Cправа №991/4924/24
Провадження №11-сс/991/436/24
Слідчий суддя: ОСОБА_1
Суддя-доповідач: ОСОБА_2
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2024 року місто Київ

Колегія суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

представника Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України ОСОБА_7 ,

представника ДП «Укркомунобслуговування» ОСОБА_8 ,

представника ТОВ «Сітігазсервіс» - адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 11 червня 2024 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчої судді Вищого антикорупційного суду від 11.06.2024 відмовлено у задоволенні клопотання.

Прокурор Спеціалізованої антикорупційної прокуратури (далі - САП) ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, у якій зазначає, що вказане судове рішення - незаконне, необґрунтоване, а висновки слідчої судді не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Посилається на те, що попри ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.03.2024, підконтрольні ТОВ «Сітігазсервіс» особи вчиняють дії, спрямовані на проникнення на територію цілісного майнового комплексу та взяття його під охорону, перешкоджають працівникам ДП «Укркомунобслуговування» виконувати свої функції. Детектив Національного антикорупційного бюро України (далі - НАБУ) довів, що земельна ділянка, цілісний майновий комплекс є речовими доказами та існують ризики їхнього пошкодження, псування чи перетворення, але слідча суддя не взяла цього до уваги.

У доповненнях до апеляційної скарги зазначає, що висновки слідчої судді не підтверджуються дослідженими доказами і містять істотні суперечності. Так, визначення вартості майна ускладниться у разі порушення цілісності, знищення цілісного майнового комплексу, проведення на території земельної ділянки будівельних робіт та спорудження будь-яких будівель. При цьому саме забудова земельної ділянки житловими об`єктами (тобто зміна її стану і властивостей, а також, імовірно, знищення / порушення цілісності розташованого на ній цілісного майнового комплексу) була метою укладення договорів №09/12/2022-1 та №09/12/2022-2 від 09.12.2022, договору про встановлення права користування земельною ділянкою для забудови (суперфіцію) від 09.12.2022 між ТОВ «Сітігазсервіс» та ДП «Укркомунобслуговування». Визначення вартості майна може бути ускладнене через дії ТОВ «Сітігазсервіс» та/або залучених товариством фізичних чи юридичних осіб із фізичного обмеження доступу до майна, які вже мали місце.

Хоча особи, діяльність яких розслідується, не обіймають наразі посад у ДП «Укркомунобслуговування» та Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України (далі - Мінінфраструктури), не виключена можливість призначення лояльних до них осіб на керівні посади у майбутньому та подальших дій щодо пошкодження, псування чи перетворення майна.

Просить скасувати ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 11.06.2024 та постановити нову, якою клопотання детектива НАБУ задовольнити: накласти арешт на земельну ділянку загальною площею 11,1502 га, яка знаходиться по вул. Тираспольській, 43 у Подільському районі міста Києва , кадастровий номер: :91:179:0013, та на цілісний майновий комплекс, розташований на вказаній земельній ділянці, загальною площею 50857,6 кв м (реєстраційний номер 000), шляхом заборони: ТОВ «Сітігазсервіс» та/або залученим товариством фізичним чи юридичним особам користуватись зазначеною земельною ділянкою (у тому числі перебувати на ній); ДП «Укркомунобслуговування» та Мінінфраструктури вчиняти будь-які дії, спрямовані на пошкодження, знищення, перетворення та відчуження вказаних земельної ділянки та розташованого на ній цілісного майнового комплексу.

У запереченнях на апеляційну скаргу представник ТОВ «Сітігазсервіс» - адвоката ОСОБА_9 зазначає, що ухвала слідчого судді відповідає вимогам ст.370-372 КПК України.

Посилається на те, що сторона обвинувачення у апеляційній скарзі та доповненнях до неї вказала на свою незгоду з прийнятим рішенням, не зазначивши норми матеріального права, що порушила слідча суддя. Відмова у задоволенні клопотання є обґрунтованою, адже детектив не навів переконливих доводів, які ознаки земельної ділянки та цілісного майнового комплексу можуть бути використані для доказування у кримінальному провадженні, збереження яких вимагає застосування цього заходу забезпечення, а також не повідомив, у чому саме полягають ризики знищення чи пошкодження, які саме обставини наразі можуть свідчити, що держава чи уповноважені нею особи можуть вдатися до відчуження чи перетворення майна. Особи, дії яких розслідуються, вже не обіймають посад у зазначених юридичних особах, наразі державним підприємством та міністерством вживаються заходи щодо захисту права власності щодо цього майна у порядку господарського судочинства. За таких обставин слідча суддя правильно визначила, що потреби досудового розслідування не виправдовують такий ступінь втручання у право власності держави, про який ідеться в клопотанні.

Просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги прокурора САП, а ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 11.06.2024 залишити без змін.

У судовому засіданні прокурор САП ОСОБА_6 підтримала вимоги апеляційної скарги, представник Мінінфраструктури ОСОБА_7 , представник ДП «Укркомунобслуговування» ОСОБА_8 підтримали вимоги апеляційної скарги в частині накладення арешту на нерухоме майно, представник ТОВ «Сітігазсервіс» - адвокат ОСОБА_9 заперечив проти її задоволення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора САП ОСОБА_6 , представника Мінінфраструктури ОСОБА_7 , представника ДП «Укркомунобслуговування» ОСОБА_8 , представника ТОВ «Сітігазсервіс» - адвоката ОСОБА_9 , перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є обґрунтованою.

У цьому провадженні встановлено такі обставини.

Детективами НАБУ здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.02.2024 за №0000088, за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364, ч.4 ст.368 КК України, в ході якого встановлено, що службові особи Міністерства розвитку громад та територій України (далі - Мінрегіон), зловживаючи своїм службовим становищем, діючи в інтересах ТОВ «Сітігазсервіс» з метою одержання неправомірної вигоди, надали згоду ДП «Укркомунобслуговування» на укладення значного господарського зобов`язання, внаслідок чого між останнім та ТОВ «Сітігазсервіс» укладено низку договорів, що призвело до втрати можливості Мінінфраструктури здійснювати управління/розпорядження об`єктом державної власності (цілісним комплексом споруд), що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Тираспольська, буд. 43 . Також перевіряються обставини отримання службовими особами Мінрегіону неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, у вигляді житлових (квартир) та нежитлових приміщень, за вчинення дій зі сприяння незаконній діяльності групи підприємств «КСМ Груп».

Слідством встановлено, що Мінінфраструктури відповідно до покладених на нього завдань виконує функції з управління об`єктами державної власності (пп.55 п.4 Положення про Мінінфраструктури, затвердженого постановою КМУ №460 від 30.06.2015 в редакції №1400 від 17.12.2022).

Пунктом 1 постанови КМУ «Деякі питання управління об`єктами державної власності» №537 від 26.05.2023 вирішено передати цілісні майнові комплекси державних підприємств, установ та організацій за переліком згідно з додатком 1 (до якого входить у тому числі ДП «Укркомунобслуговування») із сфери управління Мінрегіону до Мінінфраструктури.

05.07.2022 відповідно до абз.1 п.10 Положення про порядок передачі об`єктів права державної власності, затвердженого постановою КМУ №1482 від 21.09.1998, було затверджено Акт приймання-передачі цілісних майнових комплексів державних підприємств, установ та організацій зі сфери управління Мінрегіону до Мінінфраструктури (до якого включено ДП «Укркомунобслуговування»).

02.11.2022 до Мінрегіону надійшло звернення ДП «Укркомунобслуговування» №408 від 01.11.2022, в якому: (1) повідомлено про отримання підприємством цілісного майнового комплексу ДА «Квіти України», розташованого за адресою м. Київ, вул. Тираспольська, 43 (передача відбулася на підставі постанови Північного апеляційного господарського суду від 28.06.2022 у справі №910/11827/21); (2) винесено на розгляд питання про надання згоди підприємству на укладення значного господарського зобов`язання (інвестиційного договору з реконструкції та будівництва на земельній ділянці, яку воно отримало) із ТОВ «Сітігазсервіс». Наказом міністра Мінрегіону ОСОБА_10 №203 від 03.11.2022 утворено робочу групу для розгляду цього звернення.

11.11.2022 робоча група, розглянувши це звернення, надала ДП «Укркомунобслуговування» згоду на укладення господарського зобов`язання (інвестиційного договору з реконструкції та будівництва) із ТОВ «Сітігазсервіс», за умов: (1) приведення у відповідність до земельного та містобудівного законодавства проектів наданих договорів, а також правового статусу земельної ділянки, що знаходиться за адресою: вул. Тираспольська, 43, у Подільському районі м. Києва ; (2) отримання ДП «Укркомунобслуговування» в результаті реалізації цього інвестиційного проекту нерухомого майна вартістю не нижче вартості земельної ділянки та нерухомості відповідно до незалежних експертних оцінок; (3) отримання нерухомого майна пропорційно черговості введення в експлуатацію черг будівництва та інших умов. Про це рішення ДП «Укркомунобслуговування» було повідомлено листом державного секретаря Мінрегіону ОСОБА_11 №7/21/12297-22 від 16.11.2022.

24.11.2022 ДП «Укркомунобслуговування» проінформувало Мінрегіон про виконання умов надання згоди в частині приведення проектів договорів, які планується укласти з ТОВ «Сітігазсервіс», у відповідність до вимог земельного та містобудівного законодавства, зі зміною правового статусу земельної ділянки, на що 01.12.2022 отримало повторну згоду Мінрегіону на укладення значного господарського зобов`язання з ТОВ «Сітігазсервіс».

Згідно з Положенням про Мінрегіон, затвердженим Постановою КМУ №197 від 30.04.2014 (в редакції №850 25.09.2019), робоча група не була наділена повноваженнями на прийняття таких рішень, натомість ці повноваження (функції з управління об`єктами державної власності) належать виключено міністру Мінрегіону. Також членами робочої групи згоду ДП «Укркомунобслуговування» на укладення значного господарського зобов`язання з ТОВ «Сітігазсервіс» надано у вкрай стислі строки, що свідчить про нетиповий для цих правовідносин поспіх.

За наслідками надання Мінрегіоном цієї згоди між ДП «Укркомунобслуговування» та ТОВ «Сітігазсервіс» укладено: договори №09/12/2022-1 та №09/12/2022-2 від 09.12.2022; договір про встановлення права користування земельною ділянкою для забудови (суперфіцію) від 09.12.2022, відповідно до якого ДП «Укркомунобслуговування» надає, а ТОВ «Сітігазсервіс» приймає в строкове користування земельну ділянку, розташовану за адресою: м. Київ, вул. Тираспольська, 43 (кадастровий номер :91:179:0013), для реалізації останніми прав на забудову; акт приймання-передачі земельної ділянки від 09.12.2022.

22.02.2024 постановою старшого детектива НАБУ земельну ділянку та розташований на ній цілісний майновий комплекс визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

06.06.2024 до слідчого судді Вищого антикорупційного суду надійшло клопотання детектива НАБУ про арешт вказаного майна, 11.06.2024 останній уточнив клопотання.

Слідча суддя, відмовляючи у задоволенні клопотання, прийшла до таких висновків: за формальними ознаками згадані у клопотанні об`єкти можна віднести до джерела доказів як такі, що в певній мірі були об`єктом кримінального правопорушення, адже саме з метою одержання права користування цим майном вчинялися протиправні дії; детектив не навів переконливих доводів, які саме ознаки земельної ділянки та цілісного майнового комплексу можуть бути використані для доказування у кримінальному провадженні, збереження яких вимагає застосування цього заходу забезпечення; саме майно не було предметом злочину, не зберегло на собі слідів кримінального правопорушення, не має безпосереднього (прямого) стосунку до кола обставин, які встановлюються органом досудового розслідування; визначення вартості майна з метою встановлення розміру шкоди, завданої злочином, не вимагає застосування заходу забезпечення, адже безперешкодно може бути здійснене як у теперішній час, так і у майбутньому, у тому числі експертним шляхом; відсутня практична необхідність у накладенні на майно арешту у контексті збереження речових доказів; детектив не повідомив, у чому саме полягають ризики знищення чи пошкодження; потреби досудового розслідування не виправдовують такий ступінь втручання у право власності держави, про який ідеться в клопотанні; належним способом реагування на невиконання ухвали Господарського суду міста Києва від 19.03.2024 буде звернення до правоохоронних органів, а не дублювання заходів забезпечення у межах кримінального процесу.

Однак, із вказаними висновками слідчої судді не можна погодитися з огляду на таке.

Згідно з положеннями ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Частиною 1 ст.94 КПК України передбачено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Однак, слідчою суддею вказаних вимог кримінального процесуального закону не дотримано, оскільки з тексту оскаржуваного рішення вбачається, що воно не містить належних мотивів слідчої судді, з яких вона відхилила доводи, наведені у клопотанні, та оцінки наданих стороною обвинувачення доказів, а зводиться виключно до тверджень про не доведення детективом підстав для накладення арешту на майно.

Згідно з абз.1 ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Пунктом 1 ч.2 ст.170 КПК України стверджується, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з п.1, 2, 5, 6 ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Приписами ч.1 ст.98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно із ч.2 ст.170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

У цьому кримінальному провадженні досудове розслідування здійснюється за фактом того, що службові особи Мінрегіону, зловживаючи своїм службовим становищем, діючи в інтересах ТОВ «Сітігазсервіс» з метою одержання неправомірної вигоди, надали згоду ДП «Укркомунобслуговування» на укладення значного господарського зобов`язання, внаслідок чого між останнім та ТОВ «Сітігазсервіс» було укладено низку договорів, що призвело до втрати можливості Мінінфраструктури здійснювати управління/розпорядження об`єктом державної власності (цілісним комплексом споруд), що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Тираспольська, буд. 43 , та здійснювати право користування і розпорядження земельною ділянкою, розташованою за цією ж адресою, внаслідок чого завдано тяжкі наслідки Державі Україна в особі Мінінфраструктури.

Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності на земельну ділянку та цілісний майновий комплекс належить державі в особі ДП «Укркомунобслуговування» та Мінінфраструктури.

Відповідно до п.1.1. договору №09/12/2022-1 від 09.12.2022 його предметом є передача ДП «Укркомунобслуговування» та виконання ТОВ «Сітігазсервіс» прав та функцій замовника (забудовника) будівництва на земельній ділянці загальною площею 11,1502 га, розташованій по вул. Тираспольській, 43 у Подільському районі міста Києва , кадастровий номер: :91:179:0013, із розташованими на ній нежитловими будинками, будівлями, спорудами, допоміжними приміщеннями, інженерними спорудами та/або мережами, вхідними/в`їзними групами тощо, а також фінансування та будівництво ТОВ «Сітігазсервіс» житлових та/або нежитлових будинків, будівель, споруд та/або мереж, вхідних/в`їзних груп тощо на земельній ділянці.

Предметом договору №09/12/2022-2 від 09.12.2022 (п.1.1.) є зобов`язання та права сторін по проектуванню, реконструкції та будівництва об`єкта реконструкції (цілісного майнового комплексу) та земельній ділянці з метою отримання кожною зі сторін своєї частини у реконструйованому та побудованому об`єкті в порядку та на визначених у цьому договорі умовах.

Згідно з договором про встановлення права користування земельною ділянкою для забудови (суперфіцію) від 09.12.2022 ДП «Укркомунобслуговування» надає, а ТОВ «Сітігазсервіс» приймає в строкове користування земельну ділянку, розташовану за адресою: м. Київ, вул. Тираспольська, 43 (кадастровий номер :91:179:0013), для реалізації останніми прав на забудову.

Предметом вказаних договорів є саме право користування зазначеним майном, однак, це право шляхом виконання договорів втілюється у здійсненні реальних дій щодо реконструкції та будівництва цілісного майнового комплексу, забудови земельної ділянки, тобто шляхом зміни їхнього первісного вигляду. За таких обставин можна стверджувати, що майну може бути завдано шкоду внаслідок вчинення кримінального протиправного діяння (бездіяльності). Тому існують підстави вважати, що земельна ділянка, а також розташований на ній цілісний майновий комплекс, відповідають критеріям, визначеним ч.1 ст.98 КК України, адже вони були об`єктами кримінально протиправних дій, і як наслідок є речовими доказами у цьому кримінальному провадженні.

Відтак, безпідставними є висновки слідчої судді про те, що детектив не навів переконливих доводів, які саме ознаки земельної ділянки та цілісного майнового комплексу можуть бути використані для доказування у кримінальному провадженні, збереження яких вимагає застосування цього заходу забезпечення, а саме майно не було предметом злочину, не зберегло на собі слідів кримінального правопорушення, не має безпосереднього (прямого) стосунку до кола обставин, які встановлюються органом досудового розслідування.

Враховуючи, що укладені договори спрямовані, зокрема, на реконструкцію, будівництво цілісного майнового комплексу та забудову земельної ділянки, тобто зміну їхнього стану, кількісних та якісних властивостей, що суттєво може вплинути на встановлення розміру збитків, необґрунтованим є висновок слідчої судді про те, що визначення вартості майна з метою встановлення розміру шкоди, завданої злочином, не вимагає застосування заходу забезпечення, адже безперешкодно може бути здійснене як у теперішній час, так і у майбутньому, у тому числі експертним шляхом.

Також колегія суддів вважає помилковим висновок слідчої судді, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.03.2024 у справі про визнання недійсними договорів №09/12/2022-1 та №09/12/2022-2 та договору про встановлення права користування земельною ділянкою вжито заходи забезпечення позову та заборонено ТОВ «Сітігазсервіс» вчиняти дії на виконання цих договорів, адже предметом розгляду слідчої судді було клопотання детектива про арешт майна у кримінальному провадженні, яке не стосується господарського спору. Крім того, при апеляційному розгляді встановлено, що ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.06.2024 скасовано зазначену ухвалу суду першої інстанції в частині задоволення заяви Мінінфраструктури про забезпечення позову та постановлено у цій частині нову ухвалу про відмову у забезпеченні позову.

Враховуючи зміст укладених договорів, якими передбачено можливість зміни властивостей майна, обґрунтованими є ризики пошкодження, знищення, передачі земельної ділянки та розташованого на ній цілісного майнового комплексу. За таких обставин помилковим є твердження слідчої судді про те, що відсутня практична необхідність у накладенні на майно арешту у контексті збереження речових доказів.

Із положень ст.1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вбачається, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Будь-яке втручання державного органу в права осіб повинне забезпечити справедливий баланс між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (п.69, 73 рішення Європейського суду з прав людини від 23.09.1982 у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції»). Тобто повинне існувати обґрунтоване співвідношення між засобами, що застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти.

Оскільки досудове розслідування здійснюється за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364, ч.4 ст.368 КК України, в ході якого встановлено, що протиправні дії призвели до втрати можливості Мінінфраструктури здійснювати управління/розпорядження об`єктом державної власності (цілісним комплексом споруд), що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Тираспольська, буд. 43 , та здійснювати право користування і розпорядження земельною ділянкою, розташованою за цією ж адресою, внаслідок чого завдано тяжкі наслідки Державі Україна в особі Мінінфраструктури, колегія суддів вважає, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у право власності держави, саме в інтересах власника майна, про який ідеться в клопотанні.

Згідно з положенням ч.2, 3 ст.170 КПК України з метою забезпечення збереження речових доказів арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Таким чином, оскільки земельна ділянка та цілісний майновий комплекс відповідають критеріям, передбаченим ст.98 КПК України, слідча суддя прийшла до помилкового висновку про відсутність підстав для накладення на них арешту, а відтак ухвала слідчої судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про задоволення клопотання щодо арешту вказаного майна.

Керуючись ст.376, 404, 418, 419, 422, 424, 532 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 11 червня 2024 року скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання детектива Національного антикорупційного бюро України про арешт майна та накласти арешт на земельну ділянку загальною площею 11,1502 га, яка знаходиться по вул. Тираспольській, 43 у Подільському районі міста Києва , кадастровий номер: :91:179:0013, та на цілісний майновий комплекс, розташований на вказаній земельній ділянці, загальною площею 50857,6 кв м (реєстраційний номер 000), шляхом заборони: ТОВ «Сітігазсервіс» та/або залученим товариством фізичним чи юридичним особам користуватись зазначеною земельною ділянкою (у тому числі перебувати на ній); ДП «Укркомунобслуговування» та Міністерству розвитку громад, територій та інфраструктури України вчиняти будь-які дії, спрямовані на пошкодження, знищення, перетворення та відчуження зазначених земельної ділянки та розташованого на ній цілісного майнового комплексу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4