ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 576/3421/23 Номер провадження 11-кп/814/1451/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2024 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
захисника адвоката ОСОБА_7 ,
обвинуваченої ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000015 за апеляційною скарг ою заступника керівника Сумської обласної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 30 січня 2024 року,

встановила:

Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, уродженку с. Катеринівка Глухівського району Сумської області, з середньо професійною технічною освітою, заміжню, працюючу помічником лікаря-епідерміолога відділу державного нагляду за дотриманням санітарного законодавства Шосткинського районного управління ГУ Держпродспоживслужби в Сумській області, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , не судимої,
засуджено за ч.2 ст. 114-2 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, на 1 рік 2 місяці позбавлення волі.

Вирішено питання щодо речових доказів.

За вироком суду ОСОБА_8 визнана винуватою у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

09 лютого 2023 року приблизно о 16 год. 05 хв. ОСОБА_8 , знаходячись за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, підтримуючи зв`язки зі своїм рідним дядьком, громадянином Російської Федерації ОСОБА_10 , що мешкає в АДРЕСА_2 , використовуючи власний мобільний телефон «Xiaomi Redmi 4А», imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 , з абонентським номером мобільного оператору НОМЕР_3 , здійснила телефонний дзвінок на мобільний телефон, що знаходиться в користуванні громадянина РФ ОСОБА_10 та під час телефонної розмови поширила останньому інформацію про розташування Збройних Сил України, а саме, розташування на місцевості в районі цвинтаря, що знаходиться в с. Заруцьке Глухівської ОТГ Сумської області неподалік перехрестя автомобільних доріг автошляху Е38 «Глухів (Україна) - Курськ (РФ)» та дороги, що проходить по ОСОБА_11 , місць розташування позицій військових, що входять до складу 13 прикордонної застави (з м.д. н.п. Глухів) 3 прикордонної комендатури (з м.д. н.п. Глухів) НОМЕР_4 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Продовжуючи вказану телефонну розмову ОСОБА_8 поширила ОСОБА_10 інформацію про блок-пост Збройних Сил України, що входять до складу 70 батальйону 101 бригади Збройних Сил України на місцевості в АДРЕСА_3 в районі розташування мосту через річку Клевень по дорозі за напрямом руху АДРЕСА_4 .

Також, ОСОБА_8 13.02.2023 приблизно о 16 год. 15 хв., знаходячись за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, використовуючи власний мобільний телефон «Xiaomi Redmi 4А», imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 , з абонентським номером мобільного оператору НОМЕР_3 , здійснила вихідний телефонний дзвінок на мобільний телефон з абонентським номером мобільного оператору НОМЕР_5 , що знаходиться в користуванні громадянина РФ ОСОБА_10 та під час телефонної розмови поширила останньому інформацію про розташування Збройних Сил України, а саме, про розміщення на місцевості в районі знаходження будівлі відділення інспекторів прикордонної служби «Студенок» та на околицях АДРЕСА_3 , місць розташування позицій військових, що входять до складу 13 прикордонної застави (з м.д. н.п. Глухів) 3 прикордонної комендатури(з м.д. нп. Глухів) НОМЕР_4 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, тобто складових сил оборони України.

06.04.2023 приблизно о 20 год. 00 хв. ОСОБА_8 , знаходячись за місцем свого проживання, використовуючи власний мобільний телефон «Xiaomi Redmi 4А», imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 , з абонентським номером мобільного оператору НОМЕР_3 , здійснила вихідний телефонний дзвінок на мобільний телефон з абонентським номером мобільного оператору НОМЕР_5 , що знаходиться в користуванні громадянина РФ ОСОБА_10 та під час телефонної розмови поширила останньому інформацію про розташування Збройних Сил України, а саме, про розміщення на місцевості в районі зерноскладу в АДРЕСА_3 , місць розташування позицій військових, що входять до складу 12 прикордонної застави (з м.д. н.п. Шалигіне) 3 прикордонної комендатури (з м.д. н.п. Глухів) НОМЕР_4 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, тобто складових сил оборони України.

17.04.2023 приблизно о 14 год. 01 хв. ОСОБА_8 , знаходячись за місцем свого проживання, використовуючи власний мобільний телефон «Xiaomi Redmi 4А», imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 , з абонентським номером мобільного оператору НОМЕР_3 , здійснила вихідний телефонний дзвінок на мобільний телефон з абонентським номером мобільного оператору НОМЕР_5 , що знаходиться в користуванні її рідного дядька громадянина РФ ОСОБА_10 та під час телефонної розмови поширила останньому інформацію про розташування Збройних Сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а саме, розташування на місцевості в с.Соснівка Шалигінської ОТГ Сумської області позицій військових, що входять до складу 12 прикордонної застави (з м.д. н.п. Шалигіне) 3 прикордонної комендатури (з м.д. н.п. Глухів) НОМЕР_4 прикордонного загону Державної прикордонної служби України.

Цього ж дня, о 18 год. 53 хв. ОСОБА_8 , знаходячись за місцем свого проживання, використовуючи власний мобільний телефон «Xiaomi Redmi 4А», imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 , з абонентським номером мобільного оператору НОМЕР_3 , здійснила вихідний телефонний дзвінок на мобільний телефон з абонентським номером мобільного оператору НОМЕР_5 , що знаходиться в користуванні громадянина РФ ОСОБА_10 та під час телефонної розмови повторно поширила останньому інформацію про розташування Збройних Сил України, а саме розташування на місцевості в с. Соснівка Шалигінської ОТГ Сумської області позицій військових, що входять до складу 12 прикордонної застави (з м.д. н.п. Шалигіне) 3 прикордонної коментатури (з м.д. н.п. Глухів) НОМЕР_4 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Крім того, 02.05.2023 приблизно о 18 год. 49 хв., ОСОБА_8 , знаходячись за місцем свого проживання, діючи умисно, використовуючи власний мобільний телефон «Xiaomi Redmi 4А», imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 , з абонентським номером мобільного оператору НОМЕР_3 , здійснила вихідний телефонний дзвінок на мобільний телефон з абонентським номером мобільного оператору НОМЕР_5 , що знаходиться в користуванні громадянина РФ ОСОБА_10 та під час телефонної розмови поширила останньому інформацію про розташування Збройних Сил України, а саме, розташування на місцевості на околиці с. Білокопитне, що розташоване неподалік с. Будівельне Глухівського ОТГ Сумської області, позицій військових, що входять до складу 13 прикордонної застави (з м.д. н.п. Глухів) 3 прикордонної комендатури НОМЕР_4 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На вирок суду прокурор подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої, просить вирок суду скасувати, ухвалити новий вирок, яким виключити з формулювання кваліфікації дій ОСОБА_8 вказівку про вчинення кримінального правопорушення в умовах надзвичайного стану, ОСОБА_8 засудити за ч.2 ст. 114-2 КК України на 5 років позбавлення волі. В іншій частині вирок залишити без змін.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що з кваліфікації дій обвинуваченої необхідно виключити кваліфікуючу ознаку вчинення злочину в умовах надзвичайного стану, так як надзвичайний стан на території України на час вчинення та на даний час відсутній. В обвинувальному акті таку ознаку обвинуваченій не інкримінувалася. Тому суд в даному випадку вийшов за межі висунутого обвинувачення.

Окрім цього вказує, що ухвалюючи рішення суд не врахував тяжкість вчиненого, те, що вона впродовж дня кілька раз дзвонила своєму дядьку та повідомляла про переміщення та розташування позицій ЗСУ у прикордонній зоні. Впродовж короткого проміжку часу сім разів повідомила громадянину РФ про переміщення та розташування ЗСУ, розташованих у безпосередній близькості від кордону з РФ. При цьому вказана інформація могла бути використана ворогом для нанесення ударів військ РФ по позиціям ЗСУ. Те, що працівникам правоохоронних органів вдалося зафіксувати лише незначну кількість розмов обвинуваченої щодо поширення вказаної вище інформації.

Вважає, що суд безпідставно визнав щире каяття обставиною, яка пом`якшує покарання. Не може бути і відсутність судимості істотною обставиною для призначення більш м`якого покарання. Вказані судом обставини не можуть істотно зменшити суспільну небезпечність вчиненого обвинуваченою та, відповідно, підставами для застосування ст. 69 КК України.

Інші учасники провадження вирок не оскаржували.

Заслухавши доповідача, прокурора в підтримку апеляційної скарги, обвинувачену та її захисника, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 114-2 КК України, за який її засуджено, за обставин, встановлених судом першої інстанції, є правильним, ґрунтується на об`єктивно з`ясованих обставинах.

Оскільки обвинувачена визнала вину у вчиненні кримінального правопорушення за обставин висунутого обвинувачення, суд першої інстанції визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, вказані обставини судом апеляційної інстанції не перевіряються.

У своїй апеляційній скарзі прокурор просить виключити з формулювання кваліфікації дій ОСОБА_8 вказівку про вчинення кримінального правопорушення в умовах надзвичайного стану.

Колегією суддів встановлено, що відповідно до обвинувального акта органом досудового розслідування ОСОБА_8 висунуто обвинувачення у поширенні інформації про розташування Збройних Сил України чи інших утворених відповідно до закону України військових формувань, за можливості їх ідентифікації на місцевості, якщо така інформація не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами, вчинене в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 114-2 КК України.

Ухвалюючи вирок суд першої інстанції вказав, що дії ОСОБА_8 необхідно кваліфікувати за ч.2 ст. 114-2 КК України як поширення інформації про переміщення, рух або розташування Збройних Сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань, за можливості їх ідентифікації на місцевості, якщо така інформація не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами, вчинене в умовах воєнного або надзвичайного стану.

Разом з цим вказуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, які суд визнав доведеними, у вироку судом не зазначалося про вчинення кримінального правопорушення в умовах надзвичайного стану. Тому суд безпідставно вказав про наявність такої кваліфікуючої обставини. У зв`язку з цим з формулювання кваліфікації дій ОСОБА_8 необхідно виключити вказівку про вчинення кримінального правопорушення в умовах надзвичайного стану.

Щодо доводів прокурора про безпідставне застосування ст. 69 КК України необхідно зазначити, що такі доводи є обґрунтованими з огляду на таке.

Відповідно до статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, воно повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даних про особу винуватого. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Статтею 69 КК України передбачено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Призначаючи ОСОБА_8 покарання нижче від найнижчої межі, суд першої інстанції не в повній мірі взяв до уваги вимоги ст. 69 КК України і не врахував належним чином ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особу обвинуваченої, яка вчинила злочин проти основ національної безпеки, оскільки вказані злочини є найбільш небезпечними посяганнями на суспільні відносини, які передбачають державну безпеку, обороноздатність, незалежність держави, її конституційний лад. Без належної кримінально-правової охорони цих суспільних відносин неможливе нормальне функціонування держави та відповідних її інститутів.

Ухвалюючи рішення суд в мотивувальній частині вироку належним чином не умотивував своє рішення про можливість призначення покарання із застосуванням положень ст.69 КК України, та не навів, які саме встановлені судом обставини істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, оскільки визнання вини, щире каяття та відсутність судимостей є недостатніми для призначення покарання нижче від найнижчої межі, аніж передбачено санкцією.

Більше того, суд першої інстанції безпідставно врахував відсутність тяжких наслідків від вчиненого, так як настання тяжких наслідків від кримінального правопорушення є кваліфікуючою ознакою ч.3 ст. 114-2 КК України.

Разом з цим доводи прокурора про відсутність щирого каяття є безпідставними, так як під час судового розгляду обвинувачена дійсно висловлювала щирий жаль щодо вчиненого та критичну оцінку своєї протиправної поведінки.

Колегія суддів враховує наявність обставин, які пом`якшують покарання, встановлені судом першої інстанції та відсутність обставин, які обтяжують покарання, проте погоджується з апелянтом, що ці обставини не можуть істотно знижували ступінь тяжкості вчиненого, тому дійшла висновку, що суд першої інстанції безпідставно призначив обвинуваченій покарання із застосуванням ст. 69 КК України.

Враховуючи вказані вище обставини вчинення кримінального правопорушення та особу обвинуваченої, колегія суддів дійшла висновку, що визначене судом покарання, із застосуванням ст. 69 КК України є явно несправедливим внаслідок м`якості. У зв`язку з чим ОСОБА_8 має бути призначено покарання в межах санкції ч.2 ст. 114-2 КК України.

Саме таке покарання є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нових злочинів.

Згідно зі ст.409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, на підставі ч.1 ст.413 цього Кодексу, є, зокрема, застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Відповідно до ч.1 ст.420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.

З урахуванням викладеного апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок суду скасуванню в частині призначення покарання, з ухваленням в цій частині нового вироку.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу заступника керівника Сумської обласної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 30 січня 2024 року щодо ОСОБА_8 скасувати в частині призначеного покарання.
Постановити новий вирок, яким ОСОБА_8 призначити покарання за ч.2 ст. 114-2 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженою, що тримається під вартою, - в той самий строк, з дня отримання копії вироку.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4