Справа № 309/3552/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.09.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/467/24, за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Хустського районного суду Закарпатської області від 30 липня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Хустського районного суду Закарпатської області від 30 липня 2024 року продовжено відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 129 та ст. 348 КК України, строк тримання під вартою до 28 вересня 2024 року включно.

В ухвалі суду вказується на те, що у провадженні Хустського районного суду Закарпатської області перебуває кримінальне провадження №0000399 про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 129 та ст. 348 КК України.

Ухвалою слідчого судді Хустського районного суду від 03.06.2024 відносно підозрюваного ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У зв`язку зі спливом 30.07.2024 двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, прокурор в судовому засіданні заявив письмове клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обґрунтовуючи клопотання прокурор вказав, що ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 129 та ст. 348 КК України, які у відповідності до ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів, зокрема ст. 348 КК України відноситься до особливо тяжкого злочину. Також зазначив, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України встановлені судом при обранні відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу не змінились та не зменшились, а саме, з метою ухилення від кримінальної відповідальності обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків, шляхом їх підкупу або залякування; вчинити інші кримінальне правопорушення, та існує ризик його протиправної поведінки.

Продовжуючи застосування такого виду запобіжного заходу як тримання під вартою, суд першої інстанції виходив з того, що на сьогоднішній день докази в судовому засіданні не перевірені в повному обсязі, а тому продовжують існувати ризики, визначені ст. 177 КПК України, оскільки обвинувачений ОСОБА_6 може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити інші кримінальні правопорушення.

В апеляційній скарзі захисник - адвокат ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 зазначає, що оскаржувана ухвала суду прийнята з порушенням вимог кримінального процесуального законодавства та підлягає скасуванню у зв`язку із невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням норм кримінального процесуального права та неповноти судового розгляду. Вважає, що під час продовження запобіжного заходу його підзахисному не було спростовано ні одного зауваження сторони захисту, не доведено обґрунтованість повідомленої підозри і не підтверджено таку належними і допустимими доказами, не було аргументовано та підтверджено ні одного реального ризику, передбаченого вимогами ст.177 КПК України, а також не доведено перед судом факт неможливості запобігання вказаним ризикам більш м`яким запобіжним заходом.Вважає, що ризики на які сторона обвинувачення посилається про продовження строку запобіжного заходу є лише припущенням прокурора, яке не підкріплюється жодним доказом. Просить ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку триманні під вартою. В разі якщо все ж таки суд прийде до висновку щодо відсутності підстав для скасування оскаржуваної ухвали, визначити альтернативу у вигляді застави в розмірі встановленому п.3 ч.5 ст.182 КПК України та покласти обов`язки, передбачені п.п.1-9 ч.5 ст.194 КПК України.

До початку судового розгляду від обвинуваченого ОСОБА_6 надійшла заява про розгляд апеляційної скарги без його участі.

Від захисника-адвоката ОСОБА_5 на електронну пошту Закарпатського апеляційного суду дійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з його участю у невідкладних слідчих діях.

Апеляційним судом зазначене клопотання захисника до уваги не приймається, оскільки ним до заяви не долучено ніяких підтверджуючих доказів, а також враховуючи тривалий час перебування справи в провадженні суду апеляційної інстанції, з метою дотримання процесуальних строків розгляду справи, колегія суддів дійшла висновку про можливість перегляду ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги захисника-адвоката ОСОБА_5 , та у відповідності до вимог ст. 405, 422-1 КПК України, за відсутності учасників судового провадження.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, про основні доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.

Висновок суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , колегія суддів вважає належним чином умотивованим, викладені в судовому рішенні судження такими, що ґрунтуються на вимогах закону та узгоджуються з наявними в матеріалах контрольного провадження доказами та обставинами кримінального провадження.

Так, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , обґрунтовано взяв до уваги тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, у разі визнання його винуватим (за ст. 348 КК України позбавлення волі на строк до 15 років або довічне позбавлення волі), дані про особу обвинуваченого, відсутність обставин, які би перешкоджали триманню обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою.

Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції про існування вказаної стороною обвинувачення наявності передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, а саме: обвинувачений ОСОБА_6 перебуваючи на волі, усвідомлюючи тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі доведення вини, може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків з метою зміни ними показів, вчиняти інші кримінальні правопорушення, перешкоджати судовому розгляду іншим чином, в тому числі затягувати судовий розгляд.

Наведені вище обставини, на переконання апеляційного суду, свідчать і про обґрунтованість висновків суду першої інстанції про те, що інші, більш м`які, запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, будуть недостатніми для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_6 під час судового провадження та запобігання вищевказаних ризиків, які продовжують існувати, при цьому стороною захисту, в свою чергу, не спростована наявність таких. Так, апеляційний суд звертає увагу на те, що стороною захисту не надано жодних доказів, зокрема й даних про особу обвинуваченого, які би давали обґрунтовані підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_6 перебуваючи на волі, не ухилятиметься від суду, не впливатиме на потерпілих чи свідків, не вчинятиме інших кримінальних правопорушень, і що до нього може бути застосовано більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.

З огляду на вищевказане, доводи апеляційної скарги сторони захисту про те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, на існування яких прокурор вказує у клопотанні, не існують, наявність таких стороною обвинувачення не доведено належними та допустимими доказами, - колегія суддів вважає необґрунтованими і такими, що не знаходять свого підтвердження та спростовуються наведеним вище.

Відхиляючи доводи апелянта у цій частині, апеляційний суд звертає увагу на те, що висновки суду про необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 є обґрунтованими та правильними. Так, на переконання апеляційного суду, саме цей запобіжний захід зможе запобігти настанню вищеописаних ризиків, забезпечить дієвість кримінального провадження та належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_6 .

Тож, перевіривши доводи апеляційної скарги та обставини, на які посилається сторона захисту, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що такі не впливають та не спростовують наявність ризиків, описаних в оскаржуваній ухвалі, не свідчать про те, що такі перестали існувати, що в свою чергу не дає підстав для відмови в задоволенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою.

Тому, доводи апеляційної скарги колегія суддів відхиляє як такі, що не впливають на висновок суду першої інстанції про необхідність продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і не дають підстав для застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу. При цьому, апеляційний суд враховує і те, що в матеріалах контрольного провадження відсутні відомості про те, що існують обставини, які унеможливлюють застосовування відносно ОСОБА_6 саме такого запобіжного заходу.

Разом з тим, обвинуваченим та стороною захисту під час апеляційного розгляду не надано документально підтверджених та переконливих доказів, що унеможливлюють перебування ОСОБА_6 під вартою. На даний час продовжують існувати обставини, які були підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно останнього у цьому кримінальному провадженні, наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшилися.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів бере до уваги і те, що навіть якщо обвинувачений і не має на меті ухилятися від суду, впливати на потерпілих чи свідків, вчиняти інші кримінальні правопорушення, а також порушувати процесуальні обов`язки іншим чином, однак, обставини, за яких вчинено кримінальне правопорушення, його тяжкість та інші наведені вище обставини, у тому числі й дані про особу обвинуваченого, зокрема те, що після вчинення особливо тяжкого злочину обвинувачений ОСОБА_6 покинув місце свого проживання, переховувався від органів досудового розслідування за межами України, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Тому, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про задоволення клопотання прокурора та продовжив строк тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою із урахуванням положень ч. 1 ст. 197 КПК України до 28.09.2024 включно, відмовивши в задоволенні клопотання захисника обвинуваченого про застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту або визначення застави.

У зв`язку з наведеним, підстав для скасування оскаржуваної ухвали та відмови у задоволенні клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , колегія суддів не вбачає та вважає рішення суду законним та обґрунтованим.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи слідчим суддею, які були б підставою для скасування ухваленого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Узагальнюючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги, доводи якої не знайшли свого підтвердження і не впливають на висновки суду першої інстанції немає, а ухвалу суду першої інстанції, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, як законну та обґрунтовану, необхідно залишити без зміни.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Хустського районного суду Закарпатської області від 30 липня 2024 року, якою продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 строк тримання під вартою до 28 вересня 2024 року включно, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді