1Справа № 335/3850/24 1-кс/335/3808/2024
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 серпня 2024 року м. Запоріжжя
ВСТАНОВИВ:
Клопотання мотивовано тим, що вході досудового розслідування встановлено, що в період з часу не пізніше 15.12.2023 року до 16.04.2024 року (більш точна дата і час в ході досудового розслідування не встановлена) головний механік структурного підрозділу «Хортицька дистанція колії» регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця» (СП «Хортицька дистанція колії») - ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів, у складі організованої ним стійкої злочинної групи, до якої останнім були залучені машиністів незмінної дрезини ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та машиністів автомотриси ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , вчинив привласнення дизельного пального, чим спричинили АТ «Українська залізниця» матеріальну шкоду на суму 246 617,58 гривень.
26.08.2024 року слідчим СУ ГУНП в Запорізькій області повідомлено про підозру ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.
Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав, у власності
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває наступне майно, а саме: садиба (реєстраційний номер майна: НОМЕР_1 ), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Слідчий вказує, що чинним КК України за вчинення злочину, передбаченого
ч. 5 ст. 191 КК України, передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк дванадцять років із конфіскацією майна.
Метою накладення арешту на вказане майно є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження у зв`язку з наявністю розумних підстав, що вищезазначене майно може підлягати конфіскації як виду покарання відносно підозрюваного ОСОБА_4 .
А тому, з метою можливого забезпечення конфіскації майна підозрюваного ОСОБА_4 в органу досудового розслідування виникла необхідність у накладені арешту на майно останнього.
Слідчий ОСОБА_3 клопотання підтримав, з підстав, що викладені в ньому.
Володілець майна ОСОБА_4 у судове засідання не викликався на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України.
Вивчивши матеріали клопотання слідчий суддя приходить до висновку, що воно підлягає задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.
У відповідності до положень ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна..
Положення ч. 2 ст. 173 КПК України передбачають, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Слідчим суддею встановлено, що 26.08.2024 року слідчим СУ ГУНП в Запорізькій області повідомлено про підозру ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.
На даному етапі кримінального провадження наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами, які були досліджені у судовому засіданні та були надані слідчим на вимогу суду.
Санкція ч. 5 ст. 191 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років з конфіскацією майна.
Враховуючи те, що санкція ч. 5 ст. 191 КК України передбачає покарання у вигляді конфіскації майна, у кримінальному провадженні є підстави, передбачені п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_4 .
Згідно ч.ч. 11, 12 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Заборона використання житлового приміщення особам, які на законних підставах проживають у такому житловому приміщенні, не допускається.
Враховуючи правову підставу для арешту майна, а саме необхідність забезпечення конфіскації майна як виду покарання, слідчий суддя вважає за необхідне накласти арешт шляхом заборони розпоряджання ним та його відчуження.
На підставі викладеного та керуючись статтями 22, 107, 167, 170, 171, 172, 173, 309 КПК України, слідчий суддя,
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області майора поліції ОСОБА_3 про арешт майна - задовольнити.
Накласти арешт на майно, яке належить на праві приватної власності підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою подальшого забезпечення конфіскації майна як виду покарання, шляхом заборони розпоряджання ним та його відчуження, а саме на:
- садибу (реєстраційний номер майна: НОМЕР_1 ), яка розташована за адресою:
Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Роз`яснити, що у відповідності до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1