Провадження № 1-кс/204/2706/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2024 року слідчий суддя Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , ознайомившись з матеріалами клопотання захисника ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , про негайне звільнення особи з незаконного затримання, застосування до неї примусових дій та притягнення винних особі до відповідальності, в порядку ст. 206 КПК України,-

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська 01 листопада 2024 надійшло клопотання захисника ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , про негайне звільнення особи з незаконного затримання, застосування до неї примусових дій та притягнення винних особі до відповідальності, в порядку ст. 206 КПК України. Вказане клопотання передано слідчому судді ОСОБА_1 04.11.2024 року. В обґрунтування клопотання зазначено, що 31.10.2024 року близько 7.00 години ранку, в районі вулиці Надії Алексєєнко ОСОБА_3 , був незаконно затриманий представниками ТЦК, без належних на те правових підстав та насильно доставлено до Центрально-Чечеловського ТЦК за адресою, АДРЕСА_1 . Приблизно до 11.00 години дня він був на зв`язку і повідомив, що їх тримали спочатку у приміщенні, потім на подвір`ї ТЦК, погрозами змушуючи до проходження ВЛК. Після того його відвезли до лікарні №7, де він відмовився проходити ВЛК. Після того, як він відмовився від проходження ВЛК, його знов привезли до ТЦК, та силоміць відібрали телефон, погрожуючи тим, що сюди привезуть лікарів і за нього пройдуть ВЛК фактично без його участі. Викликано поліцію щодо вищезазначених порушень. Однак працівників поліції, не допустили до ОСОБА_3 . На прохання поліції, вийшов лише представник ТЦК, який назвався ОСОБА_4 і повідомив, що ОСОБА_3 , дійсно затриманий у зв`язку з мобілізацією. Адвоката не допустили до клієнта. На питання до представника ТЦК стосовно підстав для затримання та фактично тримання ОСОБА_3 , під вартою, наявності протоколу затримання, повідомили, що з адвокатом ніхто спілкуватися не буде. Матері та дружині, які просили повідомити відомості стосовно затриманого, представник ТЦК повідомив, що його будуть тримати до тих пір, поки він не погодиться пройти ВЛК. І що в їхніх інтересах переконати його пройти ВЛК, інакше ВЛК буде пройдена без нього. Для того, щоб родичі переконали затриманого пройти ВЛК, їх погодилися допустити до нього на побачення. До цього він в розшуку не перебував, службу в армії ніколи не проходив та присягу не давав, має підстави для мобілізаційної відстрочки, однак документи на отримання відстрочки знаходяться на стадії дооформлення. Таким чином, відбулися та продовжують відбуватися такі порушення: Незаконне затримання та обмеження свободи, Обмеження права на адвоката та зв`язок з рідними, Примус до проходження ВЛК під загрозою насильства та відправки на фронт, Нелюдські умови утримання. У зв`язку з наведеними просить суд визнати затримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,незаконним; зобов`язати представників ІНФОРМАЦІЯ_2 негайно доставити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до суду для розгляду цього клопотання; звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під незаконного утримання у ІНФОРМАЦІЯ_2 ; зобов`язати припинити будь-яке примусове застосування сили до мого клієнта для проходження військової лікарської комісії; вжити заходів щодо притягнення винних осіб до відповідальності за незаконні дії, вчинені щодо мого клієнта; зобов`язати ТЦК повернути відібраний у ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 мобільний телефон.

Дослідивши клопотання, приходжу до висновку про наявність правових підстав для відмови у відкритті провадження за цим клопотанням, виходячи з наступного.

Так, відповідно до вимог, п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, слідчий суддя здійснює судовий контроль за дотриманням прав, свобод та осіб виключно у кримінальному провадженні.

Кримінальне провадження це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (п.10 ч.1 ст.3 КПК України).

Положеннями ч. 3 ст. 26 КПК України, передбачено, що слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 206 КПК України, кожен слідчий суддя, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 206 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Тримання під вартою є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, пов`язаним із позбавленням особи свободи, і полягає в примусовій ізоляції підозрюваного, обвинуваченого шляхом поміщення його в установи тримання під вартою на певний строк із підпорядкуванням вимогам режиму цих установ.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про попереднє ув`язнення» (зі змінами та доповненнями), підставою для попереднього ув`язнення є вмотивоване рішення суду про обрання як запобіжного заходу тримання під вартою або про застосування тимчасового чи екстрадиційного арешту, винесене відповідно до Кримінального і Кримінального процесуального кодексів України та/або рішення компетентного органу іноземної держави у випадках, передбачених законом, рішення суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на прохання Міжнародного кримінального суду про тимчасовий арешт або про арешт і передачу, а також постанова прокурора, прийнята у випадках та порядку, передбачених статтею 615 КПК України.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про попереднє ув`язнення» (зі змінами та доповненнями) установами для тримання осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою або до яких застосовано тимчасовий чи екстрадиційний арешт, є слідчі ізолятори Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахти Військової служби правопорядку у Збройних Силах України. В окремих випадках, що визначаються потребою в проведенні слідчих дій, ці особи можуть перебувати в ізоляторах тимчасового тримання.

Отже, відповідно до ч. 1 ст. 206 КПК України та Закону України «Про попереднє ув`язнення» (зі змінами та доповненнями) слідчий суддя може зобов`язати орган державної влади чи службову особу додержатися прав такої особи, якщо вона тримається під вартою в слідчому ізоляторі Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахті Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, чи ізоляторі тимчасового тримання.

Як вбачається зі змісту клопотання, захисник ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді з клопотанням, в порядку ст. 206 КПК України, в якій просить звільнити ОСОБА_3 , оскільки він незаконно утримується у ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до ч. 2 ст. 206 КПК України, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

З аналізу ст. 206 КПК України, можна зробити висновок, що слідчий суддя забезпечує дотримання прав особи, яка тримається під вартою органом державної влади чи службовою особою, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку.

Глава 18 КПК України, ст. 206 КПК України, регламентує відносини під час досудового розслідування, а саме запобіжні заходи, затримання особи.

Із клопотання захисника ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , не вбачається, що правовідносини виникли на підставі норм КПК України, тобто не встановлено, що ОСОБА_3 , затримали уповноважені на те органи в порядку, визначеному Кримінальним процесуальним законодавством України.

Указом Президента України № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 р. у зв`язку з військовою агресією росії проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до ч. 2 ст.102, п. п. 1, 17, 20 ч. 1 ст.106 Конституції України, оголошено про проведення загальної мобілізації в тому числі на території Дніпропетровської області.

При цьому, зобов`язано місцеві органи виконавчої влади у взаємодії з територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, за участю органів місцевого самоврядування та із залученням підприємств, установ та організацій усіх форм власності, фізичних осіб - підприємців організувати та забезпечити в установленому порядку своєчасне оповіщення і прибуття громадян, які призиваються на військову службу, прибуття техніки на збірні пункти та у військові частини, а також здійснення призову військовозобов`язаних, резервістів на військову службу, їх доставки до військових частин та установ Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України.

Відповідно до вимог ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» в редакції закону від 18.05.2024 р. з наступними змінами і доповненнями, під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів Служби зовнішньої розвідки України відповідний підрозділ Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язаних Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Виключний перелік рішень, дій чи бездіяльності, які можуть бути оскаржені до слідчого судді на стадії досудового розслідування, встановлений ст. 303 КПК України.

Виходячи з обставин клопотання та вищевказаних правових норм, слідчий суддя приходить до висновку, що затримання громадянина працівниками ІНФОРМАЦІЯ_3 , утримання його без відповідного судового рішення, не підлягає оскарженню до слідчого судді, оскільки такі правовідносини врегульовані чинним законодавством про мобілізацію та мобілізаційну підготовку, а у разі, якщо такі дії мають ознаки кримінального правопорушення відповідними нормами Закону України «Про Державне бюро розслідувань» та ст. 214 КПК України.

Таким чином, у слідчого судді відсутні повноваження, визначені КПК України, для з`ясування підстав позбавлення волі особи у інших випадках, не пов`язаних із сферою дії Кримінального процесуального закону. Якщо особу затримано або її позбавлено волі сторонніми особами, без відповідних правових підстав, то має місце вчинення кримінального правопорушення, тому зацікавлені особи мають право подати скаргу до відповідних правоохоронних органів.

Положеннями Кримінального процесуального Кодексу України не врегульовано питання щодо відмови у відкритті провадження за скаргою, яке подане в порядку ст. 206 КПК України.

Згідно ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою ст. 7 цього Кодексу.

Так, ч. 4 ст. 304 КПК України, передбачено, що слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо клопотання подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що наявні правові підстави для відмови у відкритті провадження за поданим клопотанням.

Керуючись ст. ст.7,8,9,206,304,309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У відкритті провадження за клопотанням захисника ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , про негайне звільнення особи з незаконного затримання, застосування до неї примусових дій та притягнення винних особі до відповідальності, в порядку ст. 206 КПК України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1