Справа № 392/1447/24
Провадження № 1-кс/392/351/24

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2024 рокуСлідчий суддя Маловисківського районного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 , за участю прокурора ОСОБА_2 , секретар ОСОБА_3 , розглянувши клопотання начальника Новомиргородського відділу Новоукраїнської окружної прокуратури ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000394 від 24.08.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України,

про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

Начальник Новомиргородського відділу Новоукраїнської окружної прокуратури звернулася до суду з клопотанням про накладення арешту на автомобіль "MERCEDES- BENZ SPRINTER", реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_5 , фактичним користувачем ОСОБА_6 . Подане клопотання обгрунтовує тим, що 23.08.2024 до ВП №1 (м.Мала Виска) Новоукраїнського РВП ГУНП надійшло повідомлення від працівника СРПП про те, що 23.08.2024 під час відпрацювання з мобільним блокпостом ТЦК було зупинено автомобіль "MERCEDES- BENZ SPRINTER", реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_6 , який незаконно транспортував з метою збуту пальне. 23.08.2024 року проведено огляд місця події по вул. Соборності, в ході якого виявлено автомобіль "MERCEDES- BENZ SPRINTER", реєстраційний номер НОМЕР_1 та водій вказаного автомобіля ОСОБА_6 не надав згоди на огляд автомобіля, а тому з метою подальшого огляду транспортного засобу та оскільки даний автомобіль є матеріальним об`єктом, який містить відомості та може бути використаний як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, автомобіль "MERCEDES- BENZ SPRINTER", реєстраційний номер НОМЕР_1 , було вилучено. А тому з метою забезпечення належного збереження слідів вчиненого кримінального правопорушення, безперешкодного доступу сторони кримінального провадження до автомобіля для забезпечення проведення огляду за участю спеціаліста з метою встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, а також оскільки даний автомобіль є знаряддям вчинення кримінального правопорушення та зберіг на собі сліди злочину просять суд накласти арешт.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив задовільнити, зазначивши, що під час зупинки працівником СРПП автомобіля "MERCEDES- BENZ SPRINTER", реєстраційний номер НОМЕР_1 , працівником поліції під час візуального спостереження було встановлено, що в салоні авто знаходяться бочки з пальним, а тому було здійснено повідомлення по даному факту на службу 102.

Фактичний користувач, власник майна та захисник до суду не з`явилися.

Захисником подано заяву про розгляд даного клопотання за її відсутності, заперечує проти задоволення клопотання з огляду на обставини викладені в заяві.

Заслухавши прокурора та дослідивши письмові докази додані на обгрунтування клопотання, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

На підставі повідомлення працівника поліції СРПП від 23.08.2024 було внесено відомості до ЄРДР за №0000394 від 24.08.2024 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204 КК України, оскільки 23.08.2024 до ВП №1 (м. Мала Виска) Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області надійшло повідомлення від працівника СРПП про те, що 23.08.2024 під час відпрацювання з мобільним блокпостом ТЦК було зупинено автомобіль марки "MERCEDES- BENZ SPRINTER", реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_6 , який незаконно транспортував з метою збуту пальне.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 23.08.2024, об`єктом огляду являється ділянка місцевості яка розташована біля будинку АДРЕСА_1 . На вказаній ділянці знаходиться автомобіль марки "MERCEDES- BENZ SPRINTER", реєстраційний номер НОМЕР_1 . Вказаний автомобіль вилучено. Під час огляду виявлено та вилучено автомобіль "MERCEDES- BENZ SPRINTER", реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Постановою слідчого СВ ВП №1 (м.Мала Виска) Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області від 24.08.2024 визнано в якості речових доказів в кримінальному провадженні №0000394 від 24.08.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204 КК України автомобіль "MERCEDES- BENZ SPRINTER", реєстраційний номер НОМЕР_1 , згідно свідоцтва про державну реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_5 , який перебував у користуванні ОСОБА_6 .

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , автомобіль марки "MERCEDES- BENZ SPRINTER", реєстраційний номер НОМЕР_1 , сірого кольору належить ОСОБА_5 .

Статтею 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Пунктом 1 частини 2 вказаної норми закону, регламентовано, що арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, окрім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Вимогами статтей 2, 7 КПК України визначено, що при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

Наведена норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно із пп. 2, 3 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Відповідно до матеріалів клопотання начальник Новомиргородського відділу Новоукраїнської прокуратури звернулася до суду з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні, внесеному 24.08.2024 року до ЄРДР за №0000394, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України.

Із змісту клопотання вбачається, що 23.08.2024 до ВП №1 (м.Мала Виска) Новоукраїнського РВП ГУНП надійшло повідомлення від працівника СРПП про те, що 23.08.2024 під час відпрацювання з мобільним блокпостом ТЦК було зупинено автомобіль "MERCEDES- BENZ SPRINTER", реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_6 , який незаконно транспортував з метою збуту пальне.

23.08.2024 року проведено огляд місця події по вул. Соборності, в ході якого виявлено автомобіль "MERCEDES- BENZ SPRINTER", реєстраційний номер НОМЕР_1 та водій вказаного автомобіля ОСОБА_6 не надав згоди на огляд автомобіля, а тому з метою подальшого огляду транспортного засобу та оскільки даний автомобіль є матеріальним об`єктом, який містить відомості та може бути використаний як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, автомобіль "MERCEDES- BENZ SPRINTER", реєстраційний номер НОМЕР_1 було вилучено.

Також прокурор застосування заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді накладення арешту, обгрунтовує необхідністю забезпечення належного збереження слідів вчиненого кримінального правопорушення, безперешкодного доступу сторони кримінального провадження до автомобіля для забезпечення проведення огляду за участю спеціаліста з метою встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, а також тим, що вилучений автомобіль є знаряддям вчинення кримінального правопорушення та зберіг на собі сліди злочину.

Для прийняття законного та обґрунтованого рішення, розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно відповідно до вимог ст. ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Вирішуючи питання про арешт майна слідчий суддя, згідно ст. ст.94,132,173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Пунктом 1 частини 3 статті 132 КПК України визначено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

З огляду на матеріали клопотання, відомості до ЄРДР внесено за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204 КК України.

Відповідно ч.1 ст. 204 КК України, кримінальна відповідальність настає за незаконне придбання з метою збуту або зберігання з цією метою, а також збут чи транспортування з метою збуту незаконно виготовлених спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, пива, тютюнових виробів, тютюну, промислових замінників тютюну, пального або інших підакцизних товарів.

Отже, предметом даного кримінального правопорушення є алкогольні напої, тютюнові вироби, спирт етиловий, спиртові дистиляти, пальне та інші підакцизні товари.

Статтею 167 КПК України передбачено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

З огляду на матеріали клопотання, працівниками СРПП було проведено 23.08.2024 огляд транспортного засобу "MERCEDES- BENZ SPRINTER", реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Та в результаті візуального спостереження, як вказав прокурор в судовому засіданні, було встановлено, що водій перевозить в даному автомобілі пальне що знаходиться в бочках.

Однак, жодні письмові докази додані на обгрунтування клопотання про арешт майна не містять відомостей та доказів того, що в транспортному засобі були розміщені бочки в яких знаходилося пальне.

Жодного доказу, що майно про яке вказано в клопотанні об`єктивно могло зберегти на собі сліди вчинення кримінального правопорушення чи може містити відомості про факти чи обставини, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідають критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, недолучено до матеріалів та не надано в судовому засіданні прокурором.

Разом з тим, огляд автомобіля проведений.

Жодного доказу існування обгрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204 КК України матеріали не містять.

Визнаючи вилучений автомобіль "MERCEDES- BENZ SPRINTER", реєстраційний номер НОМЕР_1 речовим доказом у кримінальному провадженні №0000394 від 24.08.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204 КК України, слідчий повинен був зібрати та надати слідчому судді достатні на даному етапі досудового розслідування докази на підтвердження такого висновку. Однак, вказані вимоги закону не виконані.

Жодного письмового пояснення водія транспортного засобу чи то свідків матеріали не містять.

Крім того, визнання майна речовим доказом не може бути безумовною підставою для накладення на майно арешту.

Отже, звертаючись до слідчого судді із клопотанням про арешт майна, прокурор належним чином не обґрунтував необхідності арешту автомобіля "MERCEDES- BENZ SPRINTER", реєстраційний номер НОМЕР_1 .

При цьому, у кримінальному провадженні № 0000394 від 24.08.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України, відсутня особа, якій повідомлено про підозру.

Отже, слідчий суддя вважає, що клопотання прокурора не містить чітких підстав, у зв`язку з якими потрібно накласти арешт на транспортний засіб, адже прокурор в обґрунтуванні задоволення клопотання фактично лише припускає, що вилучений транспортний засіб можливо є предметом кримінального правопорушення, зберіг на собі сліди злочину.

З урахуванням наведених вище обставини у їх сукупності та ретельне вивчення матеріалів клопотання, надає слідчому судді підстави дійти висновку, що прокурором не доведено існування наявності правових підстав для арешту майна у даному кримінальному провадженні, не доведено мети арешту майна для обмеження прав і свобод, що передбачає можливість обмеження права виключно в порядку, встановленому чинним законодавством та обумовленість обмеження легітимною метою.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини має існувати розумна пропорційність між заходами і метою, заради якої їх застосовано (рішення у справі "Літґоу та інші проти Сполученого Королівства").

Справедливий баланс має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини.

Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе "індивідуальний і надмірний тягар" (рішення у справі "Брумареску, Трегубенко проти України").

Судам належить з`ясувати, чи дотримано справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу і вимогами захисту основних прав громадян (рішення у справах "Спорронг і Льонрот проти Швеції", "Іатрідіс проти Греції").

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону.

При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення.

При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину.

Наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Згідно із п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Прокурор, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 132 КПК України, не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні, зокрема наявність обгрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204 КК України.

За таких обставин клопотання прокурора задоволенню не підлягає.

Керуючись, статтями 131,132,170-173, 372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання начальника Новомиргородського відділу Новоукраїнської окружної прократури ОСОБА_4 у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000394 від 24.08.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України про накладення арешту на автомобіль "MERCEDES- BENZ SPRINTER", реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_5 , фактичним користувачем ОСОБА_6 - відмовити.

Повернути автомобіль "MERCEDES- BENZ SPRINTER", реєстраційний номер НОМЕР_1 , фактичному користувачу ОСОБА_6 .

Ухвала може бути оскаржена протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено учасникам провадження о 10-00 год 30.08.2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1