Провадження № 1-кп/127/909/24

В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.11.2024 місто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці кримінальне провадження, внесене 12 вересня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000471, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Якушинці, Вінницького району, Вінницької області, громадянина України, розлученого, учасника бойових дій, інваліда війни 2 групи, пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку) за наступних обставин.

Так, ОСОБА_5 , 06.08.2024 близько 10:30 год., перебуваючи у м. Вінниці, по вул. Келецькій 122-А, вирішив скористатись банкоматом АТ «Державний ощадний банк України» з метою зняття готівки зі своєї банківської картки емітованої АТ «Державний ощадний банк України». Виконавши усі необхідні дії для завершення транзакції, ОСОБА_5 забрав банківську картку, однак завершити дану банківську операцію та отримати готівку не зміг, вважаючи що стався технічний збій, та відійшов від банкомату. Однак, одразу після цього, банкоматом було виконано операцію з видачі готівки в сумі 5000 грн.

В цей час, ОСОБА_4 , очікуючи свою чергу до банкомату АТ «Державний ощадний банк України», що розташовується у м. Вінниці, по вул. Келецькій 122-А, помітив належні ОСОБА_5 кошти в сумі 5000 грн. які перебували у купюровидавачі банкомату.

Після чого, у ОСОБА_4 виник умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме належних ОСОБА_5 коштів в сумі 5000 грн.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, підбурюваний жагою до легкої наживи, усвідомлюючи протиправність своїх дій, суспільно-небезпечний характер свого діяння, не виконавши будь-яких дій, які зобов?язують кожного, хто знайшов загублену річ, негайно повідомити про це особу, яка її загубила, або власника речі й повернути річ цій особі, не повідомивши уповноважених осіб АТ «Державний ощадний банк України» та правоохоронні органи, усвідомлюючи, що грошові кошти належать особі, яка користувалася послугами банкомату до нього, розуміючи, що особа, яка залишила кошти в банкоматі тимчасово втратила контроль над своїм майном, діючи таємно та умисно, будучи обізнаним в тому, що відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан, дія якого неодноразово продовжувалась, зокрема Указом Президента України від 06 травня 2024 року № 271/2024, строк дії воєнного стану продовжено в Україні з 05 години 30 хвилин 14 травня 2024 року строком на 90 діб та діє до тепер, забрав із купюровидавача належні ОСОБА_5 кошти в сумі 5000 грн.

Після цього, ОСОБА_4 , залишив місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденими коштами на власний розсуд, заподіявши ОСОБА_5 матеріального збитку на загальну суму 5000 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 провину у вчинені кримінального правопорушення визнав, щиро розкаявся та суду повідомив, що 06.08.2024 року він підійшов до банкомату АТ «Ощадбанк», який знаходиться на ринку «Вишенька» по вул. Келецькій з метою зняти грошові кошти. Перед ним в черзі біля банкомату стояв чоловік, який намагався здійснити якусь транзакцію, а потім відійшов. Коли чоловік відійшов, ОСОБА_4 підійшов до банкомату для здійснення власних операцій. Разом з тим, його банківську картку не приймав банкомат. В цей же час банкомат видав грошові кошти у сумі 5000 гривень, які ОСОБА_4 забрав собі та продовжив здійснювати свою транзакцію. Він зрозумів, що це кошти попереднього користувача банкомату. Після того, як він зняв грошові кошти, він намагався знайти власника коштів, але, не виявивши його поблизу, залишив гроші собі. При цьому вказав, що він не звертався до відділення банку або до правоохоронних органів про знайдені грошові кошти. Через місяць, перебуваючи у відрядженні, йому зателефонували працівники поліції та попросили з`явитись у відділок. По приїзду з відрядження, він одразу пішов у відділок поліції та повідомив про всі обставини. При цьому ОСОБА_4 вказав, що він усвідомлював, що грошові кошти які він забрав з банкомату належали іншій особі. Також ОСОБА_4 зазначив, що він відшкодував завдану шкоду потерпілому та про вчинене шкодує.

З досліджених в судовому засіданні доказів вбачається наступне.

З заявою про вчинення кримінального правопорушення 20.08.2024 року звернувся ОСОБА_5 , який просив провести перевірку з приводу того, що 06.08.2024 року о 10:30 год. він намагався зняти кошти з банкомату самообслуговування, що за адресою: АДРЕСА_2 , що на території Вишенського ринку, однак операцію по зняттю коштів було скасовано. Проте згодом з належної йому картки було списано кошти в сумі 5000,00 грн., але він їх не отримав через збій в банкоматі, це саме та сума, яку він намагався зняти.

Вказана заява зареєстрована у встановленому законом порядку 12.09.2024 року, що підтверджується витягом з ЄРДР.

З постанови про визнання предметів речовими доказами від 18.09.2024 року вбачається, що виписку по картковому рахунку, що долучена потерпілим ОСОБА_5 , заявою від 18.09.2024 року було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Відповідно до постанови від 18.09.2024 року оптичний DVD-R диск об`ємом 4,7 Gb на якому міститься фотознімки з банкомату АТ «Ощадбанк» у м. Вінниці, по вул. Келецькій 122-А, та який є додатком до відповіді АТ «Державний ощадний банк України» вих. №101.29-33/165 від 26.09.2024 та роздруковані фотознімки у кількості 26 одиниць визнано речовими доказами.

Учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються.

З`ясувавши, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст обставин справи, які ними не оспорюються, переконавшись у добровільності їх позиції та роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються.

Аналіз вказаних доказів, а саме показань обвинуваченого, письмових доказів у справі свідчить, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні крадіжки в умовах воєнного стану є доведеною, а вказані докази в сукупності є достатніми для висновків суду про наявність в діях ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення та надання правової кваліфікації дій обвинуваченого.

При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що постановою Верховного Суду від 18.07.2019 року у справі № 761/31918/17 визначено відмінність крадіжки між знахідкою, що полягає у п`яти елементах. Так, на відміну від крадіжки, привласнене майно може вважатися знахідкою лише за умов, що: а) воно вибуло з володіння власника; б) місцезнаходження цього майна власнику не відоме; в) між втратою майна та його знахідкою пройшов тривалий час, який давав власнику підстави вважати майно остаточно втраченим; г) особа, яка знайшла майно, не була очевидцем події втрати й сама не чинила будь-яких активних дій, спрямованих на вилучення майна з володіння власника; ґ) відсутня можливість виявлення (ідентифікації) законного власника майна.

У вказаній постанові визначено, що якщо привласнення майна відбувається в адміністративних приміщеннях, пунктах здійснення розрахунково-касових операцій та інших громадських місцях з обмеженим простором, в таких випадках слід констатувати презумпцію «забутості» речі її власником: у подібних випадках особа, яка привласнює річ, має розуміти, що зовнішні умови, обстановка, розташування речі свідчать про те, що вона фактично не вийшла з володіння власника, а лише залишена чи забута ним.

Обвинуваченим суду повідомлено всі обставини вчинення ним кримінального правопорушення, а саме час та місце вчинення злочину, таємний спосіб здійснення вказаного. Обвинувачений повідомив, що дійсно в той час як він ще не розпочав користування банкоматом, з терміналу для видачі готівки було видано грошові кошти, які належали іншій особі, яка користувалась в його присутності банкоматом до нього, він їх забрав і не повернув власнику, не повідомив уповноважених осіб банку та правоохоронні органи, хоча мав реальну можливість зазначене зробити. Такі показання обвинуваченого узгоджуються з іншими дослідженими судом доказами у справі, а саме заявою про вчинення кримінального правопорушення, постановою про визнання предметів речовими доказами, і є достатніми для твердження про те, що обвинуваченим вчинено крадіжку.

Оцінивши сукупність доказів у справі, надавши юридичну оцінку діям ОСОБА_4 , суд кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

При вирішенні питання щодо обрання ОСОБА_4 покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання та слідує принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

З характеристики виданої МКП «Управляюча Компанія «Житло-Гарант» від 26.09.2024 року №386/07-5/2024 вбачається, що ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується позитивно.

Відповідно до довідки КНП «ВОКПЛ ім. акад. О.І. Ющенка ВОР» №29/8553 від 18.09.2024 року, обвинувачений ОСОБА_4 на лікуванні в установі не перебував та за медичною психіатричною, неврологічною та нейрохірургічною допомогою не звертався.

З довідки КНП «ЦТЗ «Соціотерапія» ВОР» №3426 від 17.09.2024 року вбачається, що обвинувачений ОСОБА_4 під диспансерним спостереженням в даному закладі не перебуває, за медичною допомогою в даний заклад не звертався, на стаціонарному лікуванні не перебував.

Згідно вимоги про судимість від 15.09.2024 року ОСОБА_4 раніше не судимий.

Також в судовому засіданні були дослідженні документи, долучені ОСОБА_4 , з яких вбачається наступне.

Згідно посвідчення серії НОМЕР_1 ОСОБА_4 з 10.07.2023 року є інвалідом 2-ої групи, ветераном війни особою з інвалідністю внаслідок війни.

З посвідчення № 1906 вбачається, що ОСОБА_4 20.10.2014 року нагороджений медаллю за «Незалежність України» III ступеня.

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_2 ОСОБА_4 Указом Президента України від 25.03.2015 року №176/2015 нагороджений орденом «За мужність» III ступеня.

Крім того, ОСОБА_4 наказом начальника Генерального штабу Головнокомандувача Збройних Сил України від 08.08.2019 року №386 відзначений почесним нагрудним знаком начальника Генерального-штабу Головнокомандувача Збройних Сил України За взірцевість у військовій службі III ступеня.

Відповідно до посвідчення серії АТ №032619 ОСОБА_4 нагороджено відзнакою Президента України За участь в антитерористичній операції.

Також, з досліджених в судовому засіданні грамот вбачається, що ОСОБА_4 починаючи з 2014 року до моменту демобілізації в 2023 році неодноразово заохочувався командирами військових частин, головою обласної державної адміністрації за успішне виконання поставлених завдань, зразкову військову дисципліну, професіоналізм та сумлінне виконання службових обов`язків, в тому числі і за сумлінне виконання службових обов`язків по захисту суверенітету і територіальної цілісності України в зоні проведення антитерористичної операції на території Донецької області, особистий внесок у перемогу над ворогом.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий, вчинив умисне корисливе кримінальне правопорушення, вину у вчинені кримінального правопорушення визнав, щиро розкаялась.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку, що підтверджується заявою потерпілого, відповідно до якої завдана шкода йому відшкодована в повному обсязі та щире каяття, про що свідчать показання ОСОБА_4 , надані в судовому засіданні.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи обвинуваченого, який раніше не судимий, вчинив кримінальне правопорушення за наявності трьох пом`якшуючих покарання обставин у виді щирого каяття, добровільного відшкодування завданого збитку, активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення, має статус інваліда війни 2 групи, учасника бойових дій, пенсіонера та приймаючи до уваги, що ОСОБА_4 здійснив великий вклад з захисту суверенітету і територіальної цілісності України, суд вважає за необхідне застосувати вимоги ст. 69 КК України та перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 4 ст. 185 КК України, призначивши обвинуваченому покарання у виді штрафу, оскільки вказане покарання визнано судом достатнім для досягнення мети покарання, визначеної ст. 50 КК України, щодо запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженим.

Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 65-67, 69, 185 КК України, ст. 373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 4 ст. 185 КК України з застосування ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі чотириста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 6800,00 гривень.

Речовий доказ у кримінальному провадженні, а саме виписку по картковому рахунку, що долучена потерпілим ОСОБА_5 залишити в матеріалах досудового розслідування.

Речові докази, а саме DVD-R диск об`ємом 4,7 Gb на якому містяться фотознімки з банкомату АТ «Ощадбанк» у м. Вінниці, по вул. Келецькій 122-А, та який є додатком до відповіді АТ «Державний ощадний банк України» та роздруковані фотознімки у кількості 26 одиниць - залишити в матеріалах досудового розслідування.

На вирок суду може бути подана апеляція до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя: