Провадження 1-в/193/321/24
У Х В А Л А

іменем України

24 вересня 2024 року Софіївський районний суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

представника виправної колонії ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

засудженого ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в сел. Софіївка Криворізького району Дніпропетровської області подання адміністрації державної установи "Софіївська виправна колонія (№45)" про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання,

В С Т А Н О В И В:

З вказаного подання, яке надійшло до Софіївського районного суду 21 серпня 2024 року, вбачається, що засуджений ОСОБА_5 відбуваючи призначене судом покарання у Державній установі «Софіївська виправна колонія (№ 45) (надалі Софіївська ВК №45) зарекомендував себе позитивно, до праці ставиться сумлінно, вимог режиму утримання не порушує, має заохочення від адміністрації Софіївської ВК № 45, стягнень не має. Посилаючись на те, що засуджений відбув 2/3 призначеного судом строку покарання, своєю поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, в поданні ставиться на вирішення питання про застосування щодо нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Представник виправної колонії ОСОБА_4 у судовому засіданні подання підтримав та просив його задовольнити.

Засуджений ОСОБА_5 під час судового розгляду справи не заперечував проти застосування відносно нього умовно-дострокового звільнення, тому подання адміністрації виправної колонії просив задовольнити. Вказав, що після звільнення планує стати до лав ЗСУ для захисту держави від збройної агресії РФ.

Прокурор ОСОБА_3 заперечував проти задоволення даного подання, вважає, що засуджений не довів свого виправлення.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали подання та особової справи засудженого ОСОБА_5 дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Виходячи із вимог ст. 81 КК України, при застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання суди повинні враховувати поведінку засудженого за весь період відбування ним покарання, а також дані про його попередні судимості.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 спочатку був засуджений за вироком Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30.03.2021 за ч. 1 ст. 263, ст.75,76 КК України до 3 років позбавлення волі з випробуванням строком на 1 рік.

Далі, за вироком Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.05.2022 його засуджено за ч. 1 ст. 190, ч. 1 ст. 310, ст. 71, 72 КК України до 3 років і 1 місяця позбавлення волі.

Знову засуджений за вироком Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.07.2022 з урахуванням ухвали Дніпровського апеляційного суду від 21.09.2022 за ч.3 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч. 1,4 ст. 70 КК України до 3 років і 6 місяців позбавлення волі. Зараховано у строк покарання, час перебування під вартою з 14.02.2022 по 18.07.2022.

Початок строку: 18.07.2022. Кінець строку: 14.08.2025.

Станом на 24.09.2024 засуджений відбув, визначені п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України 2/3 призначеного судом строку покарання (2 роки і 04 місяці).

При вирішенні даного питання судом враховані положення Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.02.2002 № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» в якій передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність: при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч. 2 ст. 81 КК).

Згідно вимог чинного законодавства, яке регламентує порядок застосування умовно-дострокового звільнення, даному звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього часу довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

Відповідно до наявних у особовій справі матеріалів вбачається, що засуджений з 17.02.2022 утримувався в Державній установі «Криворізька установа виконання покарання (№ 3)», де характеризувався негативно, зокрема мав одне стягнення за порушення режиму утримання, заохочень там не мав.

З 03.01.2023 міру кримінального покарання став відбувати у Державній установі «Софіївська виправна колонія (№ 45)». За час відбування покарання у ній ОСОБА_5 характеризується позитивно. До дисциплінарної відповідальності не притягувався, має три заохочення. За станом здоров`я є працездатним. Роботи із самообслуговування та благоустрою установи виконує згідно графіка, до їх виконання ставиться відповідально. Дотримується правил пожежної безпеки. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. У стосунках з персоналом установи виконання покарань щирий, випадків не тактовної поведінки не допускає.

Зарахований до програми диференційованого впливу «Правова просвіта». Заходи виховного впливу відвідує регулярно. Підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними шляхом листування. За даними характеристики засуджений має середню оцінку ризику вчинення ним повторного кримінального правопорушення та середній ризик його небезпеки для суспільства.

За вироком суду має позов в розмірі 5663,46 грн., але виконавчий лист до установи не надходив.

Крім того, у матеріалах справи мається комісійний висновок щодо ступеня виправлення засудженого ОСОБА_5 , згідно якого останній набрав 78 балів з мінімально необхідних 65, тож, на думку комісії, може вважатися таким, що став на шлях виправлення (довів своє виправлення).

Між тим, вказаний висновок комісії Софіївської ВК-45 має для суду суто рекомендаційний характер. У свою чергу суд, дослідивши оцінку ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення, який визначений згідно вищевказаного висновку адміністрацією виправної колонії як середній, після аналізу відомостей про особу засудженого, яка також міститься в особовій справі, його поведінку у сукупності фактичних обставин відбування ним покарання не може беззаперечно вважати, що засуджений має стабільну та постійну позитивну поведінку, та вважає, що процес виправлення засудженого не досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим покарання у виді позбавлення волі перестає бути доцільним і до нього може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.

Одночасно, з матеріалів подання та особової справи засудженого вбачається, що окрім перелічених вище трьох судимостей ОСОБА_5 ще п`ять разів до цього засуджувався за умисні злочини у сфері обігу наркотиків. Варто зауважити, що засуджений вже вшосте реально відбуває покарання у вигляді позбавлення волі.

Як видно з вказаних вироків, до засудженого раніше двічі застосовувалося звільнення від відбування покарання з випробуванням (26.07.2007, 30.03.2021) одного разу до нього було застосовано амністію скорочено покарання наполовину й звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі, як таке що відбуте (11.11.2014), також до ОСОБА_5 вже тричі застосовувалося умовно-дострокове звільнення від відбування покарання (23.12.1996, 23.08.2004 та 07.12.2011).

Відтак, судами, під час призначення ОСОБА_5 попередніх покарань, вже достатньо застосовувалися законодавчо встановлені «стимулювання» засудженого до виправлення його поведінки та припинення протиправних діянь, проте останній на шлях виправлення не ставав і після звільнень з вказаних підстав завжди повертався до вчинення нових умисних злочинів. Так, одного разу засуджений вчинив низку умисних тяжких злочинів у період саме умовно-дострокового свого звільнення. Теперішнє покарання він відбуває за вчинення злочинів, які він скоїв у період іспитового строку. За такого суд знаходить засудженого особою, яка схильна до скоєння кримінальних правопорушень, а тому є достатні підстави вважати, що відбуті ним покарання до цього часу не досягали мети, визначеної ст. 50 КК України.

Крім того, суд зазначає, що дотримання порядку та умов відбування покарання, а також, добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання відповідно до ст. 9 КВК України є обов`язком засудженого, а процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним, відтак наявність трьох заохочень, на переконання суду, ще не свідчить про безумовне виправлення ОСОБА_5 .

Доводи засудженого про те, що він після звільнення бажає вступити до лав Збройних Сил України та захищати Україну від збройної агресії РФ, суд знаходить голослівними, оскільки якби у засудженого ОСОБА_5 справді було таке бажання, то він подав би заяву до адміністрації установи про його умовно-дострокове звільнення для проходження військової служби за контрактом, проте він цього так і не зробив.

З огляду на це, на переконання суду, засуджений лише на шляху до свого виправлення, тому для досягнення повністю цілей покарання ще потребує нагляду в умовах відбування покарання у виді позбавлення волі.

Відтак, беручи до уваги, що за вироком суду ОСОБА_5 хоч і відбув більше ніж 2/3 частини строку призначеного покарання, водночас, вивчивши відомості про особу засудженого, його поведінку протягом всього строку відбування покарання та з огляду на численні його теперішні і попередні судимості й не бажання його, як з`ясувалося, повертатися після попередніх своїх звільнень від покарань до правослухняної поведінки та наголошуючи, що умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально з урахуванням усіх даних в сукупності, і є правом, а не обов`язком суду, суд вважає, що у задоволенні подання адміністрації Софіївської ВК-45 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 слід відмовити.

Керуючись ст. 81 КК України, ч. 2 ст. 376, ст. 537, 539 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання адміністрації державної установи "Софіївська виправна колонія (№45)" про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 , - відмовити.

На ухвалу суду протягом семи днів з дня її оголошення прокурор, захисник можуть подати апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду через Софіївський районний суд Дніпропетровської області, а засуджений, який перебуває у місцях позбавлення волі, у той же строк і порядок, але з дня отримання повного тексту цієї ухвали.

У зв`язку з неявкою усіх учасників судового провадження, фіксація оголошення повного тексту цієї ухвали 26.09.2024 звукозаписувальними технічними пристроями не здійснювалася.

Суддя ОСОБА_1