Справа № 953/4460/23
н/п 1-кс/953/5919/24
"12" серпня 2024 р. м.Харків
Слідчий суддя Київського районного суду м. Харкова - ОСОБА_1 ,
за участю прокурора ОСОБА_2 ,
підозрюваної ОСОБА_3 ,
захисника - адвоката ОСОБА_4 ,
секретар судового засідання ОСОБА_5 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Билбасівка Слов`янського району Донецької області, громадянки України, з середньою освітою, незаміжньої, офіційно не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 та фактично мешкаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,
підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 321 КК України,
Орган досудового розслідування встановив, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , організували злочинну схему щодо збуту на території м. Харкова наркотичного засобу метадону в безконтактний з наркоспоживачами спосіб, використовуючи при цьому можливості електронної системи розрахунку на банківські картки, з подальшим переведенням в готівку.
Досудовим розслідуванням встановлено, що до вказаної злочинної діяльності ОСОБА_8 та ОСОБА_9 залучили ОСОБА_3 , до обов`язків якої входило приховування окремих доз метадону в місцях, прихованих від більшості громадян, з прив`язкою до відповідних адрес та подальшого повідомлення таких місць з їх ідентифікаційними ознаками.
20 червня 2024 року ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 321 КК України.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 21 червня 2024 року до ОСОБА_3 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 18 серпня 2024 року включно та визначена сума застави у розмірі 120 (сто двадцять) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 363 360 (триста шістдесят три тисячі триста шістдесят) гривень.
Слідчий зазначає, що строк дії запобіжного заходу, застосовного до ОСОБА_3 , спливає 18 серпня 2024 року, однак завершити досудове розслідування до вказаного строку неможливо, оскільки у цьому кримінальному провадженні необхідно виконати низку процесуальних дій, а саме: отримати висновки судових експертиз; встановити свідків та допитати їх; скласти повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри; ознайомити підозрюваних з матеріалами кримінального провадження в порядку, передбаченому ст. 290 КПК України; скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування; виконати інші слідчі (розшукові) дії, необхідність в яких може виникнути під час досудового розслідування, у зв`язку з чим виникла необхідність у продовженні строку дії запобіжіного заходу у виді тримання під вартою, застосованого до підозрюваної ОСОБА_3 на підставі ухвали Київського районного суду м. Харкова від 21 червня 2024 року.
Обґрунтовуючи необхідність продовження строку дії застосованого до ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий стверджує про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, враховуючи той факт, що ОСОБА_3 вчинила зокрема умисний тяжкий злочин, за який передбачено покарання до десяти років позбавлення волі, що може спонукати підозрювану переховуватися від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Також підозрювана може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні та, враховуючи ту обставину, що підозрювана офіційно не працевлаштована, не має стабільного джерела доходу, тому з метою отримання заробітку шляхом зайняття злочинною (протиправною) діяльністю може вчинити нове кримінальне правопорушення, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Прокурор ОСОБА_10 у судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити, посилаючись на наявність ризиків, передбачених саме п.п. 1, 3, 5 ст.177 КПК України.
Підозрювана ОСОБА_3 у судовому засіданні просила обрати стосовно неї більш м`який запобіжний захід.
Захисник - ОСОБА_4 у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечувала, посилаючись на те, що підозрювана майже два місяці провела в слідчому ізолятора, усвідомила, як це важко, тому на даний час не має жодного наміру переховуватись від органу досудового розслідування та суду, впливати на свідків або вчинити новий злочин, у зв`язку з чим, ризики, на які посилається слідчий у клопотанні, жодних чином не обґрунтовані. Просила обрати щодо своєї підзахисної більш м`який запобіжний захід, зокрема домашній арешт, який, на її переконання, зможе забезпечити виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ст. 177 КПК України. Також зауважила, що підозрювана маю професію тату-майстра, тому може працювати та заробляти кошти на життя, перебуваючи удома під домашнім арештом. Додала, що у разі вирішення судом питання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просила зменшити розмір застави, оскільки ОСОБА_3 пред`явлена підозра у вчиненні нетяжкого та тяжкого злочинів, та відповідно до ч.5 ст.182 КПК України сума застави повинна бути визначена у межах 20-80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а не більше.
20 червня 2024 року ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 321 КК України.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 21 червня 2024 року до ОСОБА_3 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 18 серпня 2024 року включно та визначена сума застави у розмірі 120 (сто двадцять) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 363 360 (триста шістдесят три тисячі триста шістдесят) гривень.
08 серпня 2024 року постановою першого заступника керівника Харківської обласної прокуратури ОСОБА_11 продовжений строк досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні до трьох місяців, а саме - до 20 вересня 2024 року.
Кримінальним процесуальним Кодексом України визначено мету, підстави та обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу.
Згідно з вимогами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органу досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Вимогами ст. 178 КПК України передбачені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, зокрема тяжкість покарання, яке загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, у тому числі наявність родини та утриманців, наявність постійного місця роботи, наявність судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались раніше та інші обставини.
Відповідно до положень ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
Згідно зі ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому, небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосудді може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи.
Разом з тим, суд зазначає, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
Так, слідчий звертаючись до суду з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, застосованого до підозрюваної ОСОБА_3 посилається на те, що остання обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 321 КК України і під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме - можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Вирішуючи питання щодо доцільності продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваній ОСОБА_3 . слідчий суддя відповідно до положень ст.ст. 177, 178, 199 КПК України враховує дані про особу підозрюваної ОСОБА_3 , яка має зареєстроване місце мешкання, однак на території Донецької області, при цьому фактично мешкає на території м. Харкова, не заміжня, офіційно не працевлаштована, постійного джерела доходу та будь-яких зв`язків з державою не має, раніше не судима, але підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, за яке передбачене покарання у разі визнання її винною у виді позбавленні волі строком від шести до десяти років з конфіскацією майна, а також у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 321 КК України, яке є нетяжким злочином, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі строком від трьох до п`яти років, тому з урахуванням суспільної небезпеки кримінальних правопорушень слідчий суддя вважає, що підозрювана може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки вона офіційно не працює, не має джерела доходу та у неї відсутні соціально-стримуючи фактори, які б давали підстави вважати, що вона не вчинить нового кримінального правопорушення, тому альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку підозрюваної.
При цьому у судовому засіданні слідчим та прокурором не підтверджений ризик того, що ОСОБА_3 може впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки доказів того, що у вказаному кримінальному провадженні були допитані свідки, матеріали долучені до клопотання не містять.
Отже, слідчий суддя погоджується з доводами сторони обвинувачення щодо продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати кримінальному провадженню або ж створять загрозу суспільству.
Під час розгляду клопотання слідчий суддя вивчав можливість застосування стосовно ОСОБА_3 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків, однак, з огляду на встановлені обставини, зокрема, те, що ОСОБА_3 , хоча і є раніше не судима, проте обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, за який передбачене покарання у разі визнання її винною у виді позбавленні волі строком від шести до десяти років з конфіскацією майна, а також у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 321 КК України, яке є нетяжким злочином, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі строком від трьох до п`яти років, що свідчить про високу суспільну небезпечність таких дій, слідчий суддя дійшов висновку, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, щоб запобігти спробам вчинити дії, передбачені пунктами 1 та 5 частини першої статті 177 КПК України.
Висновок слідчого судді щодо необхідності продовження строку тримання ОСОБА_3 під вартою ґрунтується на вищевикладених обставинах, що свідчать про наявність заявлених стороною обвинувачення ризиків та виправдовують тримання особи під вартою, а наведені в клопотанні обставини перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії ухвали про тримання підозрюваної під вартою.
Так, згідно з практикою Європейського суду з прав людини суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Враховуючи вищенаведені відомості, у суду не виникає сумнівів щодо наявності та доведеності ризиків, якими слідчий та прокурор обґрунтовує необхідність продовження застосування такого запобіжного заходу як тримання підозрюваної під вартою, оскільки ризики, які існували на час застосування цього запобіжного заходу, не зменшилися, а їх доведеність вбачається з системного аналізу відомостей, що стосуються особи підозрюваної та обставин інкримінованих їй злочинів.
З огляду на викладене, оцінивши в сукупності всі обставини, а саме - суспільну небезпечність кримінальних правопорушень, які інкримінується підозрюваній, тяжкість покарання, яке їй загрожує у разі визнання її винуватою, її вік та репутацію, міцність соціальних зв`язків, слідчий суддя вважає, що ризики, передбачені п. 1 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які стали підставою для застосування запобіжного заходу, продовжують існувати, а отже запобіжний захід у виді тримання під вартою на даній стадії процесу в повній мірі відповідає меті його застосування - забезпеченню виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ст. 177 КПК України. Застосування більш м`яких запобіжних заходів до підозрюваної на цій стадії досудового розслідування є недостатнім, щоб забезпечити виконання нею процесуальних обов`язків.
З вказаних підстав слідчий суддя приходить до висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_3 у межах строку досудового розслідування, тобто до 20 вересня 2024 року включно.
Даних щодо неможливості застосування до підозрюваної запобіжного заходу у виді тримання під вартою за станом здоров`я слідчому судді не надано.
Доводи сторони захисту щодо доцільності обрання більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не спростовують вищевказаних висновків суду.
Щодо клопотання захисника про зменшення розміру застави, у зв`язку з невідповідністю його положенням ч.5 ст.182 КПК України, суд вказує таке.
Пунктом 2 частини 5 статті 182 КПК України визначений розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до абз. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.
Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.
21 червня 2024 року під час розгляду клопотання про застосування до підозрюваної ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою при визначенні розміру застави слідчий суддя, беручи до уваги характер та обставини вчинення інкримінованих підозрюваній діянь, як вони сформульовані стороною обвинувачення, їх суспільну небезпеку, враховуючи особу підозрюваної, її матеріальний стан, наявність існуючих та підтверджених ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, вважав, що пропорційним та раціональним буде визначити підозрюваній ОСОБА_3 на підставі абз. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України заставу у розмірі 120 (сто двадцять) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 363 360 (триста шістдесят три тисячі триста шістдесят) гривень, що дозволить забезпечити виконання підозрюваною своїх процесуальних обов`язків у цьому провадженні, оскільки це є основною метою застосування запобіжного заходу.
Відповідно до вимог ст. 182 КПК України суд вважає також продовженим визначену на підставі ухвали від 21 червня 2024 року слідчим суддею Київського районного суду м. Харкова підозрюваній ОСОБА_3 суму застави у розмірі 120 (сто двадцять) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 363 360 (триста шістдесят три тисячі триста шістдесят) гривень, та вважає її достатньою для забезпечення виконання підозрюваною обов`язків, передбачених КПК України.
Всі інші питання фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності в скоєні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу судового провадження під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції. Встановлення того, вчинила чи не вчинила особа кримінальне правопорушення, є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід, що обирається.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 197 КПК України,
Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, застосованого щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у Державній установі "Харківський слідчий ізолятор" у межах строку досудового розслідування до 20 вересня 2024 року включно.
Визначити ОСОБА_3 суму застави у розмірі 120 (сто двадцять) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 363 360 (триста шістдесят три тисячі триста шістдесят) гривень, яку можливо внести на відповідний депозитний рахунок Територіального управління державної судової адміністрації України в Харківській області.
Підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент протягом строку дії відповідного запобіжного заходу внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_3 з-під варти - звільнити.
У разі внесення застави на підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:
1) прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;
2) не відлучатися із населеного пункту, який буде встановлено та в якому вона проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти)для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.
Роз`яснити підозрюваній, що у разі внесення застави у визначеному у цій ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення застави має бути наданий уповноваженій службовій особі.
Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, яка не може тривати більше одного робочого дня, уповноважена службова особа негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_3 з-під варти та повідомити письмово прокуратуру і слідчого суддю Київського районного суду м. Харкова.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави ОСОБА_3 вважається такою, щодо якої застосований запобіжний захід у виді застави.
Роз`яснити ОСОБА_3 , що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо підозрювана, обвинувачена, будучи належним чином повідомленою, не з`явилася за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомила про причини своєї неявки, або якщо порушила інші покладені на неї при застосуванні обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.
Строк дії ухвали встановити до 20 вересня 2024 року включно.
У задоволенні клопотання сторони захисту відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а ОСОБА_3 - у той же строк, але з моменту вручення їй ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Повний текст ухвали складений 13 серпня 2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1