Єдиний унікальний номер 938/817/24
Судове провадження № 1-кс/938/265/24
УХВАЛА

про розгляд клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою

04 жовтня 2024 року селище Верховина

Слідчий суддя Верховинського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 із участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Івано-Франківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора в об`єднаному кримінальному провадженні № 0000220 від 06.03.2024 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та фактично проживаючого у АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.407,ч.1 ст.263 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

04.10.2024 року до Верховинського районного суду Івано-Франківського області надійшло клопотання прокурора Івано-Франківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_6 про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.5 ст.407,ч.1 ст.263 КК України, строком на 60 діб із визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави в кількості 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З даним клопотанням звернувся уповноважений прокурор (а.с.8), матеріали якого обвинувачений отримав з дотриманням строку встановленого ч. 2 ст. 307 КПК України (а.с.130).

Досудовим розслідування встановлено, що відповідно до указу Президента України від 24.02.2022 року №69/2022 солдат ОСОБА_4 (надалі ОСОБА_4 ), який прибув із ІНФОРМАЦІЯ_2 , 04.08.2023 року призваний на військову службу за призовом під час мобілізації та призначений на посаду солдата стрільця-санітара 1 піхотного відділення 2 піхотного взводу 1 піхотної роти військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Проходячи військову службу у вищевказаній військовій частині солдат ОСОБА_4 відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних сил України повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і Законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Згідно зі п.п. 1, 3 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Згідно з указом Президента України №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, воєнний стан в Україні запроваджено із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб та в подальшому продовжено по теперішній час. Таке рішення було ухвалено у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану".

У ст. 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" передбачено, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Про введення в дію воєнного стану солдату ОСОБА_4 достеменно було відомо, оскільки указ Президента України №64/2022 оголошено за допомогою засобів масової інформації та доведено до населення країни.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 03.10.2023 року №82 солдат ОСОБА_4 вибув у відпустку за сімейними обставинами по місцю проживання в АДРЕСА_1 , терміном на 10 діб з 04.10.2023 по 13.10.2023 року.

Згідно з відпускного квитка від 03.10.2023 року №46 солдат ОСОБА_4 зобов`язаний з`явитися до місця служби у розташування військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) 14.10.2023 року.

Однак, солдат ОСОБА_4 , будучи обізнаним із вище зазначеними вимогами законодавства, у тому числі в умовах воєнного стану, діючи з прямим умислом, а саме усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без відповідних дозволів командирів та начальників, за відсутності законних підстав та поважних причин, в умовах воєнного стану, 14.10.2023 року вчасно не прибув до розташування військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) після завершення відпустки, та незаконно перебував поза її розташуванням по 17.09.2024 року, проводячи службовий час на власний розсуд за місцем свого проживання у АДРЕСА_1 .

Окрім цього, ОСОБА_4 , в порушення вимог Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №622 від 2.08.1998 року (з наступними змінами), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 07.10.1998 року за № 637/3077, Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 року № 576 (з наступними змінами і доповненнями), діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, без передбаченого законодавством дозволу, за невстановлених досудовим розслідування місці та часі, а також за невстановлених обставин незаконно придбав 35 боєприпасів до нарізної вогнепальної зброї калібру 5.45 мм, після чого, за невстановлених досудовим розслідування обставин та часі переніс їх до житлового будинку за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , де незаконно їх зберігав до 29.05.2024 року, які у подальшому цього ж дня, виявлено та вилучено працівниками Верховинського районного відділення поліції ГУНП в Івано-Франківській області під час проведення санкціонованого обшуку за вищевказаною адресою.

Ухвалою слідчого судді Верховинського районного суду від 17.09.2024 року застосовано до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та фактично проживаючого у АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на 27 днів, а саме до 13.10.2024 року включно, з утриманням у Державній установі "Івано-Франківська установа виконання покарань (№ 12)". Одночасно визначено запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 151400 гривень, що відповідає 50 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб (станом на 01 січня 2024 року) для забезпечення виконання ним обов`язків, визначених КПК України (а.с.117-121).

Овинувальний акт щодо ОСОБА_4 за ч.5 ст.407, ч.1 ст.263 КК України поступив до Верховинського районного суду Івано-Франківської області 01.10.2024 року (а.с.139).

У судовому засіданні по даній справі 04.10.2024 року прокурор приймає участь поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та кваліфікованого електронного підпису, а обвинувачений - з приміщення ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань №12».

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 приймає участь у судовому засіданні в приміщенні Верховинського районного суду Івано-Франківської області.

У судовому засіданні прокурор підтримав заявлене клопотання про продовження строку тримання під вартою.

Обвинувачений та його захисник заперечували щодо продовження строку тримання під вартою, клопотали про застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.

Заслухавши думки учасників судового розгляду, слідчий суддя приходить до таких висновків.

01.10.2024 року до Верховинського районного суду Івано-Франківської області поступив обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні № 0000220 від 06.03.2024 року відносно ОСОБА_4 за ч.5 ст.407, ч.1 ст.263 КК України (а.с.139).

Автоматизований розподіл між суддями Верховинського районного суду 01.10.2024 року не відбувся, оскільки у судді ОСОБА_7 закінчився та не розпочався період повноважень, суддю ОСОБА_8 виключено з розподілу згідно зі забороною призначення перед відпусткою, суддя ОСОБА_1 брала участь у цьому кримінальному провадженні як слідчий суддя під час досудового розслідування (а.с.140).

Таким чином, строк тримання під вартою ОСОБА_4 закінчується 13.10.2024 року включно, обвинувальний акт щодо нього за ч.5 ст.407, ч.1 ст.263 КК України поступив до Верховинського районного суду Івано-Франківської області, однак призначити підготовче судове засідання у даному кримінальному провадженні до закінчення вищевказаного строку тримання під вартою немає можливості.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини» внормовано питання застосування/продовження запобіжного заходу на стадії, коли обвинувальний акт надійшов до суду, але до початку підготовчого судового засідання закінчується строк дії запобіжного заходу, застосований до обвинуваченого, та це питання віднесено до повноважень слідчого судді. Зокрема, цим законом ст. 199 КПК України доповнено ч. 6, відповідно до якої у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше за п`ять діб до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

У ч. 5 ст. 199 КПК України встановлено, що розгляд клопотання про продовження строку тримання під вартою здійснюється згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Зі змісту ч. 3 та ч. 5 ст. 199, ст. 184 КПК України вбачається, що у ході розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою прокурор повинен довести наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ч. 2 ст.177 КПК України, а також, що існують обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, й обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Прокурором було доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочинів, передбачених ч.5 ст.407,ч.1 ст.263 КК України, при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою (а.с.117-121). При цьому слідчий суддя звертає увагу, що перелік доказів зібраних під час досудового розслідування, та які долучені до матеріалів клопотання щодо підтвердження обставин, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри, є вагомим, однак слідчий суддя вважає, що більш детальну оцінку вказаним доказам надається судом у ході судового розгляду під час вивчення змісту цих доказів та під час перебування в нарадчій кімнаті при прийнятті остаточного рішення у даному кримінальному провадженні, однак на даній стадії судового провадження, на думку слідчого судді, цього достатньо для вирішення питання щодо продовження обвинуваченому запобіжного заходу, про який йдеться у клопотанні прокурора.

Також при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 було доведено наявність ризику, передбаченого у п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування (а.с.117-121).

Зокрема, ризик переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду доводився тим, що він, перебуваючи в статусі підозрюваного під час здійснення досудового розслідування в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000220 від 06.03.2024 року, переховувався від органу досудового розслідування, в зв`язку з чим з 02.08.2024 року по 17.09.2024 року був оголошеним в розшук (а.с.75-76), а також щодо нього слідчим суддею надавався 02.08.2024 року дозвіл на затримання з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (а.с.108-109).

Крім того, підозрюваний ОСОБА_4 під час розгляду клопотання про обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у судовому засіданні вказав, що йому було відомо від дружини, що його викликає слідчий у зв`язку з тим, що він не повернувся до військової частини та зберігав патрони. Його затримали працівники поліції в с.Шибене Верховинського району, де він працював неофіційно і де, як йому відомо, знаходиться прикордонна застава, оскільки недалеко розташований українсько-румунський кордон. Також на підставі ч. 4 ст. 193 КПК України слідчий суддя з власної ініціативи заслухав, як свідка, ОСОБА_9 , яка є дружиною підозрюваного, яка пояснила, що їй дійсно працівники поліції вручили три або чотири рази виклики для її чоловіка щодо його явки до поліції, про що вона повідомляла останнього. Їй відомо, що чоловік не повернувся до військової частини, бо у них захворіла старша дитина, з якою вона перебувала в лікарні, у той час чоловік був удома з молодшою дитиною, яка є інвалідом, однак медичного висновку про інвалідність дитини у них немає.

Наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує прокурор, слідчий, є достатнім для застосування слідчим суддею запобіжного заходу (ст.194 КПК України).

На час розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 не зменшилися ризики, на підставі яких йому було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, тому слідчий суддя приходить до висновку, що ризик, передбачений п.1 ч.1 ст. 177 КПК України продовжує існувати.

У судовому засіданні у ході розгляду клопотання про продовження ОСОБА_4 строку тримання під вартою прокурором доведено обставини, про неможливість запобігання наведеним ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу крім запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Слідчий суддя вважає, що жоден інший, більш м`який запобіжний захід не здатен запобігти вказаним ризикам, оскільки, як вбачається в ч.8 ст.176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 КК України, застосовується виключно запобіжний захід у виді тримання під вартою.

З огляду на викладене, слідчий суддя прийшов до переконливого висновку, що клопотання прокурора необхідно задовольнити та продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до проведення підготовчого судового засідання за обвинувальним актом про обвинувачення ОСОБА_4 за ч.5 ст.407,ч.1 ст.263 КК України, але не більше, ніж на 60 днів, оскільки більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст. 176 КПК, не зможуть забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків, а також забезпеченню спробам переховування від суду, а тому у такому разі не буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства.

Оскільки клопотання про продовження строку тримання під вартою розглядається за правилами передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, то слід враховувати вимоги ч.3 ст.183 КПК України, відповідно до якої слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченою частиною четвертою цієї статті. У свою чергу в ч.4 ст. 183 КПК України передбачено випадки, коли слідчий суддя не зобов`язаний, але має право визначити розмір застави у кримінальному провадженні, тобто змістом цієї норми не заборонено визначати розмір застави підозрюваному при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Одночасно слідчий суддя звертає увагу, що Законом України № 3902-IX від 20.08.2024 року, що набрав чинності 07.09.2024 року, доповнено ст.401 КК України частиною 5, відповідно до якої особа, яка під час дії воєнного стану вперше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтями 407, 408 цього Кодексу, може бути звільнена від кримінальної відповідальності в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, якщо вона добровільно звернулася із клопотанням до слідчого, прокурора, суду про намір повернутися до цієї або іншої військової частини або до місця служби для продовження проходження військової служби та за наявності письмової згоди командира (начальника) військової частини (установи) на продовження проходження такою особою військової служби.

Враховуючи вищевказане, слідчий суддя вважає за необхідне визначити розмір застави ОСОБА_4 .

Слідчий суддя звертає увагу, що прокурор у своєму клопотанні про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 клопотав одночасно визначити альтернативний запобіжний захід у виді застави 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні акцентував увагу, що вищевказаний розмір застави є завідомо непомірним для його підзахисного, оскільки його сім`я є малозабезпеченою та потребує матеріальної допомоги, що стверджується актом обстеження матеріально-побутових умов (а.с.144-146).

Заслухавш думку учасників справи, слідчий суддя наголошує, що відповідно до ч. ч. 4,5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу; розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього та визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину ( ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, передбачених ч.5 ст.407, ч.1 ст.263 КК України), - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави, у випадку відсутності на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні ( п. 78 рішення ЄСПЛ від 28.09.2010 у справі "Мангурас проти Іспанії").

Враховуючи вищевказане, слідчий суддя вважає, що визначення обвинуваченому ОСОБА_4 застави в кількості 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить середній рівень розміру застави, визначеного законом для тяжких злочинів (мінімальний рівень 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, максимальний рівень - 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, середній рівень застави визначається слідчим суддею шляхом віднімання мінімального рівня застави від її максимального рівня (80-20=60), діленням різниці пополам (60/2=30) та додавання цієї частки до мінімального рівня застави (30+20=50 розмірів), може гарантувати виконання останнім покладених на нього обов`язків та є не завідомо непосильним для нього.

У ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2024 рік» установлено у 2024 році прожитковий мінімум працездатних осіб: з 1 січня 3028 гривень.

Враховуючи вищезазначене, слідчий суддя приходить до висновку щодо визначення застави обвинуваченому ОСОБА_4 у розмірі 151400 гривень, що відповідає 50 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб (станом на 01 січня 2024 року) та узгоджується зі змістом ст. 182 КПК України.

Окрім цього, застосовуючи щодо підозрюваного альтернативний запобіжний захід у виді застави, який може бути внесений у будь-який момент, суд вважає за необхідне відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти на нього такі обов`язки:

1) прибувати до визначеної службової особи - слідчого, прокурора або суду із визначеною періодичністю;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

4) утримуватись від спілкування зі свідками в даному кримінальному провадженні;

5) не відвідувати бари, кафе, ресторани та інші місця, в яких продаються спитрні напої;

6) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд та в`їзд в Україну.

Згідно з ч. 7 ст. 194 КПК України, зазначені обов`язки покладаються на підозрюваного/обвинуваченого на строк не більше двох місяців.

Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК України, підозрюваний/обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної слідчим суддею, судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного/обвинуваченого під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131, 132, 176-178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 199,200, 205, 309, 369-372, 532, 534 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Івано-Франківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони про продовження строку тримання під вартою задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тримання під вартою на строк до проведення судом підготовчого судового засідання за обвинувальним актом про його обвинувачення за ч.5 ст.407,ч.1 ст.263 КК України, але не більше, ніж на 60 (шістесят) днів, тобто до 03.12.2024 року включно.

Тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 здійснювати в Державній установі "Івано-Франківська установа виконання покарань № 12".

У разі не обрання судом у підготовчому судовому засіданні на підставі обвинувального акта та доданих до нього документів у кримінальному провадженні про обвинуваченняОСОБА_4 вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.407,ч.1 ст.263 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою він підлягає негайному звільненню з Державної установи "Івано-Франківська установа виконання покарань № 12".

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що відповідно до ч.5 ст.401 КК України особа, яка під час дії воєнного стану вперше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст. 407 цього Кодексу, може бути звільнена від кримінальної відповідальності в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, якщо вона добровільно звернулася із клопотанням до слідчого, прокурора, суду про намір повернутися до цієї або іншої військової частини або до місця служби для продовження проходження військової служби та за наявності письмової згоди командира (начальника) військової частини (установи) на продовження проходження такою особою військової служби.

Одночасно визначити запобіжний захід у вигляді застави для забезпечення виконання ОСОБА_4 обов`язків, визначених КПК України.

Визначити заставу в розмірі 151400 (сто п`ятдесят одна тисяча чотириста) гривень, що відповідає 50 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб (станом на 01 січня 2024 року) у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на такий депозитний рахунок: одержувач - ТУ ДСА України в Івано-Франківській області, код - 26289647, банк одержувача - ДКСУ м. Київ, МФО - 820172, р/р (IBAN) - UA0002265.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу в розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали на строк до проведення судом підготовчого судового засідання за обвинувальним актом про його обвинувачення за ч.5 ст.407,ч.1 ст.263 КК України, але не більше, ніж впродовж 60 (шістесят) днів, тобто до 03.12.2024 року включно.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 у разі внесення застави такі обов`язки:

1) прибувати до визначеної службової особи - слідчого, прокурора або суду із визначеною періодичністю;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

4) утримуватись від спілкування зі свідками в даному кримінальному провадженні;

5) не відвідувати бари, кафе, ресторани та інші місця, в яких продаються спиртні напої;

6) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд та в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків, покладених слідчим суддею, у разі внесення застави визначити на строк до проведення судом підготовчого судового засідання за обвинувальним актом про обвинувачення ОСОБА_4 за ч.5 ст.407,ч.1 ст.263 КК України, але не більше, ніж на 60 (шістесят) днів, тобто до 03.12.2024 року включно.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує її внесення має бути наданий уповноваженій службовій особі Державної установи "Івано-Франківська установа виконання покарань № 12".

Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа Державної установи "Івано-Франківська установа виконання покарань № 12" негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_4 з-під варти та повідомити Верховинський районний суд Івано-Франківської області.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, він зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані зі застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави ОСОБА_4 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурорів, що здійснюють процесуальне керівництво.

Копію ухвали направити до Державної установи "Івано-Франківська установа виконання покарань № 12" для виконання в частині утримання обвинуваченого ОСОБА_4 .

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_10