В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2024 року

м. Харків

Справа № 638/18857/24

Провадження № 1-кп/638/1956/24

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без виклику учасників судового провадження кримінальне провадження № 0000216 від 14 серпня 2024 року, відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Буськ, Львівської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, має на утриманні малолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимого, військовослужбовця військової служби за призовом, який проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді командира 3-го відділення радіоелектронної боротьби взводу радіоелектронної боротьби 3-го аеромобільного батальйону, у військовому званні молодший сержант, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,

установив:

24 лютого 2022 року військовослужбовці Збройних Сил Російської Федерації та інші підконтрольні їм військові формування, шляхом збройної агресії, з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно вторглись на територію України через державні кордони України в Автономній республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, та здійснили окупацію частин вказаної території, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

18 червня 2024 року ОСОБА_3 , на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 , було прийнято на військову службу до Збройних Сил України, зарахувавши до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .

З моменту прийняття на військову службу до Збройних Сил України громадянин ОСОБА_3 , приступив до виконання обов`язків військової служби, набув статус військовослужбовця та у відповідності до приписів ст. ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», молодший сержант ОСОБА_3 вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за призовом.

Вимоги ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язують молодшого сержанта ОСОБА_3 , захищати Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України.

У відповідності до вимог ст. ст. 9, 11, 12, 14, 16, 49, 86, 128, 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №548-XIV (зі змінами), ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №551-XIV, під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків та виконувати завдання, пов`язані із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України та інше. підтримувати на високому рівні особисту бойову готовність, досконало володіти закріпленою за ним зброєю і технікою, тримати їх завжди справними, чистими, готовими до бою. Повинен знати тактику дій відділення в різних видах бою та вміло діяти в бою; знати та неухильно дотримуватися норм міжнародного гуманітарного права; сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, засвоювати все, чого навчають командири (начальники), бути готовим до виконання завдань за призначенням; постійно вдосконалювати свої знання за фахом, уміння та навички; знати посади, військові звання і прізвища своїх безпосередніх та прямих начальників (до командира бригади включно); додержуватися військової дисципліни, мати охайний зовнішній вигляд, додержуватися правил особистої та колективної гігієни; бути хоробрим та ініціативним, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців; виконувати правила носіння військового одягу і взуття, своєчасно та акуратно їх лагодити, щоденно чистити і зберігати у визначених місцях; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням військовослужбовців, шанувати честь і гідність товаришів по службі, додержуватися правил військової ввічливості, поведінки та військового вітання; повсякденно загартовувати себе, систематично вдосконалювати свою фізичну підготовку; своєчасно доповідати командирові відділення про захворювання, надзвичайні події та факти порушення військової дисципліни, випадки втрати чи несправності озброєння, техніки та інших матеріальних засобів; ретельно готуватися особисто, готувати зброю, техніку та інше майно до занять (стрільб, навчань), виконання завдань за призначенням, постійно стежити за їх наявністю і станом, своєчасно чистити зброю і шанцевий інструмент, проводити технічне обслуговування озброєння та техніки; неухильно виконувати правила безпеки під час використання зброї, в роботі з технікою та в інших випадках, додержуватися правил пожежної безпеки; виконувати розпорядок дня військової частини; точно, вчасно та сумлінно виконувати накази командирів (начальників); у разі потреби відлучитися питати дозволу в командира відділення, а після повернення доповідати йому про прибуття; під час перебування поза розташуванням військової частини поводитися з гідністю і честю, не допускати порушень громадського порядку та негідних вчинків.

Однак, в порушення вищевикладених вимог законодавства, достеменно знаючи та розуміючи зміст покладених на нього обов`язків з військової служби, діючи всупереч зазначеним обов`язкам, визначених у статутах Збройних Сил України, молодший сержант ОСОБА_3 , вчинив умисні кримінальні правопорушення проти авторитету органів державної влади за наступних обставин.

Так, в березні 2024 року, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлений, винник злочинний умисел, спрямований на пособництво у виготовленні підробленого посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права, а саме: водійського посвідчення на право керування транспортними засобами категорії «В».

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на пособництво у виготовлені завідомо підробленого посвідчення, молодший сержант ОСОБА_3 , скориставшись мобільним додатком «Фейсбук», на невстановленій досудовим розслідуванням сторінці, знайшов оголошення про виготовлення водійських посвідчень, після чого зв`язався з невстановленою досудовим розслідуванням особою, з якою узгодив виготовлення водійського посвідчення на своє ім`я, при цьому, усвідомлюючи, що він не проходив установленого законом порядку отримання посвідчення водія відповідно «Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортним засобом», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 №340, останній надіслав за допомогою повідомлення необхідні для виготовлення такого посвідчення власні анкетні дані, власну фотографію та зразок власного підпису, сплативши при цьому грошові кошти у розмірі 9500 грн.

Після чого, невстановлена досудовим розслідуванням особа, в невстановлений досудовим розслідуванням дату, час та місці, використовуючи анкетні дані, попередньо надіслані молодшим сержантом ОСОБА_3 , внесла неправдиві відомості до посвідчення водія серійний номер НОМЕР_2 від 19.03.2024 року, тим самим підробивши його, яке останній отримав від невстановленої в ході досудового розслідування особи, сплативши, в свою чергу, грошові кошти в розмірі 100 грн. за доставку, з метою подальшого використання для забезпечення можливості керувати транспортним засобом, чим вчинив пособництво у підробленні посвідчення водія, яке видається державною установою і надає спеціальне право фізичній особі на керування транспортним засобом, з метою його подальшого особистого використання, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України.

Крім того, молодший сержант ОСОБА_3 підозрюється у тому, що будучи військовослужбовцем військової служби за призовом, перебуваючи на посаді командира 3-го відділення радіоелектронної боротьби взводу радіоелектронної боротьби 3-го аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 9, 11, 12, 14, 16, 49, 86, 128, 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 13 серпня 2024 року приблизно о 23:30 год., перебуваючи на ділянці автомобільної дороги Київ - Харків - Довжанський, дорога М-03, 629 км, за кермом автомобіля марки «NISSAN X-TRAIL», д.н.з. НОМЕР_3 , при перевірці документів, на вимогу поліцейського ВРПП Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 , в порядку ст. 32 Закону України «Про національну поліцію», пред`явив, таким чином використав, в якості підтвердження особи та права на керування відповідним транспортним засобом завідомо підроблений офіційний документ, який видається установою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права, а саме водійське посвідчення громадянина України на право керування транспортними засобами категорії «В», видане на ім`я ОСОБА_3 , серійний номер НОМЕР_2 від 19.03.2024 року, яке не відповідає бланкам аналогічних документів, які знаходяться в офіційному обігу країни виробника - України, згідно висновку судової технічної експертизи документів № СЕ-19/121-24/23897-ДД від 21.08.2024 року, чим вчинив використання завідомо підробленого документа, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 358 КК України.

Вказані обставини встановлені органом досудового розслідування та не оспорюються учасниками судового провадження.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення - проступок, передбачений частиною п`ятою статті 27 частиною першою статті 358 КК України, тобто співучасть в формі пособництва у підробленні посвідчення водія, яке видається державною установою і надає спеціальне право фізичній особі на керування транспортним засобом, з метою його подальшого особистого використання, та частиною четвертою статті 358 КК України, тобто використання завідомо підробленого документа.

Обвинувальний акт надійшов до суду з клопотанням прокурора про розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

До обвинувального акту додано реєстр матеріалів досудового розслідування, заява щодо визнання своєї винуватості, згоди із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згода на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні, розписки ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_7 про отримання копії обвинувального акту і реєстру матеріалів досудового розслідування, розписки ОСОБА_3 та його захисника про отримання копій матеріалів кримінального провадження, а також матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні, а саме документи, які засвідчують беззаперечне визнання обвинуваченим своєї винуватості.

Судом встановлено, що відповідно до положень частини другої статті 302 КПК України, обвинуваченому ОСОБА_3 прокурором ОСОБА_8 , роз`яснено зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також те, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду кримінального провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, та ОСОБА_3 подав заяву про роз`яснення йому вказаних положень та надання добровільної згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні.

Положеннями частини другої, третьої статті 381 КПК України передбачено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

Враховуючи викладене, підстав для призначення розгляду у судовому засіданні даного обвинувального акту, відповідно до частини третьої статті 382 КПК України, суд не вбачає.

З урахуванням поданих учасниками судового провадження заяв та наведених обставин, а також того, що обвинувачений ОСОБА_3 не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту, суд вважає за можливе розглянути обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження на підставі вивчення обвинувального акту та доданих до нього матеріалів із ухваленням вироку без зазначення доказів на підтвердження встановлених обставин відповідно до положень частини другої статті 382 КПК України.

Суд, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, дослідивши матеріали досудового розслідування, які не оспорюються учасниками судового провадження, у тому числі документи, які засвідчують беззаперечне визнання ОСОБА_3 своєї винуватості, доходить висновку, що дії ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за частиною п`ятою статті 27 частиною першою статті 358 КК України, тобто як співучасть в формі пособництва у підробленні посвідчення водія, яке видається державною установою і надає спеціальне право фізичній особі на керування транспортним засобом, з метою його подальшого особистого використання, та частиною четвертою статті 358 КК України, тобто використання завідомо підробленого документа.

Відповідно до статті 1 КК України кримінальне правопорушення, передбачені частиною частиною першою статті 358 КК України та частиною четвертою статті 358 КК України, відносяться до кримінальних проступків.

Дослідивши докази в їх сукупності, суд доходить висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєнні вказаних вище кримінальних проступків, передбачених частиною п`ятою статті 27, частиною першою статті 358 КК України, та частиною четвертою статті 358 КК України, доведена повністю.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує характер, ступінь важкості та суспільної небезпеки скоєного кримінальних проступків обвинуваченим, дані про його особу.

Вивченням особи обвинуваченого cудом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Буськ, Львівської області, українець, громадянин України, із середньою освітою, одружений, має на утриманні малолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимий, військовослужбовець військової служби за призовом, який проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді командира 3-го відділення радіоелектронної боротьби взводу радіоелектронної боротьби 3-го аеромобільного батальйону, у військовому званні молодший сержант, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно зі статтею 66 КК України, обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття.

Згідно зі статтею 67 КК України, обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Відповідно до частини першої статті 65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до частини другої статті 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_3 кримінальних проступків, особу винного, обставину, яка пом`якшує його покарання, суд доходить висновку щодо необхідності призначення ОСОБА_3 покарання в межах санкції частини п`ятої статті 27 частини першої статті 358, частини четвертої статті 358 КК України, із застосуванням статті 70 КК України, у виді штрафу, в розмірі, достатньому для її виправлення та попередження вчинення ним у майбутньому нових кримінальних проступків та кримінальних правопорушень.

Суд вважає, що саме таке покарання відповідатиме гуманності й справедливості, та не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, забезпечуватиме співрозмірність діяння та кари, відповідатиме таким принципам Європейської конвенції захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Витрати на залучення експерта у зв`язку з проведенням судово-технічної експертизи № СЕ-19/121-24/23897-ДД від 21 серпня 2024 року, в розмірі 2271 гривень 84 копійок, відповідно до вимог частини другої статті 124 КПК України, підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Цивільний позов у кримінальному провадження не заявлено.

Долю речових доказів вирішити відповідно до статті 100 КПК України.

Керуючись статтями 368, 370, 374, 381, 382 КПК України, суд -

засудив:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень-проступків, передбачених частиною п`ятою статті 27 частиною першою статті 358, частиною четвертою статті 358 КК України, та призначити йому покарання:

- частиною п`ятою статті 27 частиною першою статті 358 КК України у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок;

- частиною четвертою статті 358 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

На підставі статті 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання, більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до набрання вироком законної сили не обирати.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави витрати на залучення експерта у зв`язку з проведенням судово-технічної експертизи № СЕ-19/121-24/23897-ДД від 21 серпня 2024 року, в розмірі 2271 (дві тисячі двісті сімдесят одна) гривні 84 копійок.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Речові докази: посвідчення водія, серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_3 , яке знаходиться на зберіганні в матеріалах кримінального провадження №0000216 від 14.08.2024 року, після набрання вироком законної сили - залишити на зберіганні у матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів в судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1