Єдиний унікальний номер справи 185/5532/24
Провадження № 1-кп/185/842/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2024 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в період воєнного стану кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000228 від 11 травня 2024 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлоград, Дніпропетровської області, громадянина України, з вищою освітою, розлучений, має на утримані двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , 2015 року народження та ОСОБА_5 , 2016 року народження, працюючого заступником начальника дільниці в ДТЕК «Павлоградвулілля» ШУ «Самарська», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В :

10 травня 2024 року, приблизно о 21 годині 45 хвилин, ОСОБА_3 , біля домоволодіння АДРЕСА_3 , де в результаті давніх неприязних відносин у нього виник злочинний умисел спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень раніше знайомому ОСОБА_8 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень та бажаючи їх настання, ОСОБА_3 , підійшов до припаркованого автомобіля марки ВАЗ 2111, за кермом якого знаходився ОСОБА_8 , та через відкрите вікно водійської двері умисно наніс останньому кулаком своєї правої руки один удар в область лівої верхньої частини голови, після чого схвативши обома руками ОСОБА_8 , за одяг витягнув його з автомобіля та ногою наніс ОСОБА_8 один удар в область лівого плеча в нижній третині по задній поверхонь та ще два удари ногою в проекції нижнього кута правої лопатки тулуба.

Таким чином, своїми умисними злочинними діями ОСОБА_3 , спричинив ОСОБА_7 , тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, синці на лівому плечі в нижній третині по задній поверхні, в проекції нижнього кута правої лопатки, саден обох передпліч, чим спричинив легкі тілесні ушкодження які утворились від дії тупих твердих предметів які діяли за ударним механізмом з місцем прикладання діючої сили у вищезазначеній області, що спричинило короткочасний розлад здоров`я впродовж більше шести днів, але не більш як три тижні (21 день).

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфікуються за ч. 2 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Обвинувачений ОСОБА_3 під час судового розгляду свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав у повному обсязі. Підтвердив, що обставини, зазначені в обвинувальному акті, відповідають тим, що мали місце. Пояснив, що 10 травня 2024 року о 21 годині 45 хвилин, перебував на дорозі біля території домоволодіння АДРЕСА_3 , де підійшов до припаркованого автомобіля марки ВАЗ 2111, за кермом якого знаходився чоловік його колишньої дружини - ОСОБА_8 , та через відкрите вікно водійської двері наніс кулаком один удар в область лівої верхньої частини голови, після чого став обома руками потерпілого за одяг і витягнув його з автомобіля, ногою наніс один удар в область лівого плеча та ще два удари ногою в область правої лопатки тулуба. Дуже шкодує з цього приводу та щиро розкаюється. Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України просив подальше судове слідство по кримінальному провадженню не проводити.

Потерпілий ОСОБА_8 пояснив, що обставини зазначені в обвинувальному акті, та пояснення обвинуваченого відповідають дійсності. Щодо призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 поклався на розсуд суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд, вислухавши думку учасників судового провадження, які вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши у обвинуваченого, чи правильно він розуміє зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності його позиції, роз`яснивши йому, що він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Суд, вислухавши пояснення обвинуваченого та потерпілого, дійшов висновку, що ОСОБА_3 винний у вчиненні кримінального правопорушення, що їй інкримінується за обставин, які вказані вище.

Суд вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення вважає доведеною.

За правилами кримінального закону покарання, призначене особі за вчинений злочин, має бути законним і справедливим. Законність покарання означає, що його має бути призначено особі відповідно до вимог цього закону, а справедливість покарання визначається принципом його домірності, тобто необхідності його визначення судом саме у тому виді й розмірі, яке з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, буде необхідним та достатнім для її виправлення й попередження нових злочинів.

За правилами ст. 65 КК України суд призначає покарання за вчинений злочин відповідно до Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного: раніше не судимий, під наглядом лікаря-психіатра не перебуває, вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України, відноситься до категорії кримінального проступку.

Обставиною, що пом`якшує покарання згідно ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання згідно ст. 67 КК України, відсутні.

Суд приходить до висновку, що обставина, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 не є винятковою і не знижує істотним чином міру тяжкості скоєного кримінального правопорушення, не зменшує його суспільну небезпеку до рівня, що виходить за межі покарання, що виключає застосування до обвинуваченого ст. 69 КК України - призначення більш м`якого покарання, ніж передбаченого законом.

Суд вважає, що покарання ОСОБА_3 слід призначити в межах санкції статті, за якою він обвинувачується, у вигляді штрафу.

Саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для попередження вчинення нових кримінальних правопорушень та досягнення самої мети покарання, згідно ст. 50 КК України.

Міра запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 не обираласьта до набрання вироком законної чинності не обирається.

Судові витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. ст. 368-370, 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700 (тисяча сімсот) гривень 00 копійок.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної чинності не обирати.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти діб з дня його проголошення, а за відсутності апеляційної скарги вирок набуває законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору та потерпілим.

Суддя: ОСОБА_1