ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №641/3175/23 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/818/1106/24 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.286-1 КК України

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

- головуючого ОСОБА_2 ,

- суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

- при секретарі ОСОБА_5 ,

- за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Харкові в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Комінтернівського районного суду м.Харкова від 23 лютого 2024 року, -

УСТАНОВИЛА:

Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Харкова, з вищою освітою, не працевлаштованого, неодруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

засуджено за ч.1 ст.286-1 КК України на 1 рік позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

Зміст оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції

Як установив суд, ОСОБА_8 11.03.2023 року близько 05-53 год. поблизу будинку № 97 по пр. Гагаріна в м. Харкові, керуючи автомобілем "Кіа Соренто", р.н. НОМЕР_1 , у стані алкогольного та наркотичного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України, де вказано: "Водію забороняється керувати транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", не маючи посвідчення водія, чим грубо порушив вимоги п. 2.1 (а) Правил дорожнього руху України, де вказано: «Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії», рухаючись по асфальтобетонній, сухій проїзній частині пр. Гагаріна з боку пров. Золотого в напрямку вул. Молочної, зі швидкістю 96 км/год., яка встановлена по залишеним слідам гальмування, в порушення вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху України, згідно з якими: «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним», діючи необережно, не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечну швидкість руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, не впорався з керуванням автомобіля та допустив наїзд автомобіля "Кіа Соренто", р.н. НОМЕР_1 , на правий бордюр з послідуючим наїздом на перешкоду у вигляді металевої опори, в наслідок чого пасажир автомобіля ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження.

За наслідками події пасажир ОСОБА_9 згідно з висновком судово-медичної експертизи № 12-14/155-А/23 від 20.04.2023 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому даху вертлюгової западини правого тазостегнового суглобу з вивихом правого стегна, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/121-23/5553-ІТ від 23.05.2023 в даній дорожній обстановці у діях водія автомобіля "Кіа Соренто", ОСОБА_8 вбачаються невідповідності вимогам п.п. 12.1 Правил дорожнього руху України, які знаходяться у причинному зв`язку з дорожньо-транспортною подією.

Порушення правил безпеки дорожнього руху ОСОБА_8 виразилися в тому, що він керуючи транспортним засобом в стані алкогольного та наркотичного сп`яніння, не маючи посвідчення водія, рухаючись по сухій, асфальтобетонній ділянці автодороги зі швидкістю 96 км/год., яка встановлена по залишеним слідам гальмування, діючи необережно, не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечну швидкість руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, внаслідок чого не впорався з керуванням автомобіля та допустив наїзд автомобіля "Кіа Соренто", р.н. НОМЕР_1 , на правий бордюр з послідуючим наїздом на перешкоду у вигляді металевої опори, що спричинило вищевказані наслідки.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 ставить питання про зміну вироку, у зв`язку із неповнотою судового розгляду. Указав, що суд першої інстанції не надав належної правової оцінки заяві потерпілої ОСОБА_9 про примирення з ОСОБА_8 , про повне відшкодування останнім моральної та матеріальної шкоди, а також відсутність до нього претензій. Також указав, що суд не надав належної оцінки даним, що характеризують особу обвинуваченого, який з 2014 року приймав участь у захисті нашої держави, з початку в АТО, а потім з 24.02.2024 як доброволець в підрозділі «Слобожанщина» при СБУ Харківської області. Просить призначити ОСОБА_8 покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_7 , будучи повідомленими належним чином про дату, час та місце судового засідання, заяв чи клопотань про особисту участь в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції не надали, у зв`язку з чим апеляційний розгляд проводився за відсутності останніх.

Позиції учасників апеляційного провадження

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника та просив вирок суду залишити без змін.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Заслухавши суддю доповідача, думку прокурора, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Відповідно до ч.4 ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286-1 КК України, є нетяжким злочином.

Водночас, положення ст.46 КК України містять пряму заборону на звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Враховуючи викладене, посилання захисника в цій частині апеляційної скарги позбавлені підстав.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи його ступінь тяжкості, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. При цьому особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження злочинів.

За змістом ч.1 ст.69 КК України суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин, лише за наявності кількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Згідно до положень ст.75 КК України, у разі, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Як убачається із матеріалів провадження, суд визнав пом`якшуючими покарання обставини щире каяття, відшкодування шкоди потерпілій.

Однак, яким чином ці пом`якшуючі покарання обставини та дані про особу обвинуваченого істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, в апеляційній скарзі сторони захисту не наведено і в матеріалах провадження відсутні.

За таких обставин підстави для призначення обвинуваченому ОСОБА_8 покарання із застосуванням положень ст.69 КК України відсутні.

Вищезгаданим Законом України №1231-IX від 16.02.2021 були внесені зміни також до ст.75 КК України щодо прямої заборони на звільнення від відбування покарання з випробуванням при засудженні за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як слідує із матеріалів кримінального провадження ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення після набрання чинності Закону України №1231-IX від 16.02.2021, а тому суд першої інстанції обґрунтовано визнав неможливим виправлення та перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_8 призначено необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, згідно з вимогами ст.65 КК України.

При цьому враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має вищу освіту, неодружений, не працевлаштований, має місце реєстрації, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, з 24.02.2022 року брав участь у виконанні бойових завдань із забезпечення національної безпеки, оборони, відсічі та стримуванні збройної агресії Російської Федерації проти України на території м.Харкова, Харківської області у складі добровольчого підрозділу «Слобожанщина», неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Таким чином, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_8 покарання є справедливим і підстав для призначення більш м`якого за своїм розміром покарання, - не вбачає.

З огляду на наведене, підстави для зміни вироку - відсутні.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Вирок Комінтернівського районного суду м.Харкова від 23 лютого 2024 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: