказаній травмі є іммобілізація шийного відділу хребта коміром Шанца, та максимальна нерухомість.

8. Можливість виникнення всіх виявлених у потерпілого тілесних ушкоджень внаслідок однократного падіння на асфальтне покриття виключається через те, що тілесні ушкодження у нього локалізуються на протилежних анатомічних площинах тіла (передній та задній), а механізм травмування шиї (згинально-розгинальний, на що вказує одночасне пошкодження передньої та задньої поздовжніх зв`язок) передбачає послідовне переміщення голови у протилежних напрямках, в межах сагітальної площини.

Принципово механізм тупої травми може бути будь-яким за умов послідовного збереження локалізації травматичних впливів (найбільш ймовірно, з інерційним переміщенням голови), вказаних вище.

9. В наданих в розпорядження експертної комісії матеріалах (показах свідків, медичній документації) не міститься жодних фактичних відомостей про можливість спричинення потерпілому тілесних ушкоджень (насамперед, травми шиї) під час надання домедичної та медичної допомоги.

Проте, необхідно зазначити, що будь-яких інших причин стрімкого та згодом фатального погіршення стану потерпілого, окрім закритої травми шиї - не виявлено, а відповідно, саме ця травма стала причиною необхідності домедичної, а потім медичної допомоги, наданої ОСОБА_25 .

10. Під час проведення комісійної судово-медичної експертизи архівний гістологічний матеріал №1206/17 з трупа ОСОБА_63 був переглянутий з метою максимально точного визначення часу травмування потерпілого.

За даними із «Висновку експерта» №11-к від 18 травня 2018 року (судово-гістологічна експертиза) - «Крововиливи в м`яких тканинах шиї та грудної клітини з початковими невираженими проявами клітинної реакції, морфологічна картина котрої може відповідати давності близько кількох годин».

Відповідно, ушкодження в ділянці шиї та грудної клітки утворилися протягом нетривалого проміжку часу, що не дозволяє визначити послідовність судово-гістологічними методами. Зважаючи на час перебування у лікувальному закладі, можливість виникнення тілесних ушкоджень в час досліджуваної дорожньо-транспортної пригоди, не виключається.

11. За даними з медичної карти із центральної районної поліклініки Шевченківського району на ім`я ОСОБА_62 , даних щодо хронічних захворювань чи патологічних змін організму, які могли б стати причиною погіршення стану його здоров`я після дорожньо- транспортної пригоди - не виявлено.

При судово-медичній експертизі встановлені морфологічні ознаки патологічних процесів, наявних в організмі ОСОБА_25 : стеатоз печінки та вогнищений ліпоматоз підшлункової залози, але ці зміни (у звичайному своєму перебігу) не могли призвести до погіршення стану його здоров`я - втрати свідомості, коми та смерті потерпілого.

12. У медичній карті стаціонарного хворого №8587 із КУ «MKЛE та ШМД м. Запоріжжя» ОСОБА_25 даних про наявність етанолу в крові хворого при надходженні в стаціонар - не міститься.

При судово-токсикологічній експертизі крові трупа ОСОБА_25 метилового, етилового, пропілових, бутилових, амілових спиртів - не виявлено.

13. При травмі всередині салону, найбільш ймовірним, видається наступний механізм травмування:

Потерпілий в момент первинного контакту був у сидячому положенні і, під час контакту транспортного засобу в ліву задньо-бокову частину автомобіля при дії досить високої кінетичної енергії сзаду наперед, у пасажира відбулося надмірне згинання та надмірне розгинання шийного відділу хребта в передньо-задньому напрямку. На це вказують характер та механізм ушкоджень в ділянці шиї (перелом 3-го шийного хребця з розривами зв`язок, з крововиливами в м`які тканини та під оболонками і в речовину спинного мозку).

Наступне переміщення тіла вперед та удар об розташовані спереду від пасажира елемент транспортного засобу. На це вказують характер та механізм ушкоджень в ділянці обличчя (синець на нижній губі праворуч) та лівій половині грудної клітки (крововилив в м`які тканини в ділянці 3-7-го ребер по середній ключичній лінії з крововиливами під плеврою лівої легені та в ділянках коренів обох легень).

Подальше (зворотнє) переміщення потерпілого на сидіння із контактом потиличної ділянки з підголовником пасажирського сидіння. На це вказують характер та механізм ушкоджень в ділянці правої кінцівки (крововиливи в м`яких тканинах правої сідниці та правої підколінної ямки) та потилиці (крововилив в м`яких тканинах).

Важливо зауважити, що вказаний механізм можливий і без суттєвого високо кінетичного впливу іншого транспортного засобу, при стрімкому гальмуванні й переміщенні автомобіля, в якому безпосередньо знаходився постраждалий.

14. Високий зріст потерпілого (190 см у тексті запитання, 185см згідно результатів вимірювання довжини трупа при експертизі), знижена вгодованість (худорлявість) та відносно довга шия могли бути факторами, що сприяли травмуванню ОСОБА_25 в умовах неочікуваного гальмування після дорожньо-транспортної пригоди (т.3, а.с.178-203);

- дослідженими в судовому засіданні фотокартками з зображенням ОСОБА_25 , які свідчать про знижену вгодованість (худорлявість) та відносно довгу шию (т.3, а.с.204-205);

- також судом досліджена справа про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_14 за ст.134 КУпАП, яка містить протокол про адміністративне правопорушення серії БР №085382 від 06 червня 2017 року, за яким Башинський 06 червня 2017 року о 15:10 год в м. Запоріжжі, Комунарський район на круговому перехресті вул. Сергія Серікова пр. Соборний, водій ОСОБА_14 , керуючи т/з «Mercedes Benz 312D», реєстраційний номер НОМЕР_2 перед зміною напрямку руху не дотримався безпечної дистанції та інтервал та скоїв бокове зіткнення з т/з «Opel Astra» під керуванням ОСОБА_6 .. Внаслідок ДТП тілесних ушкоджень не отримали, автомобілі зазнали механічних пошкоджень, чим завдано матеріальні збитки, чим порушив вимоги п.10.1; 13.1 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ст.124 КУпАП; Схему до протоколу; пояснення ОСОБА_6 про те, що він, керуючи автомобілем «Opel Astra», реєстраційний номер НОМЕР_1 , по проспекту Соборному зі сторони вулиці ОСОБА_64 в сторону вулиці Космічної на світлофорі, зайнявши середній ряд, почав рух для повороту ліворуч на круговому перехресті, рухаючись ліворуч по кругу, зайняв крайню праву полосу, пересікаючи трамвайні колії, відчув удар в заднє ліве крило. Відразу зупинився. Вийшовши з автомобіля, побачив позаду свого автомобіля зупинився автомобіль «Mercedes Benz», реєстраційний номер НОМЕР_2 білого кольору. Вказаний автомобіль своїм переднім бампером зачепив заднє ліве крило його автомобіля. Пасажир ОСОБА_25 вийшов з автомобіля, йому стало зле, він втратив свідомість. Йому надали першу медичну допомогу на місці та повезли до лікарні; пояснення ОСОБА_14 про те, що він, керуючи автомобілем «Mercedes Benz», реєстраційний номер НОМЕР_2 по проспекту Соборному з вулиці Покровської їхав на вул. Восточну в другій смузі зі швидкістю 10 км/год, на зелений сигнал світлофору при повороті на вул. Космічну в лівій смузі рухалась «Таврія». Він рухався по другій смузі, при цьому спереду та справа була вільна зона, в якій автомобілів не було. Зненацька з`явився легковий автомобіль справа і притиснув його лівим боком. Він почав уходити вліво та гальмувати, але зіткнення не вдалося уникнути, в результаті чого зачепив передньою частиною автомобільну арку заднього лівого колеса автомобіля «Opel». При цьому водій автомобіля «Opel» (видавлював) в ліву смугу. В ДТП ніхто не постраждав. Фото місце розташування автомобілів після ДТП: в середній смузі розташований автомобіль «Mercedes Benz 312D», реєстраційний номер НОМЕР_2 , справа від нього автомобіль «Opel Astra», реєстраційний номер НОМЕР_1 , (т.4, а.с.104-110);

- акт проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 06 червня 2017 року о 15:10 год в Запорізькій філії ПАТ «Укртелеком», відповідно до якого, видимих ознак нездужання ОСОБА_25 06 червня 2017 року підлеглі не помітили. Комісія не має можливості визначити причини настання нещасного випадку. Можливою причиною настання нещасного випадку смерті ОСОБА_25 може бути порушення правил безпеки. За окремою думкою до даного акту члена комісії із спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 06 червня 2017 року о 15:10 год ОСОБА_65 « травми отримані потерпілим , які вказані у « Висновку експерта» від 07 липня 2017 року №2081, не пов`язані з даним ДТП, а мають інше походження (т.4, а.с.2 17);

наданий стороною захисту інформаційний лист № ЛИ-1610000 від 16 жовтня 2018 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Скайрівер» з свідоцтвом про проходження державної метрологічної атестації №23-26/0000176 від 04 квітня 2016 року (т.1, а.с.129-134), відповідно до якого 16 жовтня 2015 року на автомобілі «OPEL ASTRA» реєстраційний номер НОМЕР_1 , встановлена контрольно - вимірювальна система «SKYRIWER» s|n 82512, що дозволяє відстежувати місцезнаходження, маршрут та швидкість транспортного засобу з даною періодичністю. За даним листом автомобіль «OPEL ASTRA» реєстраційний номер НОМЕР_1 06 червня 2017 року о 15:09:13 перед поворотом праворуч на вулицю ОСОБА_66 , швидкість автомобіля в момент передачі складає 54 км/г. Автомобіль продовжує рух по проспекту Соборний в напрямку кругової розв`язки перетину проспекту Соборний, вулиці Серікова Сергія (бувша вулиця Комсомольська). Наступна передача місцезнаходження вказаного автомобіля відбувається о 15:10:31, автомобіль знаходиться безпосередньо на круговій розв`язці перетину АДРЕСА_5 , його швидкість в момент передачі складає 12 км/г. Згідно координат, отриманих пристроєм, автомобіль розпочинає поворот ліворуч на вулицю Серікова Сергія (бувша вулиця Комсомольська), рухаючись ближче до внутрішнього радіусу. О 15:12:30 автомобіль знаходиться безпосередньо на круговій розв`язці перетину АДРЕСА_5 , його швидкість в момент передачі складає 0 км/г, тобто автомобіль знаходиться в статистичному положенні.

Правильність відображення у вироку показань потерпілих, свідків, а також письмових доказів, сторони не оспорюють.

Проаналізувавши належним чином досліджені докази, суд дійшов правильного висновку, що вони поза розумним сумнівом доводять вину ОСОБА_6 у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні при викладених у вироку суду обставинах.

З такими висновками погоджується і колегія суддів.

Зокрема, з показань свідків ОСОБА_67 та ОСОБА_15 убачається, що саме ОСОБА_6 , керуючи автомобілем, при виконанні маневру повороту наліво, не впевнився у його безпеці, у наслідок чого сталася вищевказана ДТП, у якій ОСОБА_25 отримав тілесні ушкодження, від яких помер.

Показання вказаних свідків узгоджуються з іншими доказами, в т.ч. з відомостями з протоколів огляду, Схеми ДТП, де зафіксоване розташування автомобілів після ДТП та їх пошкодження, а також вищевказаними висновками експертів.

Для перевірки версії обвинуваченого, за клопотанням сторони захисту судом призначено комплексну судову автотехнічну, фототехнічну експертизу та експертизу відео-, звукозапису та отримано висновок експертів № 7561/7562/34867-34868/34869, який відображений у вироку.

Доводи обвинуваченого, викладені в апеляційній скарзі та доповненнях до неї, а також заявлені стороною захисту при апеляційному розгляді, були ретельно перевірені при розгляді справи судом першої інстанції та обґрунтовано не прийняті судом як такі, що суперечать фактичним обставинам провадження та спростовуються сукупністю досліджених доказів, наданих стороною обвинувачення, які є належними та допустимими, а в своїй сукупності - достатніми для прийняття відповідного судового рішення - в цьому випадку для ухвалення обвинувального вироку.

Суд правильно встановив фактичні обставини провадження та належним чином вмотивував свої висновки, з якими погоджується і колегія суддів.

Суд вказав у вироку, чому прийняв одні докази та відкинув інші, а доводи сторони захисту про протилежне є безпідставними та спростовуються змістом оскаржуваного вироку.

Так, з метою перевірки версії обвинуваченого, за клопотанням сторони захисту при розгляді справи судом першої інстанції були допитані певні свідки.

Свідок ОСОБА_29 пояснив, що на час події він займав посаду начальника 1 відділу - режимного секретного відділу ПАТ «Укртелеком». З ОСОБА_56 він має службові відношення, оскільки останній є водієм вказаного підприємства. В день ДТП він бачив ОСОБА_53 на підприємстві, вони разом здавали пошту після обіду у відділі. ОСОБА_54 зайшов у відділ з пакетом документів, поклав пакет на бар`єр, у нього тремтіли руки. Він запитав у ОСОБА_53 , що з ним, та запропонував поїхати до лікарні. Він забрав у останнього документи, а той вийшов з відділу, його трясло, обличчя було червоного кольору, хоча в повсякденному житті у нього колір обличчя світлий з почервонінням. Запаху алкоголю він не чув від ОСОБА_53 , бо той був на відстані від нього. Йому відомо, що на підприємстві було проведено спец розслідування за фактом смерті ОСОБА_53 , але його ніхто не опитував про стан останнього в цей день.

Свідок ОСОБА_36 пояснила, що вона працює бухгалтером ПАТ «Укртелеком». В день ДТП ОСОБА_54 близько 13:30 год. прийшов до її відділу, приносив документи. У нього було червоне обличчя та тряслися руки. Вона не обговорювала з ним стан його здоров`я, в стані алкогольного сп`яніння його не бачила. До цієї події від сміявся, шуткував, але в цей день мав нездоровий вигляд. Зазначила, що захисник ОСОБА_11 працює в ПАТ «Укртелеком» в службі безпеки.

Свідок ОСОБА_27 пояснила, що вона працює спеціалістом відділу кадрів ПАТ «Укртелеком». ОСОБА_54 займав посаду заступника начальника транспортного цеху, яку посаду займав саме на день події, не пам`ятає. День, коли сталася ДТП, вона добре пам`ятає. В день близько 14 години він прийшов у канцелярію підприємства, у нього тряслися руки і голова, обличчя його не пам`ятає. Їй відомо, що на підприємстві було проведено спец розслідування по факту смерті ОСОБА_68 . Про поганий стан здоров`я ОСОБА_53 вона нікому не повідомляла, бо вона є звичайним працівником підприємства. Зазначила, що захисник ОСОБА_11 працює в ПАТ «Укртелеком» менеджером в регіональному відділенні служби безпеки. Вона йому не підпорядковується. З ОСОБА_11 узгоджуються всі призначення на посади, а звільнення не всі узгоджуються з ним.

Свідок ОСОБА_28 пояснила, що вона працює начальником відділу правового забезпечення ПАТ «Укртелеком». Знайома з водієм ОСОБА_69 ОСОБА_55 у неї були службові відносини з 2009 року, вони часто спілкувались. В день смерті ОСОБА_53 вона з ОСОБА_70 знаходилися в кабінеті з 11 до 14 год. До них зайшов ОСОБА_54 за договором. Вона звернула увагу на хворобливий вигляд ОСОБА_53 , у нього тремтіли руки, він був блідий, але питання щодо стану здоров`я вона йому не задавала. Вона обмінялась думками з цього приводу з ОСОБА_70 . На наступний день ОСОБА_54 не вийшов на роботу, вважала із-за стану здоров`я, пізніше дізналася про ДТП. Їй невідомо, чи хворів він раніше.

Свідок ОСОБА_71 пояснила, що вона працює спеціалістом транспортних засобів ПАТ «Укртелеком». На час ДТП ОСОБА_54 виконував обов`язки начальника транспортного цеху ПАТ «Укртелеком». На службовому автомобілі під керуванням ОСОБА_37 вони поїхали за документами. Через деякий час їй зателефонував ОСОБА_54 , щоб вона викликала поліцію, повідомив, що сталася ДТП. Вона зателефонувала ОСОБА_72 , але той не відповідав. Вона зателефонувала ОСОБА_73 , той повідомив, що поліція вже на місці, ушкодження на автомобілі незначні. Голос у нього був схвильований. Пізніше їй зателефонував ОСОБА_49 і просив повідомити родичам ОСОБА_53 , що останнього везуть до лікарні. Вона зателефонувала начальнику відділу підтримки ПАТ «Укртелеком» ОСОБА_74 щоб той поїхав на місце ДТП. Зазначила, що вранці, в день ДТП, ОСОБА_54 був схвильований, оскільки у нього розрядився телефон, у нього тремтіли руки. На стан здоров`я він не жалівся. Автомобіль «OPEL ASTRA» закріплений за водієм ОСОБА_56 , водійське посвідчення у нього не вилучалося.

Суд першої інстанції обґрунтовано поставився критично до показань вказаних свідків, вказавши, що ці показання надані для підтримки версії сторони захисту щодо поганого стану здоров`я ОСОБА_25 в день ДТП, оскільки зазначені особи працюють на одному підприємстві із захисником, не були свідками дорожньо-транспортної пригоди, жоден з зазначених свідків не повідомив керівництво підприємства про хворобливий (з їх слів) стан ОСОБА_25 06 червня 2017 року тощо. При цьому, суд слушно звернув увагу на те, що згідно з Актом проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 06 червня 2017 року о 15:10 год. в Запорізькій філії ПАТ «Укртелеком», видимих ознак нездужання ОСОБА_25 06 червня 2017 року підлеглі не помітили. Крім того, відповідно до проведених у кримінальному провадженні експертиз та роз`яснень експерта Запорізького бюро судової-медичної експертизи ОСОБА_19 , у ОСОБА_25 не виявлено будь-яких хвороб, які б стали причиною його смерті 06 червня 2017 року, а причиною смерті ОСОБА_25 стали тілесні ушкодження, отримані останнім при дорожньо-транспортній пригоді.

Також, суд не прийняв висновок експертів №7561/7562/34867-34868/34869 за результатами проведеної за клопотанням сторони захисту комплексної судової автотехнічної, фототехнічної експертизи та експертизи відео-, звукозапису, оскільки вказаний висновок не містить відповіді на поставлені судом питання, а висновок експерта щодо неспроможності показань свідка ОСОБА_15 в частині різкого маневрування автомобілю «Opel Astra», реєстраційний номер НОМЕР_1 , обґрунтований тим, що відсутні фактичні дані, які б свідчили про конкретне положення автомобіля Opel-Astra реєстраційний номер НОМЕР_1 відносно меж проїзної частини, а відеозапис, на якому зафіксовано положення мікроавтобуса Mercedes-Benz 312D та автомобіля Opel-Astra перед здійсненням маневру повороту наліво на перехресті з круговим рухом; слідова інформація, яка б відображала траєкторію руху вказаних транспортних засобів при виконанні маневру лівого повороту), не дозволяють встановити експертним шляхом положення автомобіля Opel-Astra реєстраційний номер НОМЕР_1 відносно меж проїзної частини пр. Соборного перед здійсненням маневру лівого повороту на проїзну частину вул. С.Серікова.

В апеляційній скарзі обвинуваченим ОСОБА_6 порушувалось питання про доручення органу досудового розслідування провести слідчі дії, а саме відтворення обстановки і обставин події ДТП за його участю.

Проте, підстав для вчинення таких дій на стадії апеляційного провадження, на думку колегії суддів немає.

Так, згідно з положеннями ч.3 ст.333 КПК України, у разі, якщо під час судового розгляду виникне необхідність у встановленні обставин або перевірці обставин, які мають істотне значення для кримінального провадження, і вони не можуть бути встановлені або перевірені іншим шляхом, суд за клопотанням сторони кримінального провадження має право доручити органу досудового розслідування провести певні слідчі (розшукові) дії.

За змістом частини четвертої цієї статті, під час розгляду клопотання суд враховує значення обставин, про встановлення або перевірку яких просить особа, яка звернулася з ним, можливість їх встановлення або перевірки шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та причини, з яких не були здійснені належні дії для їх встановлення чи перевірки на стадії досудового розслідування.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з`ясував всі обставини, що мають значення, у встановленому законом порядку вирішив всі клопотання сторін. Порушень кримінального процесуального законодавства при дослідженні доказів з боку суду першої інстанції не убачається.

Наявні в матеріалах кримінального провадження докази у своїй сукупності є достатніми для встановлення обставин, що мають істотне значення для цього кримінального провадження.

В тому числі через наведене вище колегія суддів не убачає підстав для призначення за клопотанням сторони захисту на стадії апеляційного провадження додаткової комплексної судово-медичної та транспортно -трасологічної експертиз.

Окрім того, відповідно до вимог ч.1 ст.332 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого за наявності підстав, передбачених статтею 242 цього Кодексу, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам.

За змістом ч.1 ст.242 КПК України, експертиза проводиться, якщо для з`ясування обставин, що мають істотне значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання.

У частині другій статті 242 КПК України передбачено перелік обставин, для встановлення яких проведення експертизи є обов`язковим.

Перевіривши матеріали провадження, колегія суддів на цій стадії таких обставин не убачає.

Всі наявні докази суд належним чином проаналізував, в т.ч. і експертні висновки, та надав цим доказам правильну оцінку.

Обвинувачений ні в своїй апеляційній скарзі, ні під час апеляційного розгляду не навів переконливого обґрунтування щодо необхідності призначення вищевказаних експертиз на цій стадії провадження.

Підстави, передбачені ч.3 ст.404 КПК України, для повторного дослідження доказів, як про це просить сторона захисту, на думку колегії суддів теж відсутні.

Сам апелянт висловлює незгоду із оцінкою, яку надав суд першої інстанції дослідженим доказам, що само по собі не є підставою для їх повторного дослідження у розумінні положень вказаної статті.

Такі висновки колегії суддів кореспондуються з правовою позицією Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, викладеною у постанові від 01 листопада 2022 року у справі №344/2995/15-к, провадження №51-8361км18.

Твердження обвинуваченого в апеляційній скарзі про те, що в ході судового розгляду не досліджені всі обставини, що мають значення для справи, а також допущені порушення норм матеріального та процесуального права, є безпідставними та суперечать матеріалам провадження.

Також, колегія суддів не погоджується з доводами обвинуваченого про те, що суд першої інстанції вийшов за межі пред`явленого обвинувачення, оскільки матеріали провадження та зміст оскаржуваного вироку свідчать про те, що суд провів судовий розгляд в межах, передбачених ч.1 ст.337 КПК України. Кваліфікація дій обвинуваченого судом не змінена та обсяг обвинувачення не збільшений.

Вирок суду відповідає вимогам ст.374 КПК України та містить окрім іншого формулювання обвинувачення, яке пред`явлене обвинуваченому і визнане судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, а також форми вини обвинуваченого; доказів на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви не врахування окремих доказів.

Твердження сторони захисту про те, що суд при обґрунтуванні прийнятого рішення вибірково тлумачив досліджені в ході судових засідань докази та залишив поза увагою доводи, які свідчили на користь ОСОБА_6 , суперечать змісту оскаржуваного вироку.

Матеріали провадження вказують на те, що в ході тривалого судового розгляду судом досліджені всі надані сторонами докази, в т.ч. і докази сторони захисту, та цим доказам надана відповідна оцінка.

При цьому, порушення засад кримінального провадження, в т.ч. рівності перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості тощо, з боку суду першої інстанції не убачається, а доводи апелянта про протилежне, є необґрунтованими.

Судом було забезпечено сторонам можливість реалізувати всі свої процесуальні права.

Доводи сторони захисту про використання судом доказів без урахування їх якості, є голослівними, оскільки, як зазначено вище, відповідно до вимог ст.94 КПК України, суд дослідив всі докази - як сторони обвинувачення так і сторони захисту, та надав цим доказам правильну оцінку, з наведенням належного обґрунтування.

Відповідно, є необґрунтованими твердження апелянта і про те, що суд безпідставно не визнав неналежними та недопустимими докази, за їх очевидної недопустимості, оскільки такі твердження суперечать матеріалам провадження.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_6 в апеляційній скарзі про те, що суд позбавив його права спростувати висновки експерта, надані стороною обвинувачення, за допомогою іншого висновку експерта, також є безпідставними, оскільки саме за клопотанням сторони захисту була призначена комплексна судова автотехнічна, фототехнічна експертиза та експертиза відео -, звукозапису.

Доводи сторони захисту про те, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні підписаний слідчим СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області капітаном поліції ОСОБА_16 , який не входив до групи слідчих, були перевірені колегією суддів та свого підтвердження не знайшли.

Так, у вироку суд першої інстанції послався на відповідний витяг з ЄРДР, згідно з яким ОСОБА_16 є слідчим у цьому провадженні.

В ході апеляційного розгляду прокурором на спростування доводів, викладених в апеляційній скарзі обвинуваченого, надано копію доручення про проведення досудового розслідування від 27 липня 2018 року, з якого убачається, що проведення досудового розслідування за повідомленням чергового Дніпровського ВП про вчинення кримінального правопорушення: ДТП, скоєної 06 червня 2017 року, доручено слідчому Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області капітану поліції ОСОБА_16 .

Доводи обвинуваченого стосовно того, що розташування автомобілів перед виїздом на перехрестя із круговим рухом за показаннями свідка ОСОБА_15 , водія ОСОБА_14 та водія ОСОБА_6 містять протиріччя в частині положення автомобіля ОСОБА_6 відносно меж проїзної частини пр. Соборного, перед здійсненням маневру лівого повороту при виїзді на перехрестя з круговим рухом, були предметом дослідження під час судового розгляду та судом першої інстанції надана цим доводам належна оцінка, з якою погоджується і колегія суддів.

Так, суд першої інстанції зазначив, що показання свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 повністю співпадають з їх показаннями, наданими під час слідчих дій в ході досудового розслідування. Ці показання послідовні щодо механізму дорожньо-транспортної пригоди, зазначені свідки були попереджені про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань. Окрім того, показання вказаних свідків перевірялися і експертним шляхом.

На доводи обвинуваченого щодо розташування транспортних засобів на проїзній частині пр. Соборного та обставин та обстановки ДТП в оскаржуваному вироку надано вмотивовану відповідь, з якою погоджується і колегія суддів.

Так, суд першої інстанції на підставі досліджених в судому засіданні доказів встановив, що на момент ДТП в місці пригоди наявна дорожня розмітка 1.16.3 та дорожні знаки - 2.3, 5.16. 7.8 (з крайньої лівої смуги дозволено рух наліво, з середньої - прямо і наліво, з крайньої правої - прямо і направо). Дорожній знак 5.16 «Напрямки руху по смугах» показує кількість смуг на перехресті і дозволені напрямки руху по кожній з них. Дорожня розмітка 1.16.3 позначає острівці у місцях поділу, розгалуження або злиття транспортних потоків.

Окрім того, суд зазначив, що між зеленою зоною та автомобілем «Mercedes Benz 312D», реєстраційний номер НОМЕР_2 , відповідно до дослідженого запису з автомобільного відеореєстратора екіпажу патрульної поліції та протоколу огляду даного відеореєстратора від 09 лютого 2018 року, вільно проїздять інші автомобілі. Місце розташування автомобіля «Mercedes Benz 312D», реєстраційний номер НОМЕР_2 та автомобіля «Opel Astra», реєстраційний номер НОМЕР_1 , дає підстави для висновку, що взаєморозташування автомобілів перед зіткненням було таке: середню смугу займав автомобіль «Mercedes Benz 312D», крайню праву - автомобіль «Opel Astra», що узгоджується з показаннями свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , схемою ДТП.

В ході судового розгляду стороною захисту заявлялось клопотання про проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_6 та ухвалою від 07 вересня 2020 року судом відмовлено у задоволенні цього клопотання. Своє рішення суд першої інстанції належним чином мотивував та виклав свої висновки, з якими погоджується і суд апеляційної інстанції.

Так, суд вказав на відсутність підстав для доручення органу досудового розслідування провести повторні слідчі дії, а саме, відтворення обстановки і обставин дорожньо-транспортної події, про проведення яких просить обвинувачений, беручи до уваги показання слідчого ОСОБА_17 , допитаного в судовому засіданні з приводу складення ним вказаних процесуальних документів, достатність матеріалів слідчих експериментів та огляду місця події та показань учасників кримінального провадження в судовому засіданні на рівні з іншими доказами, що маються в матеріалах провадження, які у сукупності з іншими доказами по справі будуть досліджені судом для вирішення по суті кримінального провадження і є достатніми для встановлення істини по справі і ухвалення законного та обґрунтованого судового рішення.

Перевіряючи доводи сторони захисту щодо статусу допитаного в ході судового розгляду слідчого ОСОБА_17 , колегія суддів звертає увагу на те, що, як убачається з матеріалів провадження та вироку суду, останній був допитаний судом за клопотанням прокурора при вирішенні питання щодо необхідності доручення за вищевказаним клопотанням сторони захисту органу досудового розслідування провести певні слідчі дії.

При цьому, з матеріалів провадження убачається, що ОСОБА_17 до початку допиту вручено пам`ятку про права та обов`язки свідка у судовому засіданні.

Тому, посилання сторони захисту про незрозумілість статусу, у якому було допитано ОСОБА_17 , не є слушними.

Також, не є слушним твердження апелянта про те, що пояснення слідчого ОСОБА_17 суд виклав вибірково, оскільки виходячи з матеріалів провадження, суть показань останнього у вироку відображена вірно. В свою чергу, законом не передбачено обов`язковості дослівного викладення у судовому рішенні показань допитаних осіб.

Окрім того, з вироку суду убачається, що висновки суду щодо винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення ґрунтуються не на показаннях слідчого ОСОБА_17 , а на наданих стороною обвинувачення доказах, здобутих в ході досудового розслідування.

В свою чергу, слідчий ОСОБА_17 надав показання стосовно ходу досудового розслідування, порядку проведення слідчих дій, призначення експертиз, відображення у відповідних постановах показань водіїв та свідка, яким чином перевірялися показання свідка ОСОБА_50 тощо.

Згідно з матеріалами кримінального провадження та змістом вироку, 05 серпня 2017 року слідчим ОСОБА_17 було проведено слідчий експеримент за участю ОСОБА_15 , того ж дня за участю водіїв ОСОБА_6 та ОСОБА_14 були проведені додаткові огляди місця події.

Те, що слідчий ОСОБА_17 у судовому засіданні не зміг пояснити деякі деталі щодо розташування транспортних засобів, само по собі не свідчить про те, що складені ним процесуальні документи містять недостовірні відомості.

З приводу доводів апелянта про те, що слідчим будь-які слідчі дії, направлені на усунення розбіжностей в показаннях ОСОБА_15 та ОСОБА_6 , не проводились, колегія суддів звертає увагу на таке.

Згідно з висновком комплексної судово-медичної та інженерно транспортної експертизи з дослідженням обставин і механізму ДТП за матеріалами кримінального провадження №320/к-9-533 від 21 серпня 2017 року, експертне дослідження було проведено, зокрема, і за трьома варіантами стосовно вирішення питань, які відносяться до інженерно транспортної експертизи. Варіант 1 був проведений за свідченнями ОСОБА_15 , варіант 2 - за свідченнями ОСОБА_14 та варіант 3 - за свідченнями ОСОБА_6 .

Таким чином, органом досудового розслідування перевірялись показання зазначених учасників провадження експертним шляхом.

Суд, в свою чергу, в оскаржуваному вироку проаналізував та оцінив показання вказаних осіб як окремо так і у сукупності з іншими доказами.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_6 про відсутність понятих під час проведення слідчих дій 05 серпня 2017 року, а також про надання ним документів про швидкість руху свого автомобіля, що слідчим ОСОБА_17 не було враховано, спростовується відомостями з протоколу додаткового огляду місця події від 05 серпня 2017 року та схеми до протоколу за участю водія ОСОБА_6 (т.3, а.с.77-80), згідно з якими зауважень від ОСОБА_6 при проведенні слідчої дії не надходило. Останній ознайомився з протоколом слідчої дії, що засвідчив своїм підписом у вказаному протоколі. Також, протокол містить підписи двох понятих.

Суд обґрунтовано критично поставився до показань обвинуваченого ОСОБА_6 про його зупинку перед світлофором для здійснення кругового руху наліво, в бік мікрорайону «Космос», та про те, що коли загорівся червоний сигнал світлофора, та після включення зеленого сигналу світлофора він включив лівий показник повороту і почав рухатися в бік Космічного мікрорайону. При цьому суд звернув увагу на те, що вказані показання обвинуваченого спростовуються дослідженим судом інформаційним листом №ЛИ-1610000 від 16 жовтня 2018 року ТОВ «Скайрівер» зі свідоцтвом про проходження державної метрологічної атестації №23-26/0000176 від 04 квітня 2016 року (т.1, а.с.129-134), зміст якого суд належним чином проаналізував у вироку та дійшов правильного висновку про те, що з цього листа неможливо встановити, в який саме момент з огляду на обставини ДТП була швидкість 12 км/г.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, вважає ці висновки обґрунтованими та належним чином вмотивованими.

Посилання обвинуваченого на невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження та змісту обвинувального акту, є безпідставними.

Доводи апелянта про те, що суд надав перевагу лише показанням свідка ОСОБА_15 , не є слушними, оскільки з вироку суду убачається, що суд оцінював показання зазначеного свідка у сукупності з іншими доказами.

В свою чергу, обставин, які б ставили під сумнів достовірність показань свідка ОСОБА_15 , в т.ч. зацікавленості останнього у певних результатах цього провадження, не убачається. В свою чергу, згідно з матеріалами провадження, зазначений свідок був очевидцем події.

Апелянт не погоджується також з висновками суду першої інстанції щодо взаєморозташування автомобілів перед зіткненням, та посилається на те, що на відеореєстраторі зафіксовано розташування автомобілів після зіткнення на перехресті із круговим рухом.

Разом з цим, колегія суддів вважає висновки суду з зазначеного приводу обґрунтованими.

Як зазначав сам обвинувачений в своїх поясненнях одразу після ДТП, які містяться в долученій до матеріалів кримінального провадження справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_14 , він ( ОСОБА_6 ) перемістив свій автомобіль після того, як працівники патрульної поліції зафіксували розташування його транспортного засобу після зіткнення з транспортним засобом ОСОБА_14 .

Тому, обґрунтованим є висновок суду про те, що на відеореєстраторі екіпажу патрульної поліції зафіксовано розташування транспортних засобів, які були учасниками ДТП, в момент їх зіткнення.

Крім того, розташування транспортних засобів, які були учасниками ДТП зафіксовані також і на Схемі ДТП, яка підписана учасниками ДТП без заперечень. Відомості з цієї Схеми узгоджується з показаннями свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які в свою чергу узгоджуються і з висновком інженерно-транспортної експертиз №9-454 від 29 серпня 2017 року стосовно пошкоджень транспортних засобів під керуванням ОСОБА_14 та ОСОБА_6 .

Всі показання свідка ОСОБА_15 , а також схема до протоколу, були враховані в ході проведення відповідних експертиз, а висновки експертів були досліджені судом першої інстанції та їм надана відповідна оцінка.

Так, показання свідка ОСОБА_15 щодо місця зіткнення автомобілів було враховано під час експертного дослідження, а тому посилання апелянта на те, що суд у вироку не дослідив місце ДТП та не з`ясував, на полосі руху якого з автомобілів - учасників ДТП сталась подія, є безпідставними.

У зв`язку з показаннями свідка ОСОБА_15 про різкий доворот керма водієм ОСОБА_6 під час руху по колу на перехресті із круговим рухом, стороною захисту в ході судового розгляду заявлено клопотання про призначення комплексної судової авто-технічної, фототехнічної експертизи та експертизи відео-, звукозапису, яке було задоволено.

Проте, висновок експертів №7561/7562/34867-34868/34869 за результатами проведення вказаної експертизи обґрунтовано не прийнято судом, оскільки цей висновок не містить відповіді на поставлені судом питання, а висновок експерта щодо неспроможності показань свідка ОСОБА_15 в частині різкого маневрування автомобіля «Opel Astra», реєстраційний номер НОМЕР_1 , обґрунтований тим, що відсутні фактичні дані, які б свідчили про конкретне положення автомобіля Opel-Astra, реєстраційний номер НОМЕР_1 , відносно меж проїзної частини, відеозапис, на якому зафіксовано положення мікроавтобуса Mercedes-Benz 312D та автомобіля Opel-Astra перед здійсненням маневру повороту наліво на перехресті з круговим рухом; слідова інформація, яка б відображала траєкторію руху вказаних транспортних засобів при виконанні маневру лівого повороту), не дозволяють встановити експертним шляхом положення автомобіля Opel-Astra, реєстраційний номер НОМЕР_1 , відносно меж проїзної частини пр. Соборного перед здійсненням маневру лівого повороту на проїзну частину вул. С.Серікова.

З таким висновком погоджується і колегія суддів та вважає його обґрунтованим та належним чином вмотивованим.

Не погоджуючись з результатами проведеної комплексної судово-медичної та інженерно-транспортної експертизи №320/к-9-533, обвинувачений висловлює свою власну думку щодо поставлених на експертизу питань, яка є суб`єктивною та не узгоджується з наявними у провадженні доказами, на які послався суд у вироку.

Згідно з матеріалами провадження та оскаржуваним вироком суду, в ході судового розгляду експерт, який проводив вищевказане дослідження - ОСОБА_18 зазначив, що в постанові про призначення експертизи було вказано три механізми зазначеної ДТП - за показаннями трьох осіб: учасників ДТП - ОСОБА_6 та ОСОБА_14 , свідка ОСОБА_15 Вихідні дані щодо додаткової зміни одним з водіїв цієї ДТП при виконанні маневру лівого повороту були отримані з пояснень свідка ОСОБА_15 . Щодо цієї обставини, показання водіїв ОСОБА_6 , ОСОБА_14 при дослідженні приймалися частково, оскільки повних відомостей про механізм цієї ДТП вони не зазначали, в тому числі щодо швидкості та траєкторії транспортного засобу іншого учасника ДТП до зіткнення, вказували, що вони не бачили транспортні засоби один одного під час виконання маневру, тому об`єктивно провести дослідження вищевказаної обставини на підставі показань ОСОБА_6 , ОСОБА_14 експерт не міг. Перевірка на технічну спроможність показань свідка ОСОБА_15 в цьому випадку в повній мірі не проводилась експертом, враховуючи ділянку з круговим рухом, на якій сталася ДТП, різнобічність можливості проведення замірів від закруглення ділянки до транспортних засобів, результат яких під іншим кутом може мати неправильні висновки. Щоб зрозуміти розташування певного об`єкту відносно ширини дороги, необхідно, щоб було дві прив`язки, одна має бути в подовжньому напрямку, інша - в поперечному. В даному випадку, деякі прив`язки, як в кінцевому місці знаходження транспортних засобів, так і при проведені слідчих дій, здійснювалися до дорожньої розмітки, яка, зазвичай наноситься хаотично, тому взяти за догму те, що було заміряно, він не міг, тому він проводив дослідження на підставі всіх даних, зазначених учасниками та очевидцями цього ДТП. При проведенні експертного дослідження ним не заявлялося клопотання слідчому про наданнях додаткових вихідних даних для проведення експертизи, оскільки наданих вихідних даних було йому достатньо для дослідження та інших даних, які б вказували на технічну неспроможність заданим слідчим даних, йому не надавалися.

Посилання апелянта на те, що висновки комплексної судово-медичної та інженерно-транспортної експертизи №320/к-9-533 від 20 жовтня 2017 року та комісійної судово-медичної експертизи №72/к від 02 липня 2018 року, зроблені на припущеннях експертів щодо причини настання смерті потерпілого, є безпідставними, оскільки з матеріалів провадження убачається, що експерти, які проводили вказані дослідження, попереджались про кримінальну відповідальність, є фахівцями в зазначеній галузі, належним чином обґрунтували свої висновки з посиланням на нормативні акти.

Переконливого обґрунтування на спростування цих висновків стороною захисту не надано.

Крім того, експертом Запорізького бюро судової-медичної експертизи ОСОБА_19 , який був допитаний в ході судового розгляду, були надані додаткові роз`яснення щодо причини смерті потерпілого ОСОБА_25 , які відображені у вироку.

З приводу доводів апелянта про те, що обвинувальний акт взагалі не містив опису способу спричинення померлому тілесних ушкоджень, внаслідок яких настала смерть останнього, колегія суддів звертає увагу на те, що обвинувальний акт у цьому провадженні відповідає вимогам ст.291 КПК України та містить всі необхідні відомості, передбачені цією статтею. Як в обвинувальному акті так і у вироку суду при формулюванні обвинувачення, визнаного судом доведеним, міститься посилання на висновок комісійної судово-медичної експертизи №72/к від 02 липня 2018 року, де зазначено, що смерть ОСОБА_25 настала від закритої тупої травми шиї у вигляді перелому третього шийного хребця із розривом передньої і задньої поздовжніх зв`язок, з крововиливами під оболонками та в речовину спинного мозку, яка ускладнилася висхідним набряком спинного та головного мозку. Також, зазначено, що механізм цієї травми шиї є конструкційним та пов`язаний із тим, що голова стрімко переміщується у сагітальній (передньо-задній) площині хлистовий механізм, від надмірного згинання та розгинання шийного відділу хребта в передньо-задньому напрямку. У живих осіб травма із такими наслідками кваліфікується в сукупності як тяжкі тілесні ушкодження, за ознакою небезпеки для життя. Вказана комбінація та тяжкість тілесних ушкоджень досить часто зустрічається (тобто може вважатися характерною) при травмі у середині салону (зокрема у пасажирів переднього сидіння) при деяких видах дорожньо-транспортних пригод. При травмі в середині салону, найбільш ймовірним видається наступний механізм травмування: потерпілий в момент первинного контакту був у сидячому положенні і під час контакту транспортного засобу в ліву задньо-бокову частину автомобіля при дії досить високої кінетичної енергії ззаду наперед у пасажира відбулося надмірне згинання та надмірне розгинання шийного відділу хребта в передньо-задньому напрямку.... Важливо зауважити, що вказаний механізм можливий і без суттєвого високо-кінетичного впливу іншого транспортного засобу, при стрімкому гальмуванні й переміщенні автомобіля, в якому безпосередньо знаходився постраждалий. Високий зріст потерпілого, знижена вгодованість та відносно довга шия були факторами, що сприяли травмуванню ОСОБА_25 в умовах неочікуваного гальмування після дорожньо-транспортної пригоди.

Роз`яснення експерта ОСОБА_19 при судовому розгляді, які відображені в оскаржуваному вироку, не суперечать висновку, сформульованого за наслідками проведеної експертизи, який вказаний вище.

Доводи апелянта про те, що суд проігнорував пояснення експерта ОСОБА_19 про те, що, з урахуванням незначних пошкоджень транспортного засобу, для нього особисто зміна швидкості руху обумовлена гальмуванням, яке не перебуває у причинно-наслідковому зв`язку із подією ДТП, а також те, що ускладнення могли виникнути у потерпілого під час його виходу із автомобіля та переміщенням на місці ДТП, не є слушними та суперечать оскаржуваному вироку, згідно з яким всі надані сторонами докази судом проаналізовані та цим доказам надана правильна оцінка.

Роз`яснення експерта ОСОБА_19 , надані при розгляді справи судом першої інстанції, жодним чином не спростовують факту отримання потерпілим ОСОБА_25 ушкоджень унаслідок вищевказаної ДТП.

Твердження апелянта про те, що судом не з`ясовано, чи можливе отримання ушкоджень потерпілим від м`яких елементів декору салону автомобіля, є також безпідставними, оскільки, як вже було зазначено, суд повно і всебічно з`ясував всі обставини провадження, дослідив всі надані сторонами докази, в т.ч. вищевказані висновки експертів, та надав дослідженим доказам відповідну оцінку, з якою погоджується і колегія суддів.

Зокрема, згідно з висновком експерта №72/к від 15 травня 2018 року та роз`яснень експерта ОСОБА_19 , внаслідок різкого руху тіла ОСОБА_25 вперед, викликаного різким гальмуванням чи удару об автомобіль, в нього порвалися подовжні зв`язки, при зворотному руху тіла ОСОБА_25 збільшився хід руху до підголівника. Про даний механізм травми свідчать і пошкодження на тілі ОСОБА_25 від контакту з сидінням під час цього хлистоподібного руху тіла: крововилив на потилиці (експерти вважають, що від підголівника), крововилив в підколінній та в сідничній областях.

Твердження апелянта про те, що суд не зазначив спосіб отримання потерпілим тілесних ушкоджень з огляду на пояснення судово-медичного експерта ОСОБА_19 спростовується мотивувальною частиною оскаржуваного вироку.

Як вже було зазначено вище, суд першої інстанції, формулюючи обвинувачення, визнане судом доведеним, в оскаржуваному вироку послався на висновок комісійної судової медичної експертизи №72/к від 02 липня 2018 року, а роз`яснення експерта ОСОБА_19 , вказаному висновку жодним чином не суперечать.

Також, обвинувачений в апеляційній скарзі зазначає, що судом вид зіткнення автомобілів не досліджувався, можливість передачі ударно-інерційних коливань, їх напрямок, сила, тривалість, вплив на потерпілого, не визначались, у оскаржуваному вироку не відображені.

На підтвердження своїх доводів обвинуваченим ОСОБА_6 надані суду першої інстанції наукові розробки з досліджень ушкоджень потерпілих у середині салонів автомобілів при кутових зіткненнях, які, на думку колегії суддів, не спростовують винуватості обвинуваченого, з огляду на наявні у провадженні докази.

Крім того, стороною захисту було заявлено клопотання про призначення додаткової комплексної судово-медичної та транспортно-трасологічної експертизи за експертною спеціальністю транспортно-трасологічні дослідження.

Ухвалою суду від 25 липня 2022 року в задоволенні вказаного клопотання було відмовлено з тих підстав, що у кримінальному провадженні були проведені експертизи, які не суперечать наданим матеріалам провадження, а допитані в судовому засіданні експерти надали суду змістовні відповіді на кожне запитання учасників процесу.

Посилання обвинуваченого на те, що у судовому засіданні 26 грудня 2018 року він був позбавлений судом права на захист від очевидно неправдивих показань свідка обвинувачення ОСОБА_15 , чиї показання, на його думку, спростовуються матеріалами справи, є безпідставними.

Так, згідно із аудіо-відео записом та журналом судового засідання від 26 грудня 2018 року, було допитано свідка ОСОБА_15 , при цьому кожен із учасників провадження мав можливість поставити свідку запитання, зокрема і сторона захисту обвинувачений та його захисник.

Роз`яснення судом порядку дослідження доказів, зокрема - спочатку допиту свідків, а після цього - допиту обвинуваченого, не свідчить про порушення права обвинуваченого на захист, та не суперечить положенням ст.349 КПК України щодо порядку дослідження доказів у провадженні.

Не погоджується колегія суддів і з доводами обвинуваченого про те, що свідок ОСОБА_15 суттєво змінив свої показання в суді, у порівнянні з тими, що давав на досудовому розслідуванні, щодо елементів та механізму дорожньо-транспортної пригоди, а саме: швидкості руху транспортних засобів, траєкторії їх руху та взаємного розташування.

Так, показання вказаного свідка зафіксовані слідчим в протоколі слідчого експерименту від 05 серпня 2017 року в ході досудового розслідування, які були використані як вихідні дані в ході проведення судових експертиз у кримінальному провадженні, та будь-яких змін чи суперечностей в показаннях свідка колегія суддів не убачає. Більш того, в ході допиту свідка під час судового розгляду останній зазначив, що більш точно він пояснити нічого не може, оскільки з моменту ДТП пройшло багато часу.

Порушень встановленого ч.6 ст.352 КПК України порядку допиту свідка колегією суддів не встановлено.

Що стосується показань свідка ОСОБА_14 , то колегія суддів звертає увагу на те, що в ході досудового розслідування 05 серпня 2017 року за участю останнього було проведено додатковий огляд місця події, під час якого ОСОБА_14 надавав свої пояснення.

Окрім того, до матеріалів кримінального провадження долучено справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_14 за ст.124 КУпАП, яка містить, зокрема і пояснення останнього (т.4, а.с.104-110).

Таким чином, доводи апелянта про те, що з цим учасником ДТП не проводились жодні слідчі дії та він не допитувався, суперечать матеріалам провадження.

Як вже зазначалось, показання обвинуваченого ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які на думку обвинуваченого, надали взаємовиключні відомості про подію злочину, були предметом дослідження в ході проведення експертиз.

Таким чином, з метою перевірки цих показань, слідчим в ході досудового розслідування призначено відповідні експертизи, які були поведені за трьома варіантами.

Позбавлення сторони захисту можливості реалізувати свої процесуальні права під час розгляду справи судом першої інстанції теж не убачається, а доводи апелянта про протилежне суперечать матеріалам провадження, згідно з якими обвинуваченому та його захиснику, як і іншим учасникам кримінального провадження було забезпечено можливість наводити свої аргументи, надавати докази на підтвердження своїх доводів, допитувати свідків як сторони обвинувачення так і сторони захисту, заявляти клопотання.

При цьому, відмовляючи в задоволенні певних клопотань сторони захисту, в т.ч. щодо проведення слідчого експерименту за участю обвинуваченого, суд належним чином вмотивовував своє рішення.

Колегія суддів вважає, що дослідженими судом першої інстанції доказами, вказаними в оскаржуваному вироку, підтверджено порушення ОСОБА_6 Правил дорожнього руху України, що стало причиною вищевказаної ДТП, у наслідок якої ОСОБА_25 отримав тілесні ушкодження, від яких помер.

Отже, дії ОСОБА_6 суді першої інстанції кваліфіковані вірно за ч.2 ст.286 КК України.

Той факт, що протягом часу з моменту ДТП (06 червня 2017 року) до моменту повідомлення ОСОБА_6 про підозру (31 липня 2018 року) його процесуальний статус не був визначений, на думку колегії суддів, не свідчить про порушення органом досудового розслідування процесуальних прав останнього, в т.ч. і права на захист.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, у період з 06 червня 2017 року по 31 липня 2018 року дійсно ОСОБА_6 не мав статусу підозрюваного, а тому орган досудового розслідування не мав підстав повідомляти останнього про хід досудового розслідування, що узгоджується з положеннями ст.ст.221, 222 КПК України.

Окрім того, в ході розгляду провадження судом першої інстанції обвинувачений мав можливість реалізувати всі свої процесуальні права.

Стосовно доводів обвинуваченого про те, що суд на його думку, мав відмежовувати які саме його дії за версією свідка ОСОБА_15 , знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку із подією ДТП, колегія суддів звертає увагу на таке.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження та змісту оскаржуваного вироку, суд дослідивши всі докази, надані як стороною обвинувачення, так і стороною захисту, допитавши свідків тощо, правильно встановив обставини вчинення кримінального правопорушення, в тому числі зазначив, які дії були вчинені саме ОСОБА_6 .

Посилання обвинуваченого на необ`єктивність судового розгляду, оскільки за версією свідка ОСОБА_15 , дії водія ОСОБА_14 підпадали під п.п.10.1, 11.1, 13.1 ПДР, не є слушними, оскільки, відповідно до вимог ч.1 ст.337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Тому, суд вірно зазначив у вироку, що не надає оцінку діям ОСОБА_14 щодо дотримання останнім Правил дорожнього руху, оскільки розглядалося кримінальне провадження лише в межах висунутого обвинувачення ОСОБА_6 .

Доводи сторони захисту щодо неналежності та недопустимості ряду письмових доказів, були предметом перевірки при розгляді провадження судом першої інстанції та цим доводам надана відповідна оцінка в оскаржуваному вироку, з якою погоджується і суд апеляційної інстанції.

Так, в ході судового розгляду обвинуваченим заявлялось клопотання про визнання доказів недопустимими, а саме висновку експерта (експертизи за матеріалами справи) №72/к та висновку експерта (комплексної судово-медичної та інженерно транспортної експертизи з дослідження обставин і механізму ДТП за матеріалами кримінального провадження) № 320/к -9-533.

Дослідивши вказані докази, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що підстав для визнання їх недопустимими, та порушень слідчими та експертами вимог ст.87 КПК України не встановлено.

Так, відповідно до вимог ст.86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Згідно з положеннями ст.87 КПК України, недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

З приводу того, що ОСОБА_6 не був повідомлений слідчим про проведення слідчої дії огляду автомобіля Opel-Astra, реєстраційний номер НОМЕР_1 , від 05 липня 2017 року, судом звернуто увагу на те, що вказаний огляд автомобіля проводився за участі начальника транспортного цеху ПАТ «Укртелеком» ОСОБА_75 , оскільки автомобіль належить вказаному підприємству. На час огляду автомобіля ОСОБА_6 не мав будь - якого статусу в межах кримінального провадження. Пошкодження на зазначеному автомобілі, які були виявлені під час огляду, не відрізняються від пошкоджень, які зафіксовані в матеріалах згаданої справи про адміністративне правопорушення, та які виявлені при первісному огляді автомобіля за участі водія ОСОБА_6 в день ДТП 06 червня 2017 року. Також, при огляді автомобіля Mercedes-Benz 312D, реєстраційний номер НОМЕР_2 , від 09 серпня 2017 року на автомобілі зазначені ідентичні пошкодження, які зафіксовані в матеріалах справи про адміністративне правопорушення та відображені у схемі ДТП за участі водія ОСОБА_6 .

Також, суд обґрунтовано зазначив, що посилання ОСОБА_6 на те, що слідчим не направлялись на дослідження матеріали кримінального провадження №002379 від 06 червня 2017 року, є голослівними, оскільки відповідно до висновку експерта №320/к -9-533 від 20 жовтня 2017 року, зазначена експертиза проводилася за матеріалами кримінального провадження № 002379, які надійшли в експертну установу в 1 томі на 199-ти аркушах, що також підтвердив експерт ОСОБА_76 в судовому засіданні суду першої інстанції.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо безпідставності доводів обвинуваченого про те, що експертом в межах проведення інженерно-транспортної експертиз №9-454 від 29 серпня 2017 року оглянуто інший транспортний засіб Mercedes-Benz 312D, оскільки такі доводи спростовуються дослідженим в судовому засіданні висновком експерта №9-454 від 29 серпня 2017 року.

Згідно з вказаним висновком, який містить фотографічні зображення дослідженого транспортного засобу, експертом в межах цієї експертизи проведено дослідження саме автомобіля Mercedes-Benz 312D, реєстраційний номер НОМЕР_2 . Також була досліджена схема ДТП від 06 червня 2017 року, яка була складена працівниками поліції за участю водіїв ОСОБА_6 та ОСОБА_14 .

Окрім того, вказана експертиза №9-454 від 29 серпня 2017 року, містилася в матеріалах кримінального провадження №002379, які були досліджені експертом при проведені комплексної судово-медичної та інженерно транспортної експертизи з дослідження обставин і механізму ДТП за матеріалами кримінального провадження.

Перевіряючи доводи обвинуваченого ОСОБА_6 щодо відсутності клопотань потерпілої в межах проведення комісійної судової медичної експертизи №72/к та порушення прав потерпілої ОСОБА_13 , суд першої інстанції слушно зазначив, що з будь-якими заявами про порушення її прав потерпіла ОСОБА_13 ні під час досудового слідства та під час судового розгляду не зверталася, а тому такі доводи є необґрунтованими.

Щодо посилання апелянта на те, що працівники поліції не є органом досудового слідства, а схема ДТП була складена в рамках адміністративного провадження за ст.124 КУпАП, а не на підставі норм КПК України, а також те, що працівник патрульної поліції не є слідчим, працівником оперативного підрозділу у розумінні ст.41 КПК України, який має повноваження на здійснення слідчих (розшукових) дій, колегія суддів звертає увагу на таке.

Відповідно до положень ч.2 ст.93 КПК України, сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Як встановлено в ході судового розгляду, 06 червня 2017 року працівниками патрульної поліції був складений адміністративний матеріал стосовно ОСОБА_14 за ст.124 КУпАП, який містить протокол про адміністративне правопорушення серії БР №085382 від 06 червня 2017 року; Схему до протоколу; пояснення ОСОБА_6 ; пояснення ОСОБА_14 , (т.4, а.с.104-110).

В подальшому були внесені відомості до ЄРДР та розпочато досудове розслідування.

Згідно із супровідним листом заступника начальника ДПП УПП в м.Запоріжжі за №5841/41/32/2017 від 08 червня 2017 року, адміністративний матеріал стосовно ОСОБА_14 за ст.124 КУпАП направлено начальнику СУ ГУНП в Запорізькій області.

Таким чином, підстав для визнання вказаних доказів недопустимими колегія суддів не убачає, оскільки порушення встановленого законом порядку їх отримання не встановлено.

Стверджуючи про неналежність та недопустимість, як доказу, показань експерта-автотехніка ОСОБА_18 , обвинувачений в апеляційній скарзі вказує на неповноту та ненауковість висновків експерта, відсутність дослідження механізму ДТП.

Проте, таку думку обвинуваченого колегія суддів вважає помилковою, оскільки з матеріалів провадження та відповідного висновку експерта не убачається порушень при проведенні експертизи, які б давали підстави для визнання вказаного висновку недопустимим доказом.

Безпідставними є доводи сторони захисту і про необхідність повторного дослідження показань допитаних в якості свідків ОСОБА_21 , працівника Управління патрульної поліції та ОСОБА_22 , та сторонньої особи, яка проїжджала повз місце ДТП, та зупинилась для надання долікарської допомоги потерпілому.

Так, матеріали провадження свідчать про те, що показання вказаних свідків, які допитані в ході судового розгляду, повністю узгоджуються з висновком судової медичної експертизи №72/к від 02 липня 2018 року та показами експерта ОСОБА_19 , щодо надання домедичної допомоги потерпілому ОСОБА_25 .

Той факт, що потерпілий через певний час після ДТП спілкувався по мобільному телефону, відповідав на запитання працівників поліції, надавав останнім документи, самостійно вийшов із автомобіля, ходив навколо нього, вільно при цьому рухаючись, не виказуючи при цьому будь-яких ознак хворобливого стану, анатомічних дисфункцій, в нього були відсутні на обличчі зовнішні прояви тілесних ушкоджень або хворобливих симптомів (на що звертає увагу апелянт), з урахуванням висновку судової медичної експертизи №72/к від 02 липня 2018 року та показань експерта ОСОБА_19 , на думку колегії суддів, не свідчить про неможливість отримання потерпілим тілесних ушкоджень, від яких настала його смерть в умовах вищевказаної ДТП, та відповідно не вказує на відсутність в діях ОСОБА_6 складу інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Окрім того, згідно з вищевказаним висновком експерта №320/к-9-533 від 21 серпня 2017 року, ОСОБА_25 міг самостійно пересуватися, розмовляти, якщо у нього після отримання тілесних ушкоджень не настала втрата свідомості.

Безпідставним є посилання апелянта на висновок судово-гістологічної експертизи №1206-3 від 26 червня 2017 року, оскільки як вказує і сам обвинувачений, такий висновок відсутній у матеріалах кримінального провадження і стороні захисту прокурором не відкривався. Не досліджувався вказаний висновок і судом першої інстанції та в обґрунтування вироку не покладений.

Стосовно доводів апелянта про відсутність в матеріалах провадження висновку експерта №1613 та не відкриття його стороні захисту, то ці доводи колегія суддів вважає також безпідставними і такими, що спростовуються матеріалами провадження та змістом оскаржуваного вироку. Зазначеному висновку судом надано відповідну оцінку.

При цьому сторона захисту в ході судового розгляду не зазначала про факт не відкриття стороні захисту вказаних доказів у встановленому законом порядку.

Стосовно доводів апелянта про відсутність в матеріалах кримінального провадження та не відкриття стороні захисту висновку експерта №11-к від 18 травня 2018 року, який покладений в основу висновку експерта № 72/к від 15 травня 2018 року, колегія суддів звертає увагу на таке.

Так, зі змісту висновку судової медичної експертизи № 72/к від 15 травня 2018 року, експертиза розпочата 15 травня 2018 року, закінчена 02 липня 2018 року.

Для проведення вказаної експертизи були взяті дані із висновку судово-гістологічної експертизи архівного гістологічного матеріалу №1206/17 з трупа ОСОБА_25 №11-к від 18 травня 2018 року.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження та змісту оскаржуваного вироку, вказаний висновок експерта №11-к від 18 травня 2018 року не був долучений до матеріалів провадження та відповідно не досліджувалась судом.

Разом з тим, згідно з п.10 висновку експерта № 72/к від 15 травня 2018 року, за даними із «Висновку експерта» № 11-к від 18 травня 2018 року - «Крововиливи в м`яких тканинах шиї та грудної клітини з початковими невираженими проявами клітинної реакції, морфологічна картина котрої може відповідати давності близько кількох годин».

Крім того, експертами зазначено, що під час проведення комісійної судово-медичної експертизи архівний гістологічний матеріал № 1206/17 з трупа ОСОБА_77 був переглянутий з метою максимально точного визначення часу травмування потерпілого. Відповідаючи на вказане питання, експерти зробили висновок, що «зважаючи на час перебування у лікувальному закладі, можливість виникнення тілесних ушкоджень в час досліджуваної дорожньо-транспортної пригоди, не виключається».

Колегія суддів вважає, що відсутність в матеріалах провадження висновку судово-гістологічної експертизи архівного гістологічного матеріалу №1206/17 з трупа ОСОБА_25 №11-к від 18 травня 2018 року, само по собі не спростовує висновки, зроблені експертами під час проведення судової медичної експертизи № 72/к від 15 травня 2018 року.

Відомостей про те, що сторона захисту ініціювала витребування висновків експертів, які відсутні в матеріалах провадження, не убачається.

Окрім того, обвинувачений в доповненнях до апеляційної скарги вказує на заявлений потерпілим ОСОБА_9 цивільний позов в порядку цивільного судочинства про стягнення моральної шкоди з АТ «Укртелеком», яка спричинена в результаті смерті ОСОБА_25 за наслідками ДТП. Проте на думку колегії вказана обвинуваченим обставина жодним чином не впливає на висновки суду, викладені в оскаржуваному вироку.

Колегія суддів не погоджується з думкою апелянта про те, що суд проявив упередженість у справі та чіткий нахил у бік обвинувачення, оскільки при перевірці матеріалів провадження таких обставин не встановлено.

Не є порушенням вимог процесуального закону відмова судом першої інстанції у задоволенні клопотання сторони захисту у допиті в якості свідка ОСОБА_35 , оскільки, суд належним чином вмотивував своє рішення, вказавши на те, що в ході судового розгляду зазначена особа, знаходилась в залі судового засідання в якості представника цивільного відповідача ПАТ «Укртелеком», що підтверджується матеріалами кримінального провадження, а саме відзивом на позовну заяву, клопотаннями про надання матеріалів кримінального провадження для ознайомлення, журналами судового засідання від 26 вересня 2018 року та від 24 жовтня 2018 року. З цього убачається, що ОСОБА_34 був присутнім при дослідженні інших доказів.

При апеляційному розгляді сторона захисту не вказала яке значення для цього провадження мають показання ОСОБА_35 і яким чином ці показання могли вплинути на результати провадження, клопотання про допит вказаної особи при апеляційному розгляді від сторін не надходило.

Твердження обвинуваченого в апеляційній скарзі про ненадання йому можливості спростувати висновки експерта, надані стороною обвинувачення, за допомогою іншого висновку у кримінальному провадженні, є безпідставними, оскільки як вже було зазначено вище, судом задоволено відповідне клопотання сторони захисту про призначення комплексної судової автотехнічної, фототехнічної експертизи та експертизи відео-, звукозапису, та отриманому висновку надано оцінку у вироку.

Доводи апелянта про те, що суд безпідставно погодився та поклав в основу оскаржуваного вироку лише ті висновки, в яких експерти без будь-яких, на його думку, доказів віднесли тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_25 при розтині, як такі, що виникли всередині салону та знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку саме з ДТП, яке відбулося 06 червня 2017 року, є також безпідставними та необґрунтованими, оскільки всі свої висновки суд належним чином вмотивував і ці висновки відповідають фактичним обставинам провадження.

Окрім того, обвинувачений в апеляційній скарзі висловлює свою незгоду з висновками експертів, але при цьому не наводить переконливого обґрунтування на спростування цих висновків, та посилається лише на показання свідків сторони захисту, які вказували на хворобливий стан та неприродний вигляд ОСОБА_25 до моменту ДТП, та про те, що на їх думку, виникають обґрунтовані сумніви у тому, що зазначені тілесні ушкодження у потерпілого виникли саме в період ДТП всередині салону, а не до того моменту, коли ДТП відбулося.

В свою чергу, висновками комплексної судово-медичної та інженерно транспортної експертизи з дослідженням обставин і механізму ДТП за матеріалами кримінального провадження № 320/к-9-533 від 21 серпня 2017 року, а також комісійної судової медичної експертизи №72/к від 15 травня 2018 року, встановлено причину смерті ОСОБА_25 .

Вказані висновки експертиз відповідають вимогам ст.ст. 85, 86, 101, 102 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_6 вказує на те, що і він, і потерпілий ОСОБА_25 в момент ДТП були захищені ременями безпеки, в салоні автомобілю були підголівники, що на думку сторони захисту, виключає можливість отримання потерпілим травм всередині салону автомобіля. Проте, висновками експертів, вказаними вище, підтверджена можливість отримання потерпілим виявлених у нього в ході проведення експертизи тілесних ушкоджень, в умовах дорожньо-транспортної пригоди при перебуванні в салоні автомобіля.

Щодо твердження апелянта про порушення порядку проведення домедичної допомоги ОСОБА_25 , а саме не медичними працівниками одразу після ДТП, то таким обставинам було надано оцінку в ході проведення комісійної судової медичної експертизи №72/к від 15 травня 2018 року.

Згідно з висновком вказаної експертизи та поясненнями експерта ОСОБА_19 , під час експертного дослідження не виявлено будь-яких відомостей про спричинення ОСОБА_25 травм під час надання домедичної та медичної допомоги. Виявлена у ОСОБА_25 травма не характерна при наданні реанімаційних дій.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги представника потерпілого про м`якість призначеного обвинуваченому покарання, колегія суддів звертає увагу на таке.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів. При призначенні покарання суд має врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації.

З матеріалів кримінального провадження убачається, що, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції врахував характер і ступінь тяжкості скоєного злочину, обставини справи, думку потерпілого ОСОБА_78 щодо призначення покарання обвинуваченому, не пов`язаного з позбавленням волі, дані про обвинуваченого ОСОБА_6 , який раніше не притягався до кримінальної відповідальності, відомостей про притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення Правил Дорожнього руху України прокурором надано не було, на обліку в наркологічному диспансері та в психіатричній лікарні не перебуває, офіційно працевлаштований водієм тролейбуса КП «Запоріжелектротранс», одружений.

Стосовно додаткового покарання, суд першої інстанції зазначив, що не позбавляє ОСОБА_6 права керувати транспортним засобом, оскільки робота водієм є його основною професією та єдиним джерелом доходу, яке також забезпечить відшкодування потерпілим матеріальної та моральної шкоди, і процесуальних витрат на користь держави.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання ОСОБА_6 , судом не встановлено.

З урахуванням викладеного, а також ступеню тяжкості та фактичних обставин кримінального провадження, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, в межах статті обвинувачення, із застосуванням ст.75 КК України та без призначення додаткового покарання.

Те, що суд помилково у вироку вказав на наявність у обвинуваченого малолітньої дитини, на думку колегії суддів правильності висновків суду в частині призначеного покарання не спростовує.

Окрім того, ухвалою суду від 17 травня 2023 року зазначена описка була виправлена в порядку ст.379 КПК України.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції дотримався вимог ст.65 КК України і призначене обвинуваченому покарання буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та буде сприяти досягненню мети, визначеної у ст.50 КК України.

Своє рішення в цій частині суд належним чином вмотивував.

З огляду на фактичні обставини провадження і відомості про особу обвинуваченого у сукупності, призначене обвинуваченому ОСОБА_6 покарання неможна вважати надто м`яким.

Обставини, на які посилається представник потерпілого, були враховані судом при призначенні покарання.

Отже, подана представником потерпілого апеляційна скарга також задоволенню не підлягає.

Колегія суддів вважає оскаржуваний вирок суду першої інстанції законним, обґрунтованим та належним чином вмотивованим, а доводи, викладені в апеляційних скаргах обвинуваченого та представника потерпілого, а також заявлені сторонами при апеляційному розгляді, правильності висновків суду не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою скасування вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.ст.404-405, 407, 418 -419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , представника потерпілого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10 травня 2023 року стосовно ОСОБА_6 за ч.2 ст.286 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4