Справа №: 642/447/24
провадження №: 1-кп/398/395/24
УХВАЛА

Іменем України

"14" листопада 2024 р. м. Олександрія

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинувачених: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

захисників: адвоката ОСОБА_10 , адвоката ОСОБА_11 , адвоката ОСОБА_12 (в режимі відеоконференції),адвоката ОСОБА_13

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Олександрія обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001079 від 16.09.2022 року стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3статті 199, ч.3 ст.28 ч.3 ст.358 Кримінального кодексу України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3статті 199, ч.1 ст.309, ч.3 ст.28 ч.3 ст.358 Кримінального кодексу України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3статті 199, ч.3 ст.28 ч.3 ст.358 Кримінального кодексу України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3статті 199, ч.3 ст.28 ч.3 ст.358 Кримінального кодексу України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 я, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 199, ч.3 ст.28 ч.3 ст.358 Кримінального кодексу України,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3статті 199, ч.3 ст.28 ч.3 ст.358 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області перебувають матеріали кримінального провадження №0001079 від 16.09.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 199, ч.3 ст.28 ч.3 ст.358 Кримінального кодексу України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 199, ч.1 ст.309, ч.3 ст.28 ч.3 ст.358 Кримінального кодексу України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 199, ч.3 ст.28 ч.3 ст.358 Кримінального кодексу України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 199, ч.3 ст.28 ч.3 ст.358 Кримінального кодексу України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3статті 199, ч.3 ст.28 ч.3 ст.358 Кримінального кодексу України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3статті 199, ч.3 ст.28 ч.3 ст.358 Кримінального кодексу України.

У рамках кримінального провадження обвинуваченим ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ОСОБА_7 , та ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою та визначено розмір застави, у разі внесення якої на обвинувачених будуть покладені наступні обов`язки: прибувати до суду за першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому вонизареєстрованіі, проживають чи перебувають, без дозволу суду; повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання паспорт громадянина України для виїзду за кордон; утриматись від спілкування зі свідками ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та обвинуваченими у цьому кримінальному провадженні. Обраний судом обвинуваченим ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ОСОБА_7 , та ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою було неодноразово продовжено, востаннє ухвалою суду від 24.09.2024 року до 22.11.2024 року.

Згідно повідомлень ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор» обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 звільнено з ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор» після внесення застави, у визначеному судом розмірі.

13.11.2024 року прокурором у даному кримінальному провадженні подані клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 строку дії покладених на них судом обов`язків, передбачених ст.194 КПК України. Клопотання обґрунтовані тим, що ризики, які були встановлені під час обрання їм запобіжного заходу наразі не відпали та продовжують існувати, а саме, можливість їх переховування від суду; знищити, сховати, або спотворити будь-яку із речей і документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачуються.

Також, 13.11.2024 року прокурором у даному кримінальному провадженні подане клопотаннями, про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 яке обґрунтовано наявністю ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3, 4, 5ст. 177 КПК України, а саме, можливість його переховування від суду; знищити, сховати, або спотворити будь-яку із речей і документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на свідків та інших обвинувачених у даному кримінальному провадженні та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, що виправдовує підстави тримання його під вартою, з визначенням можливості внесення застави, як альтернативного запобіжного заходу, у раніше визначному судом розмірі, з покладанням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

Захисником обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_4 адвокатом ОСОБА_10 подано клопотання про зміну обраного останнім запобіжного заходу шляхом зняття заборони на спілкування між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , ОСОБА_4 та ОСОБА_15 . Клопотання обґрунтоване тим, що ОСОБА_5 є матір`ю ОСОБА_6 Наразі у їх родині сталось горе під час виконання бойового завдання безвісти зник рідний брат ОСОБА_5 та, відповідно рідний дядько ОСОБА_6 ОСОБА_20 . Родина докладає усіх зусиль для його пошуку, однак встановлена судом заборона на спілкування істотною мірою знижує продуктивність цих зусиль, унеможливлює координацію їх дій та призводить до безрезультатності пошуків. Крім того, ОСОБА_5 є колишньою дружиною ОСОБА_4 , від шлюбу вони мають двох малолітніх дітей: ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_8 . З метою забезпечення інтересів дітей, належного виконання батьківських обов`язків вони мають спілкуватись між собою. також, обвинуваченому ОСОБА_4 заборонено судом спілкуватись зі свідком ОСОБА_15 , яка є його матір`ю. При цьому, ОСОБА_4 здійснює догляд за своєю бабою, яка є матір`ю ОСОБА_15 та яка потребує постійного стороннього догляду. З метою організації лікування та догляду баби ОСОБА_4 необхідно спілкуватись зі своєю матір`ю.

Обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримали подане їх захисником клопотання та просили його задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник адвокат ОСОБА_11 проти продовження встановлених обов`язків не заперечували, однак просили зняти заборону на спілкування.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник - адвокат ОСОБА_13 у судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотань прокурора про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просили змінити ОСОБА_7 запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт, а в разі задоволення клопотань прокурора зменшити розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу, до визначеного КПК мінімуму, а саме до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. ОСОБА_7 зазначив, що має можливість перебувати під цілодобовим домашнім арештом, його дружина та мати працюють та зможуть матеріального його утримувати. В той же час коли дружина буде працювати він буде займатись дітьми.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

Щодо продовження обвинуваченим ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 покладених на них судом обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Порядок розгляду клопотання пропродовження строку дії обов`язків, покладених на обвинуваченого, передбаченийч. 7 ст. 194 КПК України.

Згідно з положеннями ч. 7 ст. 194 КПК України, обов`язки, передбаченічастинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений заклопотанням прокурора в порядку, передбаченомустаттею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Згідно з ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання прокурора, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують дію додаткових обов`язків.

В поданих клопотаннях про продовження ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 строку дії обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, прокурор зазначає на наявність ризиків, передбачених п.п.1,2,3,4,5 ч. 1ст. 177 КПК України.

Обвинуваченим ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 інкримінується вчинення ряду кримінальних правопорушень, серед яких вчинення злочину, передбаченого ч.3ст.199 КК України, якій є особливо тяжким злочином, за який чинним законом про кримінальну відповідальність передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна. Однією з обставин, яка має враховуватись судом при оцінці ризику переховування, є суворість покарання, яке загрожує особі у випадку визнання її винною. Вказаний ризик додатково підвищується військовою агресією РФ проти України, та дією на всій території України воєнного стану, і у разі обрання обвинуваченим більш м`якого запобіжного заходу, наприклад такого як особисте зобов`язання та особиста порука, в умовах діючого на теперішній час в Україні воєнного стану, стане неможливо здійснювати належний контроль правоохоронних органів за їх поведінкою. Суд також вважає доведеним наявність ризику незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні, які ще не допитані судом, а обвинуваченні знають про місця проживання або перебування даних осіб та матимуть змогу здійснювати незаконний вплив на них з метою спонукання їх до зміни своїх показань. Протиправна діяльність обвинувачених була припинена працівниками правоохоронних органів, тому з метою отримання доходу злочинним шляхом вони можуть продовжити злочинну діяльність, адже жоден з них не працевлаштований, та законних джерел доходу не має.

Отже, суд вважає, що клопотання прокурора про продовження ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 строку дії обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, підлягає задоволенню.

Разом з цим, суд звертає увагу, що при продовженні судом відносно обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ухвалою суду від 03.05.2024 року прокурором не було підтверджено і доведено наявність ризиків, передбачених п.2, 4, ч.1 ст.177 КПК України, у зв`язку з чим повторного обґрунтування судом відсутності цих ризиків не потребується.

При цьому, суд вважає за можливе задовольнити клопотання захисника обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_10 в частині надання дозволу на спілкування ОСОБА_5 та ОСОБА_4 щодо питань виховання та утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , що є необхідним для забезпечення інтересів дітей. В іншій частині клопотання захисника задоволенню не підлягає. Приймаючи таке рішення, суд керується тим, що обґрунтовувати свої висновки суд може лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто якщо свідки чи потерпілий допитувалися на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, окрім порядку отримання показань, визначеного ст. 615 КПК України (ч. 4ст. 95 КПК України). Ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, але й на стадії судового провадження до моменту безпосереднього отримання судом показань свідків та їх дослідження. Наразі свідки не допитані, триває оголошення обвинувального акту. Отже, залишається актуальним ризик того, що обвинувачені можуть здійснити дії, спрямовані на вплив у поза процесуальний спосіб на свідків та інших обвинувачених у цьому кримінальному провадженні. Обвинувачені можуть погоджувати між собою свою процесуальну поведінку та показання щодо обставин кримінальних правопорушень, у вчиненні яких кожного з них обвинувачують. А тому суд не вбачає підстав для зміни обвинуваченим процесуального обов`язку, передбаченого п. 4 ч. 5 ст. 194 КПК України шляхом надання дозволу на спілкування зі свідками та обвинуваченими у цьому кримінальному провадженні.

Щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Під час судового розгляду суд, за наявності клопотань сторони обвинувачення або захисту зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Як слідує з матеріалів провадження, строк тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою закінчується 22.11.2024 року, до спливу якого судове провадження завершеним бути не може.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Згідно зі ст. ст. 7,8,9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики ЄСПЛ, суворість передбаченого покарання, врахування тяжкості злочину, ступеню суспільної небезпечності особи та інтересів суспільства є суттєвими елементами при прогнозуванні та оцінці ймовірної майбутньої поведінки особи.

Заявлені стороною обвинувачення ризики, суд оцінює у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

Як встановлено судом, ОСОБА_25 обвинувачується у вчиненні ряду кримінальних правопорушень, серед яких вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.199 КК України, який є особливо тяжким злочином, за який чинним законом про кримінальну відповідальність передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна.

Однією з обставин, яка має враховуватись судом при оцінці ризику переховування, є суворість покарання, яке загрожує особі у випадку визнання її винною. Вказаний ризик додатково підвищується військовою агресією РФ проти України, та дією на всій території України воєнного стану, і у разі обрання обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу, стане неможливо здійснювати належний контроль правоохоронних органів за його поведінкою.

Суд також вважає доведеним наявність ризику незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні, оскільки свідки у цьому кримінальному провадженні ще не допитані судом, а обвинуваченому наразі відкриті матеріали досудового розслідування, тому він обізнаний про осіб, які дали показання в цьому кримінальному провадженні, зміст їхніх свідчень та їхні персональні дані, що створює передумови для можливої спроби поза процесуального впливу на свідків.

Про наявність ризику вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, свідчить те, що обвинувачений постійного місця роботи не має, його протиправна діяльність була припинена працівниками правоохоронних органів, тому з метою отримання доходу злочинним шляхом він може продовжити злочинну діяльність, адже він законних джерел доходу не має.

При цьому, суд не вбачає підстав для повторного обґрунтування відсутності ризиків, передбачених п.2, 4, ч.1 ст.177 КПК України, оскільки під час продовженні судом відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою прокурором не було підтверджено і доведено наявність цих ризиків.

Доводи на які посилаються обвинувачений, як на підставу для зміни запобіжного заходу на домашній арешт, такі як наявність родини та міцність соціальних зв`язків у місці проживання, існували і на момент інкримінованих злочинів, однак не стали стримуючими факторами.

Обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості діянь, які інкримінуються обвинуваченому, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого судом, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено.

Таким чином, суд не вбачає підстав для зміни обраного ОСОБА_7 запобіжного заходу на більш м`який, оскільки він не буде дієвим для запобігання встановленим ризикам.

З огляду на викладене, суд вважає, що клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 обґрунтоване та підлягає задоволенню.

Разом з тим, суд зауважує, що застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, питання про продовження якого наразі розглядається, не є безальтернативним, оскільки ухвалою суду передбачено право обвинуваченого ОСОБА_7 внести заставу, розмір якої буде визначений судом.

Відповідності до ч.3 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим кодексом.

Згідно з ч. 4 ст.182 КПК України розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до ч. 5 ст.182 КПК України застава визначається залежно від ступеня тяжкості кримінального правопорушення. Щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину визначено розмір застави у межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Вивчивши відомості про особи обвинуваченого ОСОБА_7 , враховуючи конкретні обставини інкримінованих кримінальних правопорушень, тяжкості кримінальних правопорушень, в яких він обвинувачується та які вчинені вумовах воєнного стану, суд вважає за необхідне, залишити розмірзастави, визначений судом попередньою ухвалою, тобто в межах 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що дорівнює 302 800 гривень, оскільки такий розмір є цілком достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, та покладенням обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Враховуючи викладене, у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_25 та його захисника ОСОБА_13 слід відмовити.

Щодо клопотання ОСОБА_15 про повернення грошових коштів, внесених як застава, та клопотання ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 939 400 грн шляхом зменшення розміру застави до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, суд зазначає наступне.

12.11.2024 року ОСОБА_15 звернулась до суду з клопотанням про повернення грошових коштів, внесених як застава відповідно до якого просить суд зменшити обвинуваченому ОСОБА_4 розмір застави та повернути їй внесену нею частку вказаної застави в сумі 497 000,00 грн. Клопотання обґрунтовує тим, що під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 11.08.2023 року ОСОБА_4 , який є її сином, обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів та визначено розмір застави в сумі 805 200,00 грн. В подальшому ухвалою Харківського апеляційного суду від 07.09.2023 року сума застави була збільшена до 939 400,00 грн. Частину вказаної застави було внесена нею, а саме в сумі 497 000,00 грн. Наразі вона перебуває у скрутному матеріальному становищі, страждає на хронічні вікові захворювання та має на утриманні матір похилого віку, ОСОБА_26 , 1930 року народження. Крім того, ОСОБА_4 належним чином виконує покладені на нього судом обов`язки. При цьому, до обрання йому запобіжного заходу у виді триманні під вартою син ніде не працював, інших джерел доходу та заощаджень не мав. Кошти внесені нею в якості застави за сина їй довелось частково позичати у знайомих. Також вона була змушена продати частину належного їй та її рідним майна. Зараз вона немає коштів не тільки для повернення боргів, а й навіть для забезпечення самих необхідних своїх потреб та потреб своєї матері. Вважає, що визначений судом розмір застави є завідома непомірним, як для її сина, так і для неї та її родини, що порушує встановлений ч.4 ст.182 КПК України принцип. Враховуючи викладене, просить її клопотання задовольнити, зменшити ОСОБА_4 визначений розмір застави та повернути внесену нею частку застави в сумі 497000,00 грн.

13.11.2024 року обвинувачений ОСОБА_4 також подав клопотання про зменшення йому раніше визначеного розміру застави до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Клопотання обґрунтоване тим, що з часу обрання йому запобіжного заходу та внесення ним застави не було виявлено жодного факту неналежної процесуальної поведінки з його боку. Навпаки він виконував усі покладені на нього судом обов`язки. Згідно довідок Управління соціального захисту населення Олександрійської міської ради він перебуває на обліку як фізична особа, яка надає соціальну допомогу на непрофесійній основі, з огляду на що йому призначено допомогу у розмірі 1077,50грн щомісячно, а саме, він здійснює догляд за своєю бабою, яка потребує постійного стороннього догляду. З метою організації її лікування він щоденно витрачає свої кошти, при цьому не маючи змоги повноцінно працювати у зв`язку зі здійсненням постійного догляду за нею. Крім того, наразі він є студентом Льотної академії Національного авіаційного університету, де навчається на платній основі. Враховуючи викладене, вважає, що існують підстави для зменшення раніше визначеного йому судом розміру застави до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Вирішуючи вказане клопотання судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 11.08.2023 року ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів та визначено розмір застави у сумі 805200,00 грн. Ухвалою Харківського апеляційного суду від 07.09.2023 року суму застави було збільшено до 939400,00грн.

Визначений ухвалою Харківського апеляційного суду від 07.09.2023 року розмір застави за ОСОБА_4 було внесено заставодавцями, а відтак, згідно з положеннями ч.4 ст. 202 КПК України, ОСОБА_4 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави. У зв`язку із внесенням застави ОСОБА_4 було звільнено з-під варти.

Частиною 1 ст. 182 КПК України передбачено, що застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених ч. 3 або 4 ст. 183 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Застава є запобіжним заходом, тобто заходом процесуального примусу, метою якого є запобігання ризикам, встановленим судом під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Відповідно до ч. 8 ст. 182 КПК України у випадку порушення підозрюваним/обвинуваченим покладених на нього обов`язків при застосуванні запобіжного заходу, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Таким чином, застава у визначеному розмірі фактично забезпечує виконання особою покладених на неї процесуальних обов`язків та є засобом запобігання перешкоджанню підозрюваним/обвинуваченим кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1ст. 177 КПК України.

Частиною 11 ст. 182 КПК України передбачено, що застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Суд враховує, що з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати за рішенням суду про звернення застави у дохід держави утримувала обвинуваченого від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого - її внесення не призвело до втрати ним та його утриманцями засобів для гідного людини існування.

В рішенні від 20.11.2010 р. у справі «Мангурас проти Іспанії» Європейський суд з прав людини зазначив, що гарантії, передбачені пунктом 3 статті 5 Конвенції, покликані забезпечити явку обвинуваченого в судове засідання. Сума застави повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечити його безпеку. Іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави чи дій проти поручителів у випадку відсутності появи на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Приймаючи до уваги ту обставину, що підстави, за яких слідчим суддею Київського районного суду м. Харкова та колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду було обрано обвинуваченому запобіжний захід у виді застави не відпали, застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, ніж застава, не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_4 , оскільки він раніше неодноразово засуджувався до позбавлення волі за злочини проти життя та здоров`я, порушення у сфері обігу наркотичних засобів, проти власності, отже є особою схильною до вчинення злочинів. Окрім того останнім не надано доказів,що внесення ним застави у раніше визначеному розмірі призвело до втрати ним та його утриманцями засобів для гідного людини існування, суд вважає, що в задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу шляхом зменшення розміру застави слід відмовити. З огляду на викладене, також задоволенню не підлягає клопотання про повернення застави заставодавцю ОСОБА_15 .

Суд звертає увагу, що застава забезпечує виконання підозрюваним, обвинуваченим не лише тих процесуальних обов`язків, покладених на них на певний строк відповідно до положень ст. 194 КПК України, у зв`язку із застосування запобіжного заходу, але й тих, що визначені ст. 42 цього Кодексу та діють протягом всього кримінального провадження.

Суд наголошує, що у випадку застосування до підозрюваного/обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави, відповідно до приписів ст. 182 КПК України, внесення застави заставодавцем є його правом, як у випадку застосування запобіжного заходу у вигляді застави як основного запобіжного заходу, так і у випадку, коли заставу визначено в якості альтернативного запобіжного заходу до тримання під вартою. Таким чином, внесення заставодавцем грошових коштів в якості застави за підозрюваного/обвинуваченого є актом добровільної волі такої особи (фізичною або юридичної). Особа не може бути визнана заставодавцем усупереч її бажанню.

При цьому, відповідний статус заставодавця не вичерпується лише фактом внесення визначеної грошової суми, оскільки погоджуючись внести заставу, особа автоматично погоджується мати відповідні обов`язки як заставодавця протягом дії цього запобіжного заходу. Разом з цим, така особа несе і ризик втрати внесених нею коштів у випадку невиконання підозрюваним/обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків.

З огляду на вищезазначене у заставодавця відсутні підстави очікувати, що грошові кошти, внесені ним у якості застави за підозрюваного/обвинуваченого, будуть йому обов`язково повернуті у найкоротший строк за його бажанням до припинення дії запобіжного заходу у вигляді застави. Законодавцем не зроблено винятків повернення заставодавцю застави, у випадку зміни відносин між заставодавцем та підозрюваним/обвинуваченим, виникненням між ними цивільно-правових відносин та неможливості їх виконати з будь-якої сторони, зміни матеріального становища заставодавця чи виникнення в сім`ї останнього будь-яких інших не передбачуваних випадків.

Зважаючи на вказане, на переконання суду, відсутність з боку обвинуваченого будь-яких порушень чи створення перешкод для кримінального провадження не є беззаперечним твердженням відсутності ризиків, які були встановлені під час обрання йому запобіжного заходу.

З приводу обтяжливості для заставодавця застосованого запобіжного заходу суд зауважує, що визначений розмір альтернативного запобіжного заходу слідчим суддею обраховувався з огляду на обставини кримінального провадження та особу обвинуваченого в своїй сукупності. Разом з цим, альтернативний запобіжний захід у вигляді застави не був обов`язком будь-кого з фізичних чи юридичних осіб вносити визначену суму на депозитний рахунок суду у якості застави. Твердження стосовно надмірної обтяжливості застосованого альтернативного запобіжного заходу є лише позицією обвинуваченого/його захисника та заставодавця, направленою на скасування запобіжного заходу шляхом повернення суми застави.

Отже, що при внесенні коштів в якості застави заставодавець має усвідомлювати пов`язані з цим ризики, в тому числі і можливість звернення внесених коштів у дохід держави, адже відповідно до приписів ч.3 ст. 182 КПК України при застосуванні запобіжного заходу у вигляді застави підозрюваному, обвинуваченому роз`яснюються його обов`язки і наслідки їх невиконання, а заставодавцю - у вчиненні якого кримінального правопорушення підозрюється чи обвинувачується особа, передбачене законом покарання за його вчинення, обов`язки із забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його явки за викликом, а також наслідки невиконання цих обов`язків. У разі внесення застави згідно з ухвалою слідчого судді, суду щодо особи, стосовно якої раніше було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, передбачені цією частиною роз`яснення здійснюються уповноваженою службовою особою місця ув`язнення.

На думку суду, саме такий розмір застави, здатен і надалі забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_4 .

З огляду на викладене, у задоволенні клопотання ОСОБА_15 про повернення грошових коштів, внесених як застава, та клопотання ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 939 400 грн шляхом зменшення розміру застави до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.131,176,177,178,182,183,194,199,201,202, 291,314,315, 371-372,376 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченим ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , до 14.01.2025 року строк дії наступних обов`язків:

1) прибувати до суду за першою вимогою;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу суду;

3) повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

4) здати на зберігання паспорт громадянина України для виїзду за кордон;

5) утриматись від спілкування зі свідками ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та обвинуваченими у цьому кримінальному провадженні, окрім спілкування ОСОБА_27 та ОСОБА_4 щодо питань виховання та утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 , обраний щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Кропивницький слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) днів, тобто з 14.11.2024 року до 12.01.2025 року включно.

Визначити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , розмір застави в межах 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що дорівнює 302 800 гривень, які необхідно внести на депозитний рахунок: Одержувач коштів: Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Кіровоградській області; Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 26241445; Банк отримувача: ДКСУ м. Київ; Код банку отримувача (МФО): 820172, Рахунок отримувача: UA0002505, застава за обвинуваченого ОСОБА_7 по кримінальному провадженню № 0001079.

З моменту звільнення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з-під варти у зв`язку з внесенням застави він буде вважатися такою особою, до якої застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_7 в строк до 12.01.2025 року наступні обов`язки:

1) прибувати до суду за першою вимогою;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу суду;

3) повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

4) здати на зберігання паспорт громадянина України для виїзду за кордон;

5) утриматись від спілкування зі свідками ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та обвинуваченими у цьому кримінальному провадженні.

Роз`яснити ОСОБА_28 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , що відповідно до ч. ч. 8, 9 ст. 182 КПК України у разі, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Питання про звернення застави в дохід держави вирішується судом за клопотанням прокурора або за власною ініціативою суду в судовому засіданні за участю обвинуваченого, заставодавця, в порядку, передбаченому для розгляду клопотань про обрання запобіжного заходу. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч.7 ст.194 КПК України.

У задоволені клопотання ОСОБА_15 про повернення грошових коштів, внесених як застава, відмовити.

У задоволені клопотання ОСОБА_7 про зменшення розміру застави до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, відмовити.

У задоволені клопотання ОСОБА_4 про зменшення розміру застави, відмовити.

Клопотання захисника ОСОБА_29 , ОСОБА_6 та ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_10 задовольнити частково, дозволити спілкування ОСОБА_30 з обвинуваченим ОСОБА_4 щодо питань виховання та утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Розгляд справи відкласти на 21 листопада 2024 року о 13 годину 00 хвилин.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали проголошено 18.11.2024 року о 15:40 год.

Головуючий суддя ОСОБА_1