Справа № 545/4075/24
Провадження № 1-в/545/624/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2024 рокум. Полтава

Полтавський районний суд Полтавської області у складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві клопотання засудженої

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Умань Черкаської області, українки, громадянки України, з середньою спеціальною освітою, проживаюча: АДРЕСА_1

про звільнення від покарання і пом`якшення покарання,-

ВСТАНОВИВ:

До Полтавського районного суду Полтавської області надійшло клопотання засудженої ОСОБА_4 , в обґрунтування якого посилаються на те, що 09.08.2024 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким ст. 51 КУпАП викладено в новій редакції, відповідно до якої дрібним вважається викрадення чужого майна, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. В силу ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотню дію у часі, тобто поширюється на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання.

Представник адміністрації виправної колонії та засуджена надали заяви про розгляд справи у їх відсутність.

Дослідивши матеріали особової справи, суд прийшов до наступного висновку.

Частина перша статті 5 КК України встановлює правило за яким закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року, який набрав чинності 09.08.2024 року, до ст. 51 КУпАП «Дрібне викрадення чужого майна» були внесені зміни та передбачено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподаткованого мінімуму доходів громадян за ч. 1 ст. 51 КУпАП, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподаткованих мінімумів доходів громадян за ч. 2 ст. 51 КУпАП.

Неоподаткований мінімум доходів громадян у частині злочинів або кваліфікації правопорушень встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 розділу ІV Податкового кодексу України, у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Таким чином, два неоподаткованих мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи.

Зміна максимального розміру дрібного викрадення чужого майна із 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян до 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян є зміною кримінального закону в частині кваліфікації кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 КК України, оскільки в тексті кримінального закону цей розмір не визначений і він вказаний в ст. 51 КУпАП.

Судом встановлено, що вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 19.03.2024 року ОСОБА_4 засуджена за ч. 1 ст. 361, ч. 2 ст. 361, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України до 5 років позбавлення волі. До вказаного вироку частково приєднане покарання за вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 01.05.2023 року за ст. ч. ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України КК України та остаточно призначене покарання у виді 5 років 7 місяців позбавлення волі. Крім того, до останнього вироку частково приєднане покарання за вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 21.11.2022 року за ч. 4 ст. 185 КК України та остаточно було призначене покарання у вигляді 5 років 6 місяців позбавлення волі.

За вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 21.11.2022 року ОСОБА_4 26.04.2022 року скоїла крадіжку чужого майна, чим нанесла матеріальну шкоду у розмірі 8369,04 грн. Неоподаткований мінімум доходів громадян у розмірі соціальної пільги за період з 01.01.2022р. по 30.06.2022р. складав 1240,50 грн. (50% розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом на 1 січня). Тобто, 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян за цей період складали суму 2481,00 грн. Таким чином, зазначений у вироку розмір нанесеної матеріальної шкоди перевищує два неоподаткованих мінімуми доходів, то відповідальність за вчинене нею діяння не підпадає під дію статті 51 КУпАП як дрібне викрадення чужого майна. У зв`язку з цим, суд приходить до переконання, що визначених законом підстав для звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання або пом`якшення покарання в цій частині немає.

Згідно вироку Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 01.05.2023 року ОСОБА_4 23.12.2022 року скоїла крадіжку чужого майна, чим нанесла матеріальну шкоду у розмірі 1223,11 грн. Неоподаткований мінімум доходів громадян у розмірі соціальної пільги за період з 01.12.2022р. по 31.12.2022р. складав 1342,00 грн. (50% розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом на 1 січня). Тобто, 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян за цей період складали суму 2684,00 грн. Таким чином, станом на день розгляду клопотання відповідальність за вищевказані дії ОСОБА_4 передбачена ст. 51 КУпАП, а тому, у зв`язку з частковою декриміналізацією, введену новим Законом, на підставі ст. 5 КК України, суд вважає необхідним звільнити останню від відбування покарання.

За вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 19.03.2024 року ОСОБА_4 засуджена за крадіжку чужого майна: 05.09.2023 року на суму 3000,00 грн., 06.09.2023 року- на суму 2000,00грн. Неоподаткований мінімум доходів громадян у розмірі соціальної пільги за період з 01.01.2023р. по 31.12.2023р. складав 1342,00 грн. (50% розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом на 1 січня). Тобто, 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян за цей період складали суму 2684,00 грн. Таким чином, станом на день розгляду клопотання відповідальність за вищевказані дії ОСОБА_4 по епізоду від 06.09.2023 року передбачена ст. 51 КУпАП, а тому, у зв`язку з частковою декриміналізацією, введену новим Законом, на підставі ст. 5 КК України, суд вважає необхідним звільнити останню від відбування покарання. Проте, зазначені у вироку розміри нанесеної матеріальної шкоди по епізоду від 05.09.2023 року перевищує два неоподаткованих мінімуми доходів громадян (2684,00 грн.), що діяли у 2023 році, то відповідальність за вчинене нею діяння по вказаному епізоду не підпадає під дію статті 51 КУпАП як дрібне викрадення чужого майна. У зв`язку з цим, суд приходить до переконання, що визначених законом підстав для звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання або пом`якшення покарання немає.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст.539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4, 6, 7(крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні), 13-1, 14 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Частиною 2 статті 74 КК України, передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Таким чином, враховуючи суму викраденого майна, за яку було засуджено ОСОБА_4 , суд приходить до висновку, що на останню розповсюджується дія Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024р., який набрав чинності 09.08.2024р., яким декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 7 жовтня 2024 року у справі №278/1566/21(провадження№51-2555кмо24), де вказав, що Закон №3886-IX є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст.5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.51 КУпАП. Зміни, внесені Законом №3886-IX, мають зворотну дію в часі. Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом №3886-IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.

За таких обставин, клопотання підлягає задоволенню, а ОСОБА_4 підлягає звільненню від призначеного судом покарання за вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 01.05.2023 року, за вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 19.03.2024 року- за діяння, кримінальна караність якого усунута (по епізоду від 06.09.2023 року).

При цьому, суд саме звільняє засуджену від відбування покарання, а не приводить вирок суду у відповідність до нового Закону, оскільки таке приведення у випадку декриміналізації діянь, за які особа була засуджена, фактично є скасуванням або зміною вироку, що виходить за межі повноважень суду, який не ухвалював зазначений вирок, на стадії його виконання.

Крім того, суд зазначає, що декриміналізація окремого епізоду не може вплинути на кваліфікацію дій засудженої та міру призначеного їй покарання.

Керуючись ст.ст 369, 376, 537, 539 КПК України, ч. 1 ст. 5, ч. 2 ст.74 КК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання засудженої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про звільнення від покарання і пом`якшення покарання- задовольнити.

У зв`язку з усуненням караності діяння звільнити засуджену ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного покарання:

-за вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 01.05.2023 року за ч. 4 ст. 185 КК України;

- за вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 19.03.2024 року за ч. 4 ст. 185 КК України по епізоду від 06.09.2023 року.

Вважати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженою до 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі по вироку Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 19.03.2024 року.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом 7 днів з моменту її проголошення.

СуддяОСОБА_5