Справа № 632/981/24
провадження № 1-кп/632/131/24

ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2024 року м. Первомайський

Первомайський міськрайонний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000009 від 02 січня 2024 року щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровабад республіки Азербайджан, має неповну середню освіту, не одружений, до затримання не працював, інвалідності немає, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживав за адресою: АДРЕСА_2 ,

раніше судимий:

-за вироком Покровським районним судом Дніпропетровської області від 20 травня 2020 року за ч. 1 ст. 119, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України, який змінено ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 29 липня 2020 року за ч. 1 ст. 119, ч. 2 ст. 185, ч.1 ст. 70 КК України до покарання у вигляді 6 років позбавлення волі;

-за вироком Покровського районного суду Дніпропетровської області від 31 серпня 2020 за ч. 1 ст. 396 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань до призначеного судом покарання частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Покровського районного суду Дніпропетровської області від 20 травня 2020 року і остаточно призначено покарання у вигляді 6 (шести) років 6 (шести) місяців позбавлення волі;

якому висунуто обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ст. 391 КК України, -

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3 огли, -

ВСТАНОВИВ:

І. Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним.

Суд визнав доведеним, що обвинувачений ОСОБА_3 огли, будучи особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, та за порушення режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу (одиночної камери) вчинив злісну непокору законним вимогам адміністрації установи виконання покарань, за таких обставин.

Так, обвинувачений-засуджений ОСОБА_3 огли востаннє засуджений 31 серпня 2020 року Покровським районним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 396 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань до призначеного судом покарання частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Покровського районного суду Дніпропетровської області від 20 травня 2020 року і остаточно призначено покарання у вигляді 6 (шести) років 6 (шести) місяців позбавлення волі. Із 30 листопада 2021 року відбував покарання в державній установі «Первомайська виправна колонія (№ 117)».

По прибуттю у вищевказану виправну колонію, 30 листопада 2021 року обвинуваченому-засудженому ОСОБА_3 огли роз`яснені під підпис його права і обов`язки засудженого, відповідно до ст. ст. 103, 107, 110, 113, 133 КВК України. Також, останнього попереджено про відповідальність за їх порушення, а також під підпис роз`яснені вимоги ст. ст. 391, 392, 393 КК України.

За час відбування покарання в місцях позбавлення волі обвинувачений-засуджений ОСОБА_3 огли систематично та злісно порушував встановлений режим відбування покарання, у зв`язку з чим має 16 дисциплінарних стягнень, з яких: 5 попереджень, 3 догани, 3 суворі догани, 4 рази поміщався до дисциплінарного ізолятору та 1 раз переводився до приміщення камерного типу строком на 1 місяць на підставі ухвали Первомайського міськрайонного суду Харківській області від 23 листопада 2023 року - за невиконання встановлених законодавством вимог представника адміністрації установи виконання покарань.

Разом з цим, після відбуття вищенаведеного стягнення - переведення до приміщення камерного типу, обвинувачений - засуджений ОСОБА_3 . огли продовжив порушувати встановлений режим відбуття покарання, у зв`язку з чим, постановою начальника державної установи «Первомайська виправна колонія (№ 117)» від 27 грудня 2023 року № 87, за невиконання встановлених законодавством вимог персоналу установи, неввічливе ставлення по відношенню до представників адміністрації установи виконання покарань, вживання нецензурних та жаргонних слів, до обвинуваченого-засудженого ОСОБА_3 . огли застосовано стягнення у виді переведення до дисциплінарного ізолятора установи на строк 14 діб.

Перебуваючи в ДІЗО, обвинувачений-засуджений ОСОБА_3 . огли, відповідно до пунктів 3.4, 3.5 додатку 20 пункту 2 розділу ХVIІІ Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 28.08.2018 № 2823/5 (далі Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань), яким передбачено, що прибирання камер дисциплінарного ізолятора проводиться засудженими, які в них тримаються, почергово за графіком, згідно із графіком чергувань по камерах засуджених, які утримуються у ДІЗО та ПКТ, затверджений виконуючим обов`язки начальника державної установи «Первомайська виправна колонія (№ 117)», відповідно до додатку № 20 до Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань (пункт 2 розділу XVIII), повинен був, зокрема, 30, 31 грудня 2023 року та 01 січня 2024 року здійснити прибирання в камері ДІЗО № 1 та здійснювати прибирання прогулянкового дворику № 1.

30 грудня 2023 року о 10-05 год. обвинувачений-засуджений ОСОБА_3 огли будучи особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, та за порушенням вимог режиму відбування покарання протягом року була піддана стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу, закінчив прогулянку у прогулянковому дворику № 1 дисциплінарного ізолятора державної установи «Первомайська виправна колонія (№ 117)». Оскільки вказаний дворик потребував прибирання, цього ж дня без відриву у часі, начальником відділення СПС державної установи «Первомайська виправна колонія (№ 117)» ОСОБА_5 , який є представником адміністрації установи виконання покарань (відповідно до наказу начальника вказаної установи від 01 вересня 2020 року за №124/ОС-20 призначений на посаду начальника відділення соціально-психологічної служби відділу соціально-виховної та психологічної роботи), та відповідно до п. 2.5 посадової інструкції начальника відділення соціально-психологічної служби відділу соціально-виховної та психологічної роботи від 01 червня 2023 року № 10/5-33 наділений правом вимагати виконання засудженими встановленого в установі розпорядку дня та дотримання режиму відбування покарання, та в силу свого посадового становища має право пред`являти таку вимогу, висловив обвинуваченому-засудженому ОСОБА_3 . огли законну вимогу приступити до виконання обов`язку чергового камери з прибирання вказаного прогулянкового дворика ДІЗО, у якому обвинувачений-засуджений ОСОБА_3 огли здійснював прогулянку один, та який останній зобов`язаний прибирати, відповідно до вимог ч. 3 ст. 107 КВК України, п. 2 розділ XVIII, абз. 15 п. 6 розділу XXІ та п. п. 3.4, 3.5 додатку 20 (п. 2 розд. XVIII) Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 28.08.2018 № 2823/5, а також графіку чергувань по камерах засуджених, які утримуються у ДІЗО та ПКТ, затвердженого виконуючим обов`язки начальника державної установи «Первомайська виправна колонія» (№ 117)», з якими обвинувачений-засуджений був ознайомлений.

При цьому, обвинувачений-засуджений ОСОБА_3 огли мав реальну можливість виконати вказаний обов`язок, оскільки мав задовільний стан здоров`я, був взутий та вдягнений по сезону і забезпечений необхідним інвентарем.

Незважаючи на вказану законну вимогу представника адміністрації установи ОСОБА_5 , обвинувачений-засуджений ОСОБА_3 , достовірно знаючи про свій обов`язок провести прибирання прогулянкового дворика дисциплінарного ізолятора № 1 після прогулянки у ньому, усвідомлюючи законність висунутої вимоги представника адміністрації установи виконання покарань та розуміючи відповідальність за її невиконання, маючи реальну можливість виконати вказану законну вимогу, умисно, відкрито, демонстративно, зухвало, в категоричній формі з мотиву протиставлення себе адміністрації установи та встановленому порядку відбування покарання, з метою ухилення від виконання обов`язків засудженого та демонстрації таким чином своєї зверхності щодо представників адміністрації установи та інших засуджених, безпричинно злісно відмовився виконувати законну вимогу представника адміністрації установи виконання покарань - ОСОБА_5 , а саме, виконувати свій обов`язок чергового камери з прибирання прогулянкового дворика № 1 ДІЗО установи. На повторну вимогу представника адміністрації установи виконання покарань - ОСОБА_5 провести прибирання прогулянкового дворика № 1 ДІЗО, обвинувачений-засуджений ОСОБА_3 огли знову відмовився від виконання своїх обов`язків. При цьому, представник адміністрації установи виконання покарань - ОСОБА_5 роз`яснив обвинуваченому -засудженому ОСОБА_3 . огли положення статей 102, 103, 107, 133 КВК України та ст. 391 КК України щодо обов`язків засуджених та відповідальності за їх невиконання під розпис, і знову запропонував йому виконати обов`язок з прибирання прогулянкового дворика № 1 ДІЗО, однак обвинувачений-засуджений ОСОБА_3 огли і після цього відмовився виконати законну вимогу представника адміністрації установи виконання покарань.

Окрім цього, 31 грудня 2023 року о 10-08 год., обвинувачений-засуджений ОСОБА_3 -огли будучи особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, та за порушенням вимог режиму відбування покарання протягом року була піддана стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу, закінчив прогулянку у прогулянковому дворику № 1 дисциплінарного ізолятора державної установи «Первомайська виправна колонія (№ 117)». Оскільки вказаний дворик потребував прибирання, цього ж дня без відриву у часі начальником відділення СПС державної установи «Первомайська виправна колонія (№ 117)» майором внутрішньої служби ОСОБА_5 , вимагати виконання засудженими встановленого в установі розпорядку дня та дотримання режиму відбування покарання, та в силу свого посадового становища має право пред`являти таку вимогу, висловив обвинуваченому-засудженому ОСОБА_3 . огли законну вимогу приступити до виконання обов`язку чергового камери з прибирання вказаного прогулянкового дворика дисциплінарного ізолятора, в якому обвинувачений- засуджений ОСОБА_3 огли здійснював прогулянку один, та який останній зобов`язаний прибирати, відповідно до вимог ч. 3 ст. 107 КВК України, п. 2 розділ XVIII, абз. 15 п. 6 розділу XXІ та п. п. 3.4, 3.5 додатку 20 (п. 2 розд. XVIII) Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 28.08.2018 № 2823/5, а також графіку чергувань по камерах засуджених, які утримуються у ДІЗО та ПКТ, затвердженого виконуючим обов`язки начальника державної установи «Первомайська виправна колонія» (№ 117)», з якими обвинувачений-засуджений ОСОБА_3 огли був ознайомлений.

При цьому, обвинувачений-засуджений ОСОБА_3 огли мав реальну можливість виконати вказаний обов`язок, зокрема, мав задовільний стан здоров`я, був взутий та вдягнений по сезону і забезпечений необхідним інвентарем.

Незважаючи на вказану законну вимогу представника адміністрації установи виконання покарань ОСОБА_5 , обвинувачений-засуджений ОСОБА_3 , достовірно знаючи про свій обов`язок провести прибирання прогулянкового дворика дисциплінарного ізолятора № 1 після прогулянки у ньому, усвідомлюючи законність висунутої вимоги представника адміністрації установи виконання покарань та розуміючи відповідальність за її невиконання, маючи реальну можливість виконати вказану законну вимогу, умисно, відкрито, демонстративно, зухвало, в категоричній формі з мотиву протиставлення себе адміністрації установи та встановленому порядку відбування покарання, з метою ухилення від виконання обов`язків засудженого та демонстрації таким чином своєї зверхності щодо представників адміністрації установи та інших засуджених, безпричинно злісно відмовився виконувати законну вимогу представника адміністрації установи виконання покарань ОСОБА_5 , а саме, виконувати свій обов`язок чергового камери з прибирання прогулянкового дворика № 1 ДІЗО установи. На повторну вимогу представника адміністрації установи виконання покарань - ОСОБА_5 провести прибирання прогулянкового дворика № 1 ДІЗО, обвинувачений-засуджений ОСОБА_3 -огли знову відмовився від виконання своїх обов`язків. При цьому, представник адміністрації установи виконання покарань ОСОБА_5 роз`яснив обвинуваченому - засудженому ОСОБА_3 . огли положення статей 102, 103, 107, 133 КВК України та ст. 391 КК України щодо обов`язків засуджених та відповідальності за їх невиконання під розпис, і знову запропонував йому виконати обов`язок з прибирання прогулянкового дворика № 1 ДІЗО, однак обвинувачений - засуджений ОСОБА_3 огли і після цього відмовився виконати законну вимогу представника адміністрації установи.

Також, 01 січня 2024 року о 10-03 год., обвинувачений - засуджений ОСОБА_3 огли будучи особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, та за порушенням вимог режиму відбування покарання протягом року була піддана стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу, закінчив прогулянку у прогулянковому дворику № 1 дисциплінарного ізолятора державної установи «Первомайська виправна колонія (№ 117)». Оскільки вказаний дворик потребував прибирання, цього ж дня без відриву у часі начальником відділення СПС державної установи «Первомайська виправна колонія (№ 117)» ОСОБА_5 , який є представником адміністрації установи виконання покарань (відповідно до наказу начальника вказаної установи від 01 вересня 2020 року за №124/ОС-20 призначений на посаду начальника відділення соціально-психологічної служби відділу соціально-виховної та психологічної роботи), та відповідно до п. 2.5 посадової інструкції начальника відділення соціально-психологічної служби відділу соціально-виховної та психологічної роботи від 01 червня 2023 року № 10/5-33 наділений правом вимагати виконання засудженими встановленого в установі розпорядку дня та дотримання режиму відбування покарання, та в силу свого посадового становища має право пред`являти таку вимогу, висловив обвинуваченому-засудженому ОСОБА_3 . огли законну вимогу приступити до виконання обов`язку чергового камери з прибирання вказаного прогулянкового дворика дисциплінарного ізолятора, в якому обвинувачений-засуджений ОСОБА_3 огли здійснював прогулянку один, та який останній зобов`язаний прибирати, відповідно до вимог ч. 3 ст. 107 КВК України, п. 2 розділ XVIII, абз. 15 п. 6 розділу XXІ та п. п. 3.4, 3.5 додатку 20 (п. 2 розд. XVIII) Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 28.08.2018 № 2823/5, а також графіку чергувань по камерах засуджених, які утримуються у ДІЗО та ПКТ, затвердженого виконуючим обов`язки начальника державної установи «Первомайська виправна колонія» (№ 117)», з якими обвинувачений-засуджений ОСОБА_3 огли був ознайомлений.

При цьому, обвинувачений-засуджений ОСОБА_3 огли мав реальну можливість виконати вказаний обов`язок, зокрема, мав задовільний стан здоров`я, був взутий та вдягнений по сезону і забезпечений необхідним інвентарем.

Незважаючи на вказану законну вимогу представника адміністрації установи виконання покарань ОСОБА_5 , обвинувачений-засуджений ОСОБА_3 , достовірно знаючи про свій обов`язок провести прибирання прогулянкового дворика дисциплінарного ізолятора № 1 після прогулянки у ньому, усвідомлюючи законність висунутої вимоги представника адміністрації установи виконання покарань та розуміючи відповідальність за її невиконання, маючи реальну можливість виконати вказану законну вимогу, умисно, відкрито, демонстративно, зухвало, в категоричній формі з мотиву протиставлення себе адміністрації установи та встановленому порядку відбування покарання, з метою ухилення від виконання обов`язків засудженого та демонстрації таким чином своєї зверхності щодо представників адміністрації установи та інших засуджених, безпричинно злісно відмовився виконувати законну вимогу представника адміністрації установи виконання покарань - ОСОБА_5 , а саме свій обов`язок чергового камери з прибирання прогулянкового дворика № 1 ДІЗО установи. На повторну вимогу представника адміністрації установи виконання покарань ОСОБА_5 провести прибирання прогулянкового дворика № 1 ДІЗО, обвинувачений-засуджений ОСОБА_3 огли знову відмовився від виконання своїх обов`язків. При цьому, представник адміністрації установи виконання покарань ОСОБА_5 роз`яснив обвинуваченому- засудженому ОСОБА_3 . огли положення статей 102, 103, 107, 133 КВК України та ст. 391 КК України щодо обов`язків засуджених та відповідальності за їх невиконання під розпис, і знову запропонував йому виконати обов`язок з прибирання прогулянкового дворика № 1 ДІЗО, однак обвинувачений-засуджений ОСОБА_3 огли і після цього відмовився виконати законну вимогу представника адміністрації установи.

Отже, обвинувачений - засуджений ОСОБА_3 огли, у період із 30 грудня 2023 року по 01 січня 2024 року, відбуваючи покарання у виді позбавлення волі в державній установі «Первомайська виправна колонія (№ 117)», будучи особою, яка за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу, а саме: на підставі ухвали Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 23 листопада 2023 року, виконав усі дії, які вважав за необхідне, з метою порушення режиму відбуття покарання та злісної непокори законним вимогам представника адміністрації установи виконання покарань.

Своїми умисними діями обвинувачений ОСОБА_3 огли, вчинив кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ст. 391 КК України - злісну непокору законним вимогам адміністрації установи виконання покарань особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, якщо ця особа за порушення режиму була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу (одиночної камери).

ІІ. Позиція обвинуваченого ОСОБА_3 огли щодо пред`явленого обвинувачення та висновки суду (щодо дослідження доказів).

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 огли не оспорював фактичні обставини кримінального правопорушення (дата, час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину), які викладені в обвинувальному акті. При цьому зазначив, що він хоча і народився у ОСОБА_6 , але навчався в Україні в школі, де вивчав українську мову, тому повністю розуміє висунуто обвинувачення, не оспорює правову кваліфікацію кримінального правопорушення за ст. 391 КК України, свої інтереси вважав необхідними захищати самостійно, повністю визнає свою провину.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 огли надав показання, що за час відбування покарання в місцях позбавлення волі, зокрема в умовах «Первомайська виправна колонія (№ 117)», ним неодноразово допускались порушення режиму відбування покарання, за що було застосовано дисциплінарні стягнення. Допущені порушення та застосовані дисциплінарні стягнення він не оскаржував у встановленому законом порядку. У період із 30 грудня 2023 року по 01 січня 2024 року він ( ОСОБА_3 огли), перебуваючи у ДІЗО відмовлявся виконувати законі вимоги представника адміністрації установи виконання покарань щодо прибирання дворика, за внутрішнім переконанням, при цьому розумів, що це є його обов`язком, а також розумів, що невиконання законних вимог адміністрації установи виконання покарань є кримінально карним діянням.

Показання обвинуваченого ОСОБА_3 огли є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи той факт, що обвинувачений ОСОБА_3 огли не оспорював фактичні обставини скоєного кримінального правопорушення, як вони встановлені в обвинувальному акті, а також не оспорював кваліфікацію злочину за ст. 391 КК України, вислухавши думку прокурора та обвинуваченого, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження без дослідження доказів у повному обсязі, обмежившись допитом обвинуваченого, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому, судом з`ясовано в учасників судового провадження, чи правильно вони розуміють зміст цих фактичних обставин, чи не має сумнівів у добровільності їх позиції, та на виконання вимог ч. 3 ст. 349 КПК України роз`яснено їм, що у такому випадку учасники будуть позбавлені права оскаржити визнані обставини в апеляційному порядку.

У межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту, за згодою учасників судового провадження, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

З огляду на те, що кримінальне провадження розглянуто судом в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, інші докази, здобуті в ході досудового розслідування, під час судового розгляду не досліджувались.

ІІІ. Частина статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальні правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений та висновки суду.

Визнавши покази обвинуваченого ОСОБА_3 огли належним та допустимим доказом у кримінальному провадженні, приймаючи до уваги, що остання не піддає сумніву фактичні обставини справи, правильність розуміння обвинуваченою змісту цих обставин, суд вважає винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 огли у пред`явленому йому обвинуваченні доведеною повністю та доходить до переконання про правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_3 огли за ст. 391 КК України - злісна непокора законним вимогам адміністрації установи виконання покарань особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, якщо ця особа за порушення режиму була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу (одиночної камери).

ІV. Мотиви суду при призначенні покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, зокрема, що обвинувачений ОСОБА_3 огли відповідно до вимог ст. 12 КК України вчинив нетяжкий злочин, особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Згідно із ст. 66 КК України обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 огли, судом не встановлено.

Відповідно до ст. 67 КК України, обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 огли судом не встановлено.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_3 огли встановлено, що він раніше судимий, з 30 листопада 2021 року відбував покарання у ДУ «Первомайська виправна колонія (№ 117)», за місцем відбування покарання характеризується негативно, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик ймовірної небезпеки для суспільства середні, має середню освіту, мав постійне місце проживання, інвалідності не має, неодружений. Станом на 10 вересня 2024 року невідбута частина покарання за вироком за вироком Покровського районного суду Дніпропетровської області від 31 серпня 2020 року покарання складає 02 рік 02 місяця 10 днів.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 огли, суд, керуючись положеннями ст. ст. 50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно з ст. 12 КК України є нетяжким злочином, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, дані про особу винного, його відношення до скоєного злочину, у зв`язку з чим, суд вважає можливим призначити обвинуваченому ОСОБА_3 огли покарання в межах санкції статті 391 КК України у виді позбавлення волі, яке є необхідним та достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_3 огли інкримінований злочин вчинив до повного відбуття покарання за вироком Покровського районного суду Дніпропетровської області від 31 серпня 2020 року, за яким йому було остаточно призначено покрайня у виді 06 років 06 місяців позбавлення волі, на сьогодні невідбута частина покарання складає 02 року 02 місяця 10 днів, тому суд призначає йому остаточне покарання за сукупністю вироків на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання до призначеного за новим вироком суду покарання невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Згідно з ч. 4 ст. 71 КК України, остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

V. Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Оскільки обвинувачений - засуджений ОСОБА_3 на теперішній час відбуває покарання за вироком за вироком Покровського районного суду Дніпропетровської області від 31 серпня 2020 року, до набрання вироком законної сили підстав для обрання стосовно нього запобіжного заходу у цьому кримінальному провадженні немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369 - 371, 373, 374, 376, 392 - 395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ст. 391 КК України та призначити покарання у виді 01 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного за цим вироком покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Покровського районного суду Дніпропетровської області від 31 серпня 2020 року у виді 1 (одного) року 7 (семі) місяців позбавлення волі, та остаточно визначити ОСОБА_3 до відбування покарання у виді 02 (двох) років 7 (семі) місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відраховувати з моменту постановлення вироку, тобто з 10 вересня 2024 року.

Речовий доказ у кримінальному провадженні: DVD-диск з відеозаписами подій, що мали місце у період з 30 грудня 2023 року по 01 січня 2024 року залишити зберігатись в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 392 КПК України до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Первомайський міськрайонний суд Харківської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його оголошення, а для обвинуваченого, який тримається під вартою з моменту вручення йому копії судового рішення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Роз`яснити обвинуваченому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1