Справа № 444/3965/24
Провадження № 1-кп/444/378/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2024 року Жовківський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

номер кримінального провадження 0000247, внесеного 16.09.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

про обвинувачення ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , не одружений, зі слів проживає в цивільному шлюбі та має на утриманні малолітню дитину, офіційно не працює, освіта середня-спеціальна, не являється нотаріусом, депутатом чи адвокатом, не інвалід, не хворіє, українець, громадянин України, раніше судимий 22.05.2009 р. Апеляційний судом Львівської області за ст. 115 ч. 2 п. 7, ст. 15 ч. 2, ст. 115 ч. 2 п. 1, 7, ст. 70, ст. 71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 14 років, звільнений з місць позбавлення волі в 2021 році, 25.06.2024 р. Жовківським районним судом Львівської області за ст. 125 ч. 2 КК України до покарання у вигляді штрафу в сумі 850 грн., штраф сплачено, 26.07.2024 р. Жовківським районним судом Львівської області за ст. 125 ч. 1 КК України до покарання у вигляді штрафу в сумі 850 грн., штраф сплачено, паспорт 007202004 виданий 07.12.2021 р. органом 4628, ІПН , УНЗР 270, тел. НОМЕР_1 ,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жовква Львівської області зазначене кримінальне провадження,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 15 вересня 2024 року, близько 15 години 00 хвилин, знаходячись за місцем спільного проживання зі своєю матір`ю ОСОБА_5 , за адресою АДРЕСА_1 , під час раптово виниклого конфлікту із ОСОБА_5 , маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень останній, застосувавши фізичне насильство, як форму домашнього насильства відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», наніс умисно кілька ударів руками, затисненими в кулак по голові потерпілої ОСОБА_5 , а також укусив останню за праве передпліччя, чим спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді одного синця на чолі справа, два синці на правій щоці, один синець на чолі зліва з переходом у ліву виличну ділянку та на ліву щоку, один синець на лівій щоці біля крила носа зліва, один синець на лівій щоці в проекції тіла нижньої щелепи, два садна у нижній третині правого передпліччя по задній поверхні, що відноситься до легкого ступеня тяжкості.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив умисне легке тілесне ушкодження, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України.

Відповідно до вимог ст. 349 ч. 3 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та потерпілої, так як проти такого не заперечують учасники судового провадження. Винуватість обвинуваченого у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення стверджується доказами, які є в матеріалах справи. Фактичні обставини справи, які стверджуються цими доказами, не оспорювались в ході судового розгляду ні обвинуваченою, ні іншими учасниками. Судом зясовано, чи правильно сторони розуміють зміст цих обставин, чи не мають сумніві у добровільності їх позиції, а також розяснено їм, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні, після розяснення йому суті обвинувачення підтвердив вищевказані обставини, у вчиненні правопорушення свою вину визнав повністю і пояснив, що він 15.09.2024 р. перебував вдома, був трохи випивший. У нього з мамою виник конфлікт через сімейні непорозуміння в ході якого він наніс їй удари по голові, а також під час того як мама його відштовхувала то вкусив її за руку. У вчиненому розкаюється, просить суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердила зазначене в обвинувальному акті.

Таким чином, суд приходить до переконання про винуватість обвинуваченого у скоєнні предявленого йому кримінального правопорушення.

Вина обвинуваченого ОСОБА_3 полягає в тому, що він спричинив умисне легке тілесне ушкодження потерпілій ОСОБА_5 , а тому суд його дії кваліфікує за ст. 125 ч. 1 КК України.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України за вчинення якого судиться ОСОБА_3 , згідно із ст. 12 КК України відноситься до кримінального проступку.

При обрані покарання підсудному ОСОБА_3 суд враховує тяжкість скоєного ним правопорушення, обставини справи, а саме, дані, що характеризують особу підсудного, обтяжуючі та пом`якшуючі покарання обставини, і з врахуванням наведеного перспективи його виправлення та попередження з його боку нових злочинів, а саме, що підсудний за місцем проживання характеризується посередньо, офіційно не працює, раніше судився, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не інвалід, не хворіє.

Обставиною, що обтяжує відповідальність підсудного є вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку, а також щодо соби з якою винний перебуває у сімейних відносинах.

Обставинами, що пом`якшує відповідальність ОСОБА_3 є його розкаяння у вчиненому, так як він в судовому засідання повністю визнав свою вину та дав правдиві покази про обставини вчиненого ним правопорушення.

Таким чином, з врахуванням вищенаведеного, суд вважає, що покарання підсудному ОСОБА_3 слід обрати в межах санкції статті, за якою він судиться, а саме у вигляді штрафу.

Суд вважає, що покарання передбачені ст. 125 ч.1 КК України, а саме у виді громадських робіт є надто суворими за вчинення даного діяння, і відповідно, не відповідатимуть ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого.

При цьому суд враховує також ж і те, що до обвинуваченого сторона обвинувачення просить застосувати обмежувальні заходи, а тому враховуючи вищевикладене в сукупності, суд вважає, що обвинуваченому необхідно призначити покарання в межах санкції статті за якою він судиться, а саме у виді штрафу.

Згідно ч. 1 ст. 91-1 КК України в інтересах потерпілої від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, відповідно до якого (яких) на засудженого можуть бути покладені такі обов`язки:

1) заборона перебувати в місці спільного проживання з особою, яка постраждала від домашнього насильства;

2) обмеження спілкування з дитиною у разі, якщо домашнє насильство вчинено стосовно дитини або у її присутності;

3) заборона наближатися на визначену відстань до місця, де особа, яка постраждала від домашнього насильства, може постійно чи тимчасово проживати, тимчасово чи систематично перебувати у зв`язку з роботою, навчанням, лікуванням чи з інших причин;

4) заборона листування, телефонних переговорів з особою, яка постраждала від домашнього насильства, інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто або через третіх осіб;

5) направлення для проходження програми для кривдників або пробаційної програми.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 впродовж року вдруге судиться за ст. 125 КК України за дії вчинені щодо потерпілої ОСОБА_5 , суд приходить до висновку, що в інтересах потерпілої від злочину, пов`язаного з домашнім насильством необхідно застосувати до обвинуваченого обмежувальний захід, поклавши на нього обов`язок, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 91-1 КК України, а саме, заборону перебувати в місці спільного проживання з ОСОБА_3 на строк 1 місяць.

Суд вважає, що такий обмежувальний захід із покладенням обов`язку будуть сприяти виправленню обвинуваченого та покращенню психологічного здоров`я потерпілої.

Матеріальна шкода кримінальним правопорушенням не заподіяна.

Цивільний позов не заявлено.

Судові витрати відсутні.

Питання речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись статтями 373, 374 Кримінальноого процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винним за ч. 1 ст. 125 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 91-1 КК України, в інтересах потерпілої ОСОБА_5 від злочину, пов`язаного з домашнім насильством застосувати до ОСОБА_3 обмежувальний захід, відповідно до якого заборонити йому перебувати в місці спільного проживання з ОСОБА_5 , а саме АДРЕСА_1 строком 1 місяць.

Контроль за поведінкою засудженого, до якого застосовано обмежувальний захід, здійснювати органу пробації за місцем проживання засудженого, а саме Львівському РВ № 1 філії Державної установи "Центр пробації" у Львівській області.

Копію даного вироку направити у Львівський РВ № 1 філії Державної установи "Центр пробації" у Львівській області, прокурору та засудженому для відома та контролю за виконанням.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення через Жовківський районний суд Львівської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, потерпілій та прокурору, а інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Роз`яснити учасникам право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Вирок виготовлено в одному примірнику в нарадчій кімнаті.

Суддя: ОСОБА_1