Номер провадження: 11-кп/813/879/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

13.09.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинувачених: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

представника потерпілого ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції між Одеським апеляційним судом таза участі захисника ОСОБА_8 з використанням власних технічних засобів через підсистему відео конференц зв`язку «EasyCon» клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою в кримінальному провадженні за №0003112 від 01.07.2018 року за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_9 , його захисника ОСОБА_12 та захисника ОСОБА_13 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 21.08.2020 року, щодо:

ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Жмеринці Вінницької області, громадянина України, з базовою середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, засудженого вироком Попаснянського районного суду Луганської області від 30 березня 2012 року за ч.2 ст.186 КК України до позбавлення волі на строк 6 років, звільнений 02 серпня 2017 року у зв`язку із відбуттям строку покарання, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України,

ОСОБА_10 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Одесі, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, працевлаштованого, не судимого в силу ст.89 КК України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України,

встановив:

Оскарженим вироком суду ОСОБА_9 та ОСОБА_10 визнано винуватими у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, призначивши покарання:

- ОСОБА_14 у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років і 6 (шість) місяців, із конфіскацією належного йому на праві власності майна;

На підставі ч.5 ст.72 КК України, ОСОБА_9 зараховано в строк відбутого покарання час його попереднього ув`язнення в даному кримінальному провадженні в період з 29.01.2019 року до дня набрання вироком законної сили, у співвідношенні відповідності одного дня попереднього ув`язнення одному дню позбавлення волі;

цивільний позов ОСОБА_15 задоволено частково;

стягнуто з ОСОБА_9 , на користь ОСОБА_15 , в якості відшкодування спричиненої моральної шкоди 15000 (п`ятнадцять тисяч) грн;

-ОСОБА_10 у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років, із конфіскацією належного йому на праві власності майна;

цивільний позов ОСОБА_15 задоволено частково;

стягнуто з ОСОБА_10 , на користь ОСОБА_15 , в якості відшкодування спричиненої моральної шкоди 10000 (десять тисяч) грн.

Не погоджуючись з вироком суду обвинувачений ОСОБА_9 та його захисник ОСОБА_12 , а також захисник ОСОБА_13 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , подали апеляційні скарги.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 13.04.2023 року апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_12 залишено без задоволення; апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_13 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 задоволено. Вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 21.07.2020 року в частині призначення покарання ОСОБА_10 змінено, призначено обвинуваченому покарання за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі із конфіскацією належного йому на праві власності майна.

Постановою колегії суддів Третьої судової палати ККС у складі Верховного Суду від 18.12.2023 скасовано ухвалу Одеського апеляційного суду від 13.04.2023 та призначено новий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у суді апеляційної інстанції.

Крім того, вище зазначеною постановою суду касаційної інстанції кожному з обвинуваченихобрано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, а саме до 15 лютого 2024 року.

Ухвалами Одеського апеляційного суду від 18.03.2024, 26.04.2024, 07.06.2024, 26.07.2024 за клопотанням прокурора обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, в останнє строком до 23.09.2024.

У судове засідання апеляційного суду викликалась свідок ОСОБА_16 шляхом застосування до неї приводу, однак виконати привід не надалось можливим, оскільки згідно рапортів співробітників поліції, на виконання яких перебувала ухвала суду про привід свідка, остання відмовилась з`являтись у судові засідання апеляційного суду.

Враховуючи те, що судовий розгляд даної справи завершити не можливо через необхідність допиту свідка ОСОБА_16 , повторне задоволення клопотання захисника ОСОБА_8 про застосування приводу до свідка ОСОБА_16 , а також спливу строку дії попередньої ухвали про продовження обвинуваченим запобіжного заходу, прокурором ОСОБА_6 заявлено клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_17 та ОСОБА_10 , з мотивів відсутності підстав для зміни запобіжного заходу та існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК, які були враховані при обранні запобіжного заходу.

Потерпілий ОСОБА_15 та представник потерпілого ТОВ Сільпо Фуд до суду апеляційної інстанції не з`явились, однак потерпілим в попередніх судових засіданнях надіслане на адресу суду клопотання, в якому він просив розглядати кримінальне провадження за його відсутності. У судовому засіданні приймав участь його представник адвокат ОСОБА_11 , яка вважала за можливе змінити обвинуваченому ОСОБА_10 запобіжний захід на більш м`який.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 просив задовольнити його клопотання.

Захисник ОСОБА_8 заперечував проти задоволення клопотання прокурора та просив зміни обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжний захід, щодо продовження стосовно ОСОБА_10 запобіжного заходу залишив це питання на розсуд суду.

Захисник ОСОБА_7 просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора щодо ОСОБА_10 та застосувати до нього більш м`який запобіжний захід.

Обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 заперечували проти задоволення клопотання прокурора.

Заслухавши суддю-доповідача, думки учасників судового розгляду; обговоривши доводи клопотання, колегія суддів дійшла висновку про таке.

Частина 1 ст. 331 КПК України (далі КПК) встановлює, що під час судового розгляду за клопотанням сторони обвинувачення або захисту, суд має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити відповідний запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч. 3 зазначеної норми закону, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

До спливу строку обраного запобіжного заходу суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вирішення судом питання щодо запобіжного заходу, згідно положень ч. 2 ст. 331 КПК України, відбувається в порядку, передбаченому Главою 18 цього Кодексу («Запобіжні заходи, затримання особи»).

Згідно ст. 177 КПК, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Статтею 194 КПК передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування/продовження запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження, обвинуваченим ОСОБА_17 та ОСОБА_10 інкримінується вчинення тяжкого злочину. Обвинувачений ОСОБА_9 має непогашену судимість за попереднім вироком.

Враховуючи наведені обставини, думку прокурора, представника потерпілого, обвинувачених та їх захисників, апеляційний суд вважає, що ризики, які були підставою для обрання Верховним Судом запобіжного заходу обвинуваченим, на теперішній час не відпали та продовжують існувати, що є підставою для продовження кожному з обвинувачених запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки інший запобіжний захід з великою вірогідністю не зможе забезпечити виконання останніми покладених на них процесуальних обов`язків.

Оцінюючи доводи захисника ОСОБА_7 про можливість зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_10 , з посиланням на факт відшкодування обвинуваченим матеріальної та моральної шкоди потерпілому, колегія суддів, з огляду на задоволення повторного приводу щодо свідка ОСОБА_16 , вважає, що наразі може існувати, хоч і незначний, але можливий ризик впливу на свідка ОСОБА_16 , яка ще не допитана судом апеляційної інстанції, та яка, відповідно до вироку суду першої інстанції надала алібі обвинуваченому ОСОБА_9 , позиція якого суперечить позиції обвинуваченого ОСОБА_10 .

Крім того, розглядаючи питання про доцільність продовження застосування до обвинувачених запобіжного заходу у виді тримання під вартою, колегія суддів не може залишити поза увагою рішення суду вищої інстанції у цій справі від 18.12.2023 року, відповідно до якого касаційний суд застосував до обвинуваченого ОСОБА_10 запобіжний захід у виді тримання під вартою, з огляду на існування ризику можливого переховування останнього від суду.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Беручи до уваги суть пред`явленого ОСОБА_17 та ОСОБА_10 обвинувачення щодо вчинення нападу на потерпілого ОСОБА_15 , поєднаного із насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, колегія суддів не вбачає підстав для застосування обвинуваченим альтернативного запобіжного заходу у виді застави.

За викладених обставин, колегія суддів вважає, що клопотання прокурора ОСОБА_6 підлягає задоволенню, а стосовно обвинувачених ОСОБА_18 та ОСОБА_10 необхідно продовжити строк застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, з утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Керуючись ст.ст. 24, 183, 193, 194, 196, 370, 376, 401, 404, 419, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити.

Продовжити обвинуваченим ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», до 11 листопада 2024 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4