Провадження № 1-в/202/386/2024
УХВАЛА

Іменем України

15 жовтня 2024 року Індустріальнийрайонний суд м. Дніпропетровська

ускладі: головуючоїсудді - ОСОБА_1

за участю прокурора ОСОБА_2

секретаря ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро подання начальника Індустріального районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області щодо ОСОБА_4 про звільнення від покарання у випадках, передбаченими ч. 2, 3 ст. 74 КК України, а також ознайомившись з матеріалами справи, -

В С Т А Н О В И В:

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшло подання щодо приведення вироку Індустріального районного суду м. Дніпропетровська суду від 27.12.2023 року, яким засуджено ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 190 КК України у відповідність до вимог закону.

Відповідно до наведених у поданні мотивів, Законом України від 18.07.2024 року №3886-IX декриміналізовано діяння, за яке ОСОБА_4 засуджено вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27.12.2023 за ч. 1 ст. 190 КК України, оскільки вартість майна, що є предметом правопорушення, згідно зі ст.51 КУпАП у редакції даного закону відповідає дрібній крадіжці, що має наслідком притягнення до адміністративної відповідальності та не є кримінально каранним. Зважаючи на викладене, начальник Індустріального районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області просить привести вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27.12.2023 у відповідність до Закону №3886-ІХ від 18.07.2024, звільнивши засудженого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ч.2 ст.74 КК України.

Представник органу пробації в судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Прокурор у судовому засіданні при вирішенні подання покладався на розсуд суду.

Засуджений до судового засідання не з`явилася, будучи повідомленою про час та місце розгляду справи належним чином.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши думку учасників судового провадження, суд вважає подання обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Пунктом 13 частини 1 статті 537 КПК України передбачено, що під час виконання вироків суд відповідно до ч.2 ст.539 цього Кодексу має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч.ч.2, 3 ст.74 КК України.

Положеннями ч.ч.1, 6 ст.3 КК України визначено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права, при цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 №3886-IX (далі Закон №3886-ІХ), який набрав чинності 09.08.2024, встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян є дрібним викраденням чужого майна, за яку настає відповідальність за ст.51 КУпАП.

Згідно з п.5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року та дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

За змістом вищезазначених норм, зміни до законодавства, внесені Законом №3886-IX, призвели до часткової декриміналізації діянь, зокрема передбачених ст.190 КК України, оскільки скасовують кримінальну відповідальність у разі заподіяння внаслідок правопорушення меншої матеріальної шкоди у вигляді вартості викраденого майна, ніж встановлено верхньою межею диспозиції ч.2 ст.51 КУпАП в розмірі 2 неоподаткованих мінімумів доходів громадяна.

Так, за змістом вироку Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27.12.2023 року, правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 190 КК України, було вчинене ОСОБА_4 08.12.2023 року, а вартість майна предмету правопорушення становить 535,42 грн., що не перевищує 2 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

Статтею 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Частиною 1 статті 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до вимог ч.2 ст.74 КК України, особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Таким чином, зважаючи на те, що Закон №3886-IX поліпшує становище засудженого, оскільки усуває караність вчиненого ним діяння, суд вважає вказаний закон таким, що має зворотну дію у часі та підлягає застосуванню у порядку, передбаченому ч.2 ст.74 КК України.

Таким чином ОСОБА_4 підлягає звільненню від призначеного судом покарання за вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27.12.2023 року.

Керуючись ст. 537, 539 КПК України, -

у х в а л и в:

Подання начальника Індустріального районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області задовольнити.

На підставі ч.2 ст.74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від покарання, призначеного за вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27.12.2023 року за ч. 1 ст. 190 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння.

Апеляційна скарга на ухвалу суду можебути подана протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуюча: ОСОБА_1