Справа № 314/1675/24
Пр.1-кп/336/980/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2024 року м.Запоріжжя

Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі: головуючого судді: ОСОБА_1 , за участі секретарки судового засідання ОСОБА_2 , розглянув у підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000044 від 15.08.2020 за ознаками вчинення кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.185 КК України, які надійшли до суду на підставі клопотання прокурора Запорізької окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження у зв`язку із невстановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

22.05.2024 з Вільнянського районного суду Запорізької області до Шевченкіського районного суду м.Запоріжжя надійшло вказане клопотання процесуального прокурора.

Згідно з клопотанням, у провадженні СД ВП №2 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області перебувають матеріали кримінального провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000044 від 15.08.2020 за ознаками вчинення кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.185 КК України.

Під час проведення досудового розслідування встановлено, що в період часу з 15.07.2020 по 14.08.2020 невстановлена особа, знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , вчинила крадіжку майна, чим спричинила матеріальну шкоду ОСОБА_4 .

Сторона обвинувачення стверджує, що проведеними слідчими (розшуковими) діями не вдалось встановити особу, яка вчинила вказане кримінальне правопорушення, підозра жодній особі не вручена.

Норми п.3-1 ч.1 ст.284, п.1-1 ч.2 ст.284, ч.4 ст.284 КПК України пов`язують можливість закриття провадження виключно із наявністю одночасно двох умов: невстановлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Тому, оскільки з моменту вчинення скоєння кримінального правопорушення пройшло більше трьох років, а особу, яка вчинила злочин, не встановлено, із врахуванням вимог п.2 ч.1 ст.49 КК України, прокурор, за відсутності достатніх доказів та фактичних даних доведеності вини певної особи, хоча проведені всі можливі та необхідні слідчі (розшукові) дії, вважає за можливе закрити кримінальне провадження на підставі п.3-1 ч.1 ст.284 КПК України.

Ухвалою судді від 24.05.2024 призначено підготовче судове засідання у справі.

Прокурор, яка скерувала до суду клопотання, відповідно до заяви, вх.№ від 09.07.2024, підтримує його та просить задовольнити, розглянувши питання за її відсутності.

Потерпілий належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, проте до суду не з`явився, заяв та клопотань не скеровував, що не перешкоджає розгляду клопотання.

Так, з урахуванням положень ч.2 ст.314 КПК України, яка містить бланкетну норму, відсилаючи до правил судового розгляду, передбачених, зокрема, ст.325 КПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності потерпілого.

Суд, розглянувши клопотання, дослідивши його матеріали, дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення, виходячи з такого.

Встановлено, що ухвалою Запорізького апеляційного суду від 26.04.2024 подання Вільнянського районного суду Запорізької області задоволено, направлено матеріали даного провадження за клопотанням прокурора на розгляд Шевченківського районного суду м.Запоріжжя.

Згідно з ч.1 ст.5 КПК України процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Відповідно до вимог ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. При цьому, як передбачено ч.5 цієї статті, кримінальне процесуальне законодавство застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Пунктом 95 Рішення ЄСПЛ у справі «Нахимович проти РФ» від 02.03.2006, визначено, що одним з критеріїв, який оцінюється при перевірці розумності тривалості провадження є поведінка заявника і поведінка компетентних органів влади.

Відповідно до п.9 ч.2 ст.36 КПК України прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження та продовження строків досудового розслідування за наявності підстав, передбачених цим Кодексом.

Як передбачено п.2 ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених п.5-8, 10 ч.1 або ч.2 ст.284 цього Кодексу. За нормою п.1-1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом з підстави, передбаченої п.3-1 ч.1 цієї статті, яка передбачає, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

За матеріалами провадження 14.08.2020 о 13-45 годині надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що впродовж 4 тижнів з двору будинку в АДРЕСА_1 , невстановлена особа, шляхом вільного доступу, таємно скоїла крадіжку механізму медогонки та 14 кг меду.

15.08.2020 за вказаним фактом внесено відомості до ЄРДР. Досудове розслідування здійснювалось підрозділом дізнання ВП №2 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області.

Так, судом встановлено, що під час досудового розслідування жодній особі у даному провадженні не повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, а проведеними слідчими (розшуковими) діями не вдалось встановити особу, яка причетна до його скоєння.

Згідно з ч.2,3 ст.4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності. Зворотна дія закону про кримінальну відповідальність врегульована у чітко визначених випадках (ст.5 КК України).

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.185 КК України, відповідно до ст.12 КК України на час розгляду клопотання та на час вчинення злочину визнається кримінальним проступком.

Згідно з п.2 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки, зокрема, у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі.

Тотожні положення щодо строку давності мала редакція ст.49 КК України на час вчинення кримінального правопорушення.

Наведені норми законодавства пов`язують можливість закриття кримінального провадження виключно за наявності одночасно двох умов: не встановлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, та закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Таким чином, строк, передбачений ст.49 КК України, є правоприпиняючим, оскільки залежить тільки від часу самої події та перебігу певного часу з моменту, коли така подія мала місце. І цей строк не може бути поновлений чи переглянутий, так як буде порушуватися принцип правової визначеності, як елемент верховенства права, коли кожен очікує настання саме таких правових наслідків, які закріплені в конкретній нормі закону. Жодних даних про те, що особу, яка вчинила злочин, було встановлено та притягнуто до кримінальної відповідальності, досліджені матеріали кримінального провадження також не містять.

Згідно з ч.4 ст.284 КПК України закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п.3-1 ч.1 цієї статті, здійснюється судом за клопотанням прокурора.

Проте, самий по собі факт того, що на даний час закінчилися строки давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачені п.2 ч.1 ст.49 КК України, не може слугувати безумовною підставою для закриття даного кримінального провадження та не звільняє орган досудового розслідування, прокурора від обов`язку провести належне досудове розслідування та прийняти процесуальне рішення у кримінальному провадженні, передчасно, не надаючи оцінки всім обставинам, перекладаючи дану функцію на суд.

Так, два рапорти щодо виконання доручень слідчого від 14.06.2022 та 15.01.2024 мають формальний характер, а єдиний допит свідка здійснено лише 07.04.2023.

Зазначені обставини не свідчать про належність проведеної перевірки та якість досудового розслідування, а також виконання завдань кримінального провадження (ст.2 КПК України).

Враховуючи наведене, суд вважає, що на даний час відсутні підстави для закриття кримінального провадження, тобто, у задоволенні клопотання необхідно відмовити.

Керуючись ст. 284, 314, 369-372, 395 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Запорізької окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000044 від 15.08.2020 за ознаками вчинення кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.185 КК України, у зв`язку із невстановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, - залишити без задоволення.

Матеріали кримінального провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000044 від 15.08.2020 за ознаками вчинення кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.185 КК України, повернути ініціатору звернення.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1