Справа №295/3223/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.07.2024 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира

у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

секретаря судового

засідання ОСОБА_2

розглянув у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження № 0002107 від 10.07.2023 про обвинувачення ОСОБА_3 за ст. 185 ч.4 КК України, -

з участю:

прокурора ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

представника

потерпілої ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_7

в с т а н о в и в :

До суду надійшов обвинувальний акт про обвинуваченого ОСОБА_3 за ст. 185 ч.4 КК України.

Прокурор в судовому засіданні висловив в думку, що обвинувальний акт відповідає вимогам КПК, підстави для закриття кримінального провадження відсутні, справа підсудна суду, а тому справа може бути призначена до судового розгляду.

Потерпіла, представник потерпілої підтримали думку прокурора.

Захисник заявив клопотання, підтримане обвинуваченим, про повернення обвинувального акту прокурору. В обґрунтування зазначив, що за результатами оцінки матеріалів досудового розслідування встановлено обставини, які свідчать про те, що ОСОБА_3 у встановленому законом порядку не набув статусу підозрюваного, а відтак не набув статус обвинуваченого. Зокрема, прокурором Житомирської окружної прокуратури винесена постанова від 03.08.2023 про визначення процесуального керівництва з порушенням чинного законодавства без відповідних повноважень для цього. Вказане засвідчує, що в послідуючому процесуальний нагляд Житомирської спеціалізованої прокуратури було здійснено з порушенням норм кримінального процесуального законодавства та відповідно повідомлення про підозру. Крім того, постанова Житомирської спеціалізованої прокуратури, про визначення групи прокурорів не була підписаною. Не дотримання вказаних норм призвело до подання неуповноваженим прокурором обвинувального акту, без фактичного набуття ОСОБА_3 статусу підозрюваного. Також час зазначив, що повідомлення про виконання ст. 290 КПК України здійснено слідчим, а не прокурором. При цьому, прокурором таке повідомлення учасникам кримінального провадження не направлялося і матеріали не надавалися. Крім того, стороні захисту не надавалися для ознайомлення докази, які містяться на електронних носіях, про що було зазначено у протоколі про ознайомлення, що давало підстави стороні захисту вважати, що вимоги ст. 290 КПК України будуть виконані в подальшому. Однак, зазначені матеріали стороні захисту не відкривалися, а було складено обвинувальний акт.

Прокурор висловив свої заперечення, які підтримали потерпіла та представник потерпілої.

Заслухавши учасників судового провадження, вивчивши обвинувальний акт з додатками, суд приходить до наступного висновку.

Сторона захисту обґрунтовує невідповідність обвинувального акту ст. 291 КПК України в частині прийнятих процесуальних документів та допустимості отриманих доказів

В доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

У міжнародних джерелах права, зокрема в Конвенції, йдеться про те, що однією із гарантій права на справедливий суд, відповідно до п. «а» частини третьої ст.6, є негайна та детальна поінформованість зрозумілою для обвинуваченого мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього. При цьому є пріоритетним неформальне розуміння поняття «обвинувачення».

Практика Європейського Суду з прав людини орієнтує, що обвинуваченням визнається офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про наявність припущення про вчинення особою кримінально караного правопорушення й при цьому стосується змісту, що відображає послідовну рекомендацію цієї міжнародної установи про пріоритетність неформального розуміння поняття «обвинувачення» національними судами.

Суд приходить до висновку, що наведені в обвинувальному акті по обвинуваченню ОСОБА_3 фактичні дані в своїй сукупності дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що у свою чергу дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

Згідно ч.4 ст. 291 КПК України надання суду інших документів, не передбачених цією статтею, до початку судового розгляду забороняється.

Обґрунтування викладені стороною захисту, як підстава повернення обвинувального акту, стосуються оцінки доказів, які суд має право досліджувати лише в ході судового розгляду.

З огляду на наведене, відсутні підстави для повернення обвинувального акту прокурору.

Керуючись ст. 314 КПК України,суд, -

п о с т а н о в и в :

Відмовити в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 про повернення обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0002107 від 10.07.2023 про обвинувачення ОСОБА_3 за ст. 185 ч.4 КК України.

Справу призначити до судового розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1