Провадження № 1-кс/947/9553/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.07.2024 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0001119 від 15.07.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з поданого клопотання, Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0001119 від 15.07.2024 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365 КК України.

Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням здійснюється групою прокурорів Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону.

В ході досудового розслідування, встановлено що, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 військовослужбовців призваних за мобілізацією солдатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 було відряджено до 9 навчального батальйону військової частини НОМЕР_2 , що знаходиться на Одеської області (більш точне місцезнаходження вказати неможливо у зв`язку із дією на території України воєнного стану) для проведення базової загальної військової підготовки.

14.07.2024 року близько 21.20 під час вечірньої перевірки особового складу було виявлено відсутність вищеозначених військовослужбовців.

14.07.2024 року близько 18.00 військовослужбовці винайняли цивільний автомобіль КІА RIO (д/н НОМЕР_3 ТЕ) водію якого, громадянину ОСОБА_8 повідомили, що мають намір поїхати в Одесу.

Близько 18:30 14.07.2024 року вищевказаний автомобіль на околиці сел. Дементівка Роздільнянського району Одеської області був зупинений представниками відділу прикордонної служби 2 прикордонного загону для перевірки документів. Під час зупинки усі пасажири автомобіля, окрім водія, здійснили спробу втекти з місця зупинки автомобіля.

При цьому ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 зупинено одразу, а ОСОБА_4 почав бігти та здійснив спробу втекти через поле, в напрямку державного кордону.

Військовослужбовець ДПСУ військової частини НОМЕР_4 сержант ОСОБА_9 , який входив до складу прикордонного наряду, почав переслідування, зробивши попереджувальні постріли вверх із закріпленого за ним 9 мм Пістолета Макарова (№УШ 2449).

Наздогнавши солдата ОСОБА_4 , він намагався його знерухомити та затримати, проте солдат ОСОБА_4 чинив опір. Під час боротьби прикордонник зробив один постріл в черевну порожнину, внаслідок чого військовослужбовець отримав вогнепальне поранення, несумісне з життям, та помер на місці події.

Після проведення слідчих дій техніком-водієм групи логістики відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » НОМЕР_5 прикордонного загону сержантом ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , добровільно було видано: футболку із синтетичного матеріалу у камуфльованому кольорі.

Крім того, старшим слідчим в особливо важливих справах другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_10 за добровільною згодою ОСОБА_9 було виконано змиви з лівої та правої рук ОСОБА_9 , на предмет виявлення на руках слідів пострілу, змиви з рук запаковано окремо у паперові конверти з символікою Національної поліції України у кількості 2 (двох) штук.

Того ж дня вищевказані речі визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

Таким чином, на вилучене майно виникла необхідність накласти арешт, так як, воно може містити на собі сліди вчинення злочину, відповідно до чого, слідчий за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді із клопотанням про арешт майна.

Дослідивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

У відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Так, слідчим суддею встановлено, що вилучене майно в рамках кримінального провадження № 0001119 від 15.07.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365 КК Українивідповідає критеріям ч. 1 ст. 98 КПК України, оскільки може містити на собі сліди злочину, а також відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

У зв`язку з викладеним, слідчий суддя приходить до переконання про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, оскільки існує необхідність в забезпечені збереження речових доказів, а також необхідність проведення необхідних слідчих дій та експертних досліджень з вказаним майном. В свою чергу, не накладення арешту на вилучене майно може призвести до його зміни або приховування, що призведе до втрати доказів в рамках кримінального провадження.

Враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на вилучене майно, оскільки існує необхідність в забезпеченні його збереження, а також з метою забезпечення повного, всебічного розслідування кримінального провадження, зокрема, для проведення необхідних слідчих дій та експертиз, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання сторони обвинувачення підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 98, 170-173 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0001119 від 15.07.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365 КК України задовольнити.

Накласти арешт із забороною розпорядження та користування на добровільно видані речі та зразки отримані в ході проведення освідування ОСОБА_9 , а саме на:

- футболку із синтетичного матеріалу у камуфльованому кольорі;

- змиви з лівої руки ОСОБА_9 ;

- змиви з правої руки ОСОБА_9 .

Виконання ухвали покласти на прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1