Справа № 215/1825/24
УХВАЛА

28 серпня 2024 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу

у складі:головуючого судді ОСОБА_1

з участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у підготовчомусудовому засіданні кримінальне провадження № 0000126 щодо обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 357КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні суду перебуває обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 .

У судовому засіданні прокурором заявлено письмове клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому, посилаючись на те, що необхідно провести судовий розгляд справи, враховуючи відсутність соціальних зв`язків і постійного джерела доходу обвинуваченого, тяжкість і суспільну небезпеку злочину, наявність судимостей, суворо міру покарання, негативні характеризуючі данні про його особу, через продовження існування ризиків вчинення нового злочину, та ухилення від суду .

Обвинувачений і захисник заперечували щодо клопотання, просили змінити запобіжний захід на більш мякий, посилались на наявність житла в обвинуваченого, відсутність ризиків, наявність протиправних дій працівників поліції під час розслідування провадження, а також просили враховувати останні зміни до законодавства щодо розміру шкоди, необхідного для притягнення до відповідальності за крадіжку майна.

Заслухавши сторін, суд дійшов таких висновків.

Згідно ст.315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Згідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, зазначеним у п. п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї, ст.178 КПК.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, зокрема у справах «Харченко проти України», «Єлоєв проти України», "Фельдман проти України", "Ходорковський проти Росії", "Сааді проти Сполученого Королівства", "Кавала проти Туреччини" , п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - право на перегляд матеріально-правових і процесуальних умов, які, з погляду Конвенції, є суттєвими для забезпечення законності позбавлення свободи, означає необхідність перевірки не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а також мети, з якою застосовувалися затримання та подальше тримання під вартою. При цьому рішення суду про продовження строку тримання під вартою, не може базуватися на первісних підставах, що слугували для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Суд має з`ясувати можливість застосування до особи, яка тримається під вартою, будь-яких альтернативних більш м`яких запобіжних заходів замість тримання під вартою. Дотримання принципу пропорційності між важливістю негайного виконання зобов`язання, та важливістю забезпечення права на свободу є необхідним в демократичному суспільстві.

Основним принципом є те, що жодне затримання, яке є свавільним, не може бути сумісним із п. 1 ст. 5, а поняття свавілля у п. 1 ст. 5 виходить за рамки невідповідності національному законодавству. Отже позбавлення волі може бути за внутрішнім законодавством, але все-таки свівільним і, таким чином, суперечити Конвенції.

Поняття свавілля, на думку Євросуду, певною мірою змінюється залежно від типу затримання. Суд зазначив, що свавілля може виникнути, коли: є елемент несумлінності з боку влади; наказ про затримання та виконання затримання не відповідають дійсній меті обмежень, дозволених відповідним підпунктом п. 1 ст. 5; немає зв`язку між підставою дозволеного позбавлення волі та місцем та умовами тримання під вартою; немає співвідношення пропорційності між підставою тримання під вартою та відповідним арештом.

Так, згідно ухвали слідчого судді від 15.03.2024 ОСОБА_5 було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою. У подальшому, строк дії даного запобіжного заходу неодноразово продовжувався.

Однак, на цей час обставини, на які посилався суд при обранні та продовженні обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, змінилися, тому суд вважає, що більш м`який запобіжний захід може запобігти ризикам, передбаченим п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Так, згідно обвинувального акта ОСОБА_5 раніше судимий і обвинувачується в скоєнні ряду кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України, розмір шкоди по яких є меншим двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, та кримінального проступку , передбаченого ч.1,3 ст.357 КК України. Разом з тим, 09 серпня 2024 року набрав законної сили ЗУ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-IX від 18.07.2024. Згідно зазначеного Закону ст. 51 КУпАП викладено у новій редакції відповідно до якої викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваного мінімуму доходів громадян є дрібним викрадення чужого майна .

При цьому, судом враховується і те, що тримання під вартою може бути застосовано до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину; до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки, ст.183 ч.2 КПК.

Також, слід зазначити, що ОСОБА_5 має місце постійного проживання, не працевлаштований, щодо нього в провадженні судів перебувають інші кримінальні провадження.

Згідно до ст.181 КПК України, домашній арешт може бути застосовано до особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Враховуючи наведене вище та існування ризику переховуватись від суду і вчинення іншого правопорушення, на думку суду, такий запобіжний захід як домашній арешт в повній мірі може запобігти даним ризикам.

З урахуванням вищевикладеного і оскільки по справі слід провести підготовчий розгляд, суд вважає необхідним змінити обвинуваченому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт відповідно до правил ст.181 КПК України з встановленням заборон, передбаченим ст.194 КПК України.

Керуючись ст.ст.177, 178, 181, 315 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити частково.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт строком на два місяці, тобто з 28 серпня 2024 року до 28 жовтня 2024 року .

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 такі обов`язки:

1.Не відлучатися із м.Кривого Рогу, Дніпропетровської області без дозволу суду.

2.Не залишати цілодобово місце постійного проживання по АДРЕСА_1 з 20:00 год. до 08:00 год.

3.Повідомляти суд про зміну свого місця проживання з адреси: АДРЕСА_1 на іншу адресу.

4. Утримуватися від спілкування з потерпілою, свідками, експертами по даному кримінальному провадженні;

5. Здати на зберігання до місцевих територіальних органів Державної міграційної служби України свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Контроль за виконанням ухвали доручити ВП №5 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області за місцем проживання обвинуваченого.

Роз`яснити обвинуваченому, що працівники Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Копію ухвали вручити обвинуваченому після її проголошення.

Для контролю копію ухвали направити прокурору та ВП №5 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення, та в апеляційному порядку оскарженню не підлягає .

Повний текст ухвали складено і проголошено 29.08.2024 о 12:00 год.

СУДДЯ