1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 319/46/20 1-в/335/141/2024
19 вересня 2024 року м.Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засідання подання начальника Пологівського районного сектору №2 філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області ОСОБА_4 про звільнення від покарання
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Білоцерківка Більмацького району Запорізької області, громадянина України, адреса проживання: АДРЕСА_1 , засудженого вироком Куйбишевського районного суду Запорізької області від 20.02.2020 року за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням згідно ст.75 КК України з іспитовим строком на 1 рік 06 місяців, -
11 вересня 2024 року до Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя надійшло подання Пологівського районного сектору №2 філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області ОСОБА_6 про звільнення ОСОБА_5 від покарання у зв`язку із набранням чинності Закону України від 18.07.2024 року №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».
В обґрунтування подання зазначено, що на обліку Пологівського районного сектору №2 філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області перебуває ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджений 20.02.2020 вироком Куйбишевського районного суду Запорізької області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, звільнений від відбування покарання з випробуванням згідно ст.75 КК України з іспитовим строком на 1 рік 06 місяців.
Згідно вироку Куйбишевського районного суду Запорізької області ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_7 19 грудня 2019 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб поєднано з проникненням у житло, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.183 КК України, завдавши потерпілому матеріального збитку на загальну суму 480,00 грн.
Відповідно до інформації Міністерства соціальної політики України ОСОБА_5 не перебуває на обліку внутрішньо переміщених осіб. Місце перебування не відоме.
Разом з цим, 09 серпня 2024 року набув чинності Закон України від 18 липня 2024 року №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», якими внесено зміни до ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Враховуючи положення Податкового кодексу України та Закону №3886-ІХ, на момент вчинення ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настала кримінальна відповідальність за ст.185 КК України, становить 2102 грн.
За вироком Куйбишевського районного суду Запорізької області розмір матеріального збитку, завданого ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_7 склав в загальному розмірі 480 грн.
З підстав того, що вартість таємно викраденого ОСОБА_8 майна є меншою за розмір, з якого відповідно до Закону №3886-ІХ та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, з огляду на норми ст.58 Конституції України і статті 5 Кримінального кодексу України щодо принципу зворотної дії закону в часі та положення ст.74 КК України, якою передбачено, що особа засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання, просить звільнити ОСОБА_8 від призначеного судом покарання.
Представник органу пробації у судове засідання не з`явилась, разом з тим подала до суду клопотання про розгляд подання за її відсутності, подання підтримала, доповнень не має та просила суд задовольнити
Прокурор у судовому засіданні проти задоволення подання заперечував, зазначивши, що вважає його передчасним.
У зв`язку з тим, що у поданні не ставиться питання про погіршення становища ОСОБА_5 , суд вважає за можливо розглянути подання за його відсутності.
Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали подання, суд вважає, що подання задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Судом встановлено, що вироком Куйбишевського районного суду Запорізької області від 20.02.2020 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за ч. 3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. Відповідно до ст.75,76 КК України ОСОБА_8 від відбування основного покарання звільнено з випробуванням строком на 1 рік 6 місяців із встановленням обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Вирок Куйбишевського районного суду Запорізької області набрав законної сили 24.03.2020 року був прийнятий до виконання Пологівським районним сектором №2 філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області.

09 серпня 2024 року набрав чинності Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-IX від 18 липня 2024 року, яким було внесено зміни до законодавчих актів України, в тому числі до ст.51 КУпАП «Дрібне викрадення чужого майна».

У зв`язку зі змінами внесеними до ст.51 КУпАП Законом України №3886-1Х від 18.07.2024 року, після 09 серпня 2024 року, дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст.51 КУпАП.

Пункт 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового Кодексу України передбачає, що якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом на 01 січня звітного податкового року.

Зі змісту вироку Куйбишевського районного суду Запорізької області вбачається, що 19.12.2019 ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України.

Станом на 01 січня 2019 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 1921,00 грн., а 50 відсотків від його розміру ставили 960,50 грн. Станом на 01 грудня 2019 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2102 грн., 50 відсотків від його розміру ставили 1051 грн.

Ураховуючи зміст положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX, розмір вартості збитків, з якого настає кримінальна відповідальність за ст.185 Кримінального кодексу України у 2021 році, становить 2102 грн.

За вироком Куйбишевського районного суду Запорізької області розмір матеріального збитку, завданого ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_7 склав в загальному розмірі 480 грн.

Кримінальна протиправність діяння, а також його карність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння (ч.3 ст.3, ч.2 ст.4 КК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Вказане положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно п.13 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4, 6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні), 13-1, 14 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Так, колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду в своєму судовому рішенні від 22.08.2024 у справі №567/507/23 зазначила, що особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Положеннями ч.1 ст.3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч.6 ст.3 КК України).

При цьому позиція колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду ґрунтується на положеннях ст.58 Конституції України і ст.5 КК щодо принципу зворотної дії закону в часі.

Разом з тим, колегія суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду ухвалою від 29.08.2024 у справі №278/1566/21 висловила іншу, протилежну правову позицію.

Зокрема, у судовому рішенні зазначено, що через невнесення змін безпосередньо до Кримінального кодексу України застосувати до осіб норми про зворотну дію закону про кримінальну відповідальність в часі неможливо.

Позиція колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду ґрунтується, між іншим, на Рішенні Конституційного Суду України №6-рп/2000 від 19.04.2000, в якому здійснено офіційне тлумачення положень ст.58 Конституції України і норм Кримінального Кодексу України щодо зворотної дії кримінального закону в часі у випадку прийняття законів, які усувають караність діяння або пом`якшують покарання.

Тобто, закон, який не вносить змін до кримінально-правових норм, не можна вважати новим, зміненим законом, і як наслідок не можна застосовувати до такого закону положення ч.1 ст.58 Конституції України і Кримінального Кодексу України, які впливають на зворотну дію закону в часі.

Через це, колегія суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду відступила від правозастосовної позиції в подібних правовідносинах, якою керувалася Перша судова палата Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у постанові від 22.08.2024 у справі № 567/507/23.

З метою формування єдиної правозастосовної практики на підставі ч.2 ст.434-1 КПК України колегія суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду кримінальне провадження передало на розгляд об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду.

Розгляд об`єднаною палатою Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду порушеного питання призначений на 07.10.2024.

Частинами 5 та 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус судді» встановлено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права та враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Порушене перед судом питання підлягає розгляду в стислі строки - протягом 10 днів. Законних підстав очікувати судового рішення об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, на підставі якого можна бути вирішити подання органу пробації, не має. Тому на даний час слід відмовити в задоволенні подання органу пробації

Крім того, як вбачається з матеріалів подання ОСОБА_5 під час іспитового строку вчинив повторне правопорушення ( КП 1/2020/08027/0000148 від 14.05.2020) по обвинуваченню у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України. Судове засідання призначено на 01.03.2022 року. Однак на сьогодні відомості про хід розгляду справи в автоматизованій системі документообігу суду відсутні. Справи, які перебували на розгляді Куйбишевського районного суду Запорізької області до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя не передавалися.

За таких обставин, звернення із поданням про звільнення від покарання у зв`язку з закінченням іспитового строку засудженого ОСОБА_5 суд вважає безпідставним, оскільки вбачається, що останній обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 185 КК України, який він вчинив в період іспитового строку.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що подання про звільнення ОСОБА_5 від покарання у зв`язку із набранням чинності Закону України від 18.07.2024 року №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 537, 539, 395 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання начальника Пологівського районного сектору № 2 філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області ОСОБА_4 про звільнення ОСОБА_5 від призначеного судом покарання - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення.

Вступна та резолютивна частини ухвали виготовлені в нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 19 вересня 2024 року.

Повний текст ухвали виготовлено 23 вересня 2024 року.

Суддя ОСОБА_1