23.08.2024 Справа № 756/7011/24
Унікальний № 756/7011/24
Провадження № 1-кп/756/1322/24
УХВАЛА

23 серпня 2024 року м. Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

прокурора - ОСОБА_4 ,

захисників - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

під час проведення судового засідання у кримінальному провадження № 0003484 за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з вищою освітою, зареєстрований і проживає: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 1, ст. 162, ч. 5 ст. 190, ч. 1 ст. 263 КК України,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, з вищою освітою, зареєстрований і проживає: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 1, ст. 162, ч. 5 ст. 190 КК України,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , і проживає за адресою: АДРЕСА_4 раніше не судимий,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 5 ст. 190 КК України,

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина України, з середньою освітою, зареєстрований: АДРЕСА_5 , проживає: АДРЕСА_6 , раніше не судимий,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 5 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Під час судового розгляду прокурор звернувся з клопотанням про продовження строку дії раніше застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу, а саме стосовно ОСОБА_3 у виді цілодобового домашнього арешту на два місяці, посилаючись на обґрунтованість висунутого обвинувачення, на існування ризиків у кримінальному провадженні, та на неможливість запобігти існуючим ризикам застосуванням до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.

Обвинувачений ОСОБА_3 просив суд змінити йому запобіжний захід на домашній арешт у нічний час доби, пославшись на те, що він проживає разом із дівчиною і орендованій квартирі, він вже тривалий час перебуває під цілодобовим домашнім арештом і йому потрібно заробляти кошти на життя, переховуватись не збирається, добросовісно виконує процесуальні обов`язки у цьому кримінальному провадженні.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні просив пом`якшити запобіжний захід і застосувати для його підзахисного домашній арешт у нічний період доби, щоб обвинувачений мав можливість працювати і заробляти кошти.

Захисники ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які захищають інших обвинувачених у справі, висловили позицію про наявність підстав для зміни обвинуваченому ОСОБА_3 домашнього арешту на нічний період доби. Також, висловили позицію про незаконність проведення судового засідання, оскільки на ньому відсутні їх підзахисні.

З цього приводу суд наголошує на тому, що відповідно до частин 1, 2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно з частиною 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Водночас, положеннями глави 18 КПК України, під час вирішення питання про продовження запобіжного заходу обвинуваченому, не передбачено обов`язкової участі інших обвинувачених, щодо яких питання про запобіжний захід не вирішується.

Тому, на переконання суду, з урахуванням обов`язку суду розглянути питання доцільності продовження, зміни або скасування запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 до спливу строку його закінчення, а також враховуючи, що відсутність інших обвинувачених при вирішенні цього питання не суперечить закону і жодним чином не порушує права інших обвинувачених, доводи захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 слід вважати безпідставними і необґрунтованими.

Надаючи оцінку доводам клопотання прокурора, у співставленні з позицією обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_5 , суд виходить із такого.

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, зокрема тяжких і особливо тяжких злочинах, а саме у незаконному проникненні до житла поза волею власника, з метою його викрадення для поміщення до фіктивного реабілітаційного центру, що кваліфіковано за ч. 1 ст. 162 КК України; у незаконному викраденні і позбавленні волі людини, вчинене з корисливих мотивів організованою групою, за декількома епізодами, що кваліфіковано за ч. 3 ст. 146 КК України; у заволодінні чужим майном, шляхом обману, вчинене організованою групою, а саме вказано, що ОСОБА_3 будучи виконавцем в складі організованої групи, організатором яких був ОСОБА_11 та інша особа, спільно з ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та іншими особами, відповідно до розробленого єдиного плану, відомого всім учасникам, у якому кожен виконував свою функцію, з метою заволодіння грошовими коштами потерпілих, які останні під впливом обману мали сплачувати за реабілітацію пацієнтів під виглядом надання кваліфікованих послуг реабілітації родичів, близьких осіб та знайомих, виконував виїзд за адресами проживання алко- або наркозалежних людей для подальшого здійснення протиправного таємного або відкритого викрадення останніх, у необхідних випадках із застосуванням або погрозою застосування насильства, з метою доставки до фіктивного реабілітаційного центру за заздалегідь обумовлену грошову винагороду, здійснював безпосереднє спілкування з родичами «реабілітантів», вводив їх в оману щодо процесу реабілітації та оплати, здійснював контроль за розподілом грошових коштів, отриманих від потерпілих, що кваліфіковано за ч. 5 ст. 190 КК України.

Із клопотання прокурора та доданих до нього документів встановлено, що під час досудового розслідування стосовно обвинуваченого застосовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Востаннє ухвалою слідчого судді від 06.05.2024 року обвинуваченому продовжено запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Згідно з реєстром матеріалів досудового розслідування, у сторони обвинувачення наявні певні докази пред`явленого обвинувачення: покази свідків, протоколи слідчих дій, які можуть бути досліджені та оцінені тільки під час судового розгляду.

Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що наявна обґрунтована підозра щодо вчинення ОСОБА_3 , зокрема тяжких і особливо тяжких злочинів проти власності та основоположних прав і свобод людини. При цьому, на цій стадії суд не вирішує питання доведеності винуватості.

Аналізуючи дані про особу обвинуваченого, суд приймає до уваги, що він не одружений, є раніше не судимим, має постійне місце проживання у якому мешкає разом зі співмешканкою, процесуальні обов`язки виконує.

Також, дотримуючись презумпції невинуватості, суд вважає тим не менш можливим врахувати кількість кримінальних правопорушень та кількість епізодів кримінальних правопорушень, у яких обвинувачується ОСОБА_3 як обставини, що можуть впливати на тяжкість покарання, у разі визнання особи винуватою, та на користь ризику вчинення іншого кримінального правопорушення.

Виходячи із тяжкості злочинів, у яких обвинувачується ОСОБА_3 у сукупності із наведеними даними про його особистість, враховуючи кількість інкримінованих епізодів злочинної діяльності та те, що інкримінується вчинення кримінальних правопорушень у складі організованої групи, знайомство обвинуваченого з потерпілими і свідками, які зокрема, за версією обвинувачення є особами, яких ОСОБА_3 викрадав та приймав участь в їх незаконному утриманні, суд вважає наявним ризик, що обвинувачений перебуваючи на волі, усвідомлюючи невідворотність покарання у разі визнання його винуватим, може переховуватися від суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України), а також може вчинити інше кримінальне правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України), та може незаконно впливати на потерпілих або свідків (п. 3 ст. 177 КПК України).

Суд приходить до висновку про доведеність прокурором того, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти названим вище ризикам, оскільки на даному етапі особисте зобов`язання, порука, застава, не є достатніми для гарантування поведінки обвинуваченого виходячи із встановлених судом ризиків, тяжкості кримінального правопорушення. Крім того, відомостей про фінансову можливість внесення застави обвинуваченим відсутні.

Згідно з п. 1 «с» ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: c) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення, або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Національні суди зобов`язані переглядати правомірність попереднього ув`язнення осіб, які чекають суду, з метою забезпечення їх звільнення, коли обставини більше не виправдовують продовження тримання під вартою. Принаймні, на початковому етапі існування обґрунтованої підозри може виправдати тримання під вартою, але настає момент, коли цього вже не достатньо. Питання розумності терміну тримання під вартою не може бути оцінене абстрактно, але повинне оцінюватися в кожному конкретному випадку відповідно до його особливостей, бо немає встановлених строків, застосовних до кожної справи (McKay v. the United Kingdom (Маккей проти Сполученого Королівства) [ВП], §§ 41-45; Bykov v. Russia (Биков проти Росії) [ВП], §§ 61-64; Idalov v. Russia (Ідалов проти Росії) [ВП], §§ 139- 141; див. також Labita v. Italy (Лабіта проти Італії) [ВП], §§ 152-153; та Kudla v. Poland (Кудла проти Польщі) [ВП], §§ 110-111).

При цьому, суд звертає увагу, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, цілодобовий домашній арешт, так само як і тримання під вартою, становить втручання у право на свободу, гарантоване статтею 5 Конвенції.

Враховуючи встановлені судом ризики, які не перестали існувати, суд вважає обґрунтованим подальше застосування до обвинуваченого домашнього арешту, однак беручи до уваги добросовісне виконання обвинуваченим його процесуальних обов`язків у справі, а також тривалість обмеження його права на свободу, твердження обвинуваченого про надання йому можливості повноцінно працювати, відсутність об`єктивних даних про наявність у обвинуваченого осіб, які можуть забезпечувати його подальше життя в умовах цілодобового домашнього арешту, суд вважає можливим змінити домашній арешт з цілодобового на певний час доби, що буде достатнім запобіжним заходом.

Керуючись ст.ст. 176 - 178, 183, 193, 194, 197, 314-317, 334, 369, 372, 392 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжних заходів - задовольнити частково.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту на два місяці, тобто до 23 жовтня 2024 року включно, за адресою: АДРЕСА_6 .

Покласти на ОСОБА_3 обов`язки:

- не покидати місце свого проживання в нічний період доби, з 07.00 години до 21.00 години, за адресою: АДРЕСА_6 , крім випадків повітряної тривоги та надання невідкладної медичної допомоги;

- повідомляти суд про зміну місця проживання;

- здати прокурору на зберігання свій паспорт для виїзду за кордон (за наявності);

- утримуватись від спілкування зі свідками і потерпілими у цьому кримінальному провадженні.

В іншій частині клопотання - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення.

Повна ухвала оголошена 27.08.2024 р.

Суддя ОСОБА_1