20.11.2024
Справа № 331/6956/24
Провадження № 1-кс/331/2355/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2024 року м. Запоріжжя

Слідча суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , із участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ відділу поліції № 2 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області майора поліції ОСОБА_6 , погоджене із прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню № 0001380, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.02.2024, щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Чернігів, громадянина України, військовослужбовця військової служби за мобілізацією, стрільця, помічника гранатометника 1 механізованого відділення, 3 механізованого взводу, 3 механізованої роти, 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , солдата, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України,

У С Т А Н О В И Л А:

Слідчий СВ відділу поліції № 2 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області майор поліції ОСОБА_6 за погодженням із прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_7 звернувся до слідчої судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України.

1. Короткий зміст клопотання

Досудовим розслідуванням встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 17 січня 2024 року за №17 ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду помічника гранатометника 1 механізованого відділення, 3 механізованого взводу, 3 механізованої роти, 1 механізованого батальйону вказаної військової частини.

Відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, в подальшому воєнний стан продовжено та діє до цього часу.

Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до ст.65 Конституції України, ст.17 Закону України «Про оборону України», ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією,

ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (надалі Статуту), ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України (надалі Статуту), бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Разом з цим, солдат ОСОБА_5 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин за наступних обставин.

Так, солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 , обіймаючи посаду помічника гранатометника 1 механізованого відділення, 3 механізованого взводу, 3 механізованої роти, 1 механізованого батальйону,достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, та маючи можливість належно їх виконувати, діючи умисно, в умовах воєнного стану, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою ухилення від військової служби, 24 січня 2024 року самовільно залишив місце несення служби а саме місце тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 в районі населеного пункту АДРЕСА_2 , та не повернувся до місця несення служби, а саме місце тимчасової дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_1 , свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, заходів для повернення до військової частини не приймав, про своє місцезнаходження до органів командування, в органи військового та цивільного управління не повідомляв та незаконно перебував за межами тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 .

Враховуючи викладене,19 листопада 2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.408 КК України.

Так, слідчий вважає наявними ризики переховування від органів досудового розслідування з метою уникнення кримінальної відповідальності; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

На підставі викладеного, враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, а також ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України, для їх запобігання, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків слідчий у клопотанні просить застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави у кримінальному провадженні.

2. Позиції учасників провадження

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання та просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, з підстав, які викладені у клопотанні.

Захисник ОСОБА_4 та підозрюваний ОСОБА_5 просили відмовити у задоволенні клопотання, зазначивши, що ОСОБА_5 переводили з однією військової частини до іншої, однак він не доїхав до призначеного місця та повернувся додому у м. Чернігів. Увесь час він знаходився вдома та піклувався за матір`ю, якій виповнилося 74 роки. 04 листопада 2024 року на вулиці він був зупинений уповноваженими особами ТЦК, які повідомили йому, що він перебуває у розшуку. Після чого його направили до Військової служби правопорядку у м. Чернігів, де утримували упродовж трьох днів. Потім його перевезли до Військової служби правопорядку у м. Запоріжжя та утримували там до теперішнього часу. Наголошує, що звідти його не випускали. Зазначає, що до моменту коли його було мобілізовано, він був не придатним за станом здоров`я, однак з невідомих причин його мобілізували. Наголошує на тому, що він до 18 років перебував на обліку у лікаря-невропатолога з діагнозом гідроцефалія та уроджений тремор рук. У подальшому на військовій службі в нього почало погіршуватись самопочуття та він вирішив залишити військову частину. Крім того, додали, що слідчим у клопотанні не підтверджено наявність зазначених ризиків, передбачених ст.177 КПК України, оскільки ОСОБА_5 не переховувався від органу досудового розслідування та жодним чином не впливав на свідків у кримінальному правопорушення, та не має наміру вчиняти такі дії у подальшому.

3. Встановлені судом обставини

Слідчою суддею встановлено, що в провадженні СВ відділу поліції № 2 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області знаходяться матеріали досудового розслідування кримінального провадження, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001380, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.02.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлена причетність ОСОБА_5 до скоєння злочину, передбаченого ч.4 ст.408 КК України, що підтверджується матеріалами кримінального провадження, дослідженими у судовому засіданні.

13 листопада 2024 року керівником Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_8 було винесено постанову про визначення підслідності (доручення здійснення досудового розслідування) кримінального правопорушення, передбаченого ст.408 КК України у кримінальному провадженні № 0001380 від 15.02.2024 іншому органу досудового розслідування, а саме: СВ ВП №2 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області.

19 листопада 2024 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України

19 листопада 2024 року о 11 годині 05 хвилини підозрюваному ОСОБА_5 та захиснику адвокату ОСОБА_4 вручено клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та копії матеріалів до нього.

4. Норми права, які підлягають застосуванню

Згідно з положеннями ст.ст. 131, 132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч.3 ст.194 КПК України, слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

5. Оцінка та мотиви суду

5.1 щодо наявності обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, кримінального правопорушення

Враховуючи вимоги чинного кримінального процесуального законодавства, практику Європейського суду з прав людини, зокрема, рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.09.1990, під час розгляду клопотань на стадії досудового розслідування слідчий суддя має переконатись, що сукупність матеріалів на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі є достатньою для висновку про обґрунтованість підозри, що може переконати об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.09.1990).

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому злочину, підтверджується зібраними з дотриманням вимог КПК України доказами, а саме: протоколами допиту свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ; матеріалами проведення службового розслідування та іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

При цьому, слідча суддя наголошує, що на даній стадії кримінального провадження, судом не встановлюється винуватість чи не винуватість підозрюваного у скоєнні злочину, та правильність або не правильність кваліфікації дій підозрюваного, а лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для обрання відповідного запобіжного заходу, а тому слідча суддя не може давати оцінку допустимості та належності доказів, оскільки справа не розглядається судом по суті пред`явленого обвинувачення.

Докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження та долучені до клопотання, вказують на те,що на даній стадії досудового розслідування існує обґрунтована підозра причетності ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України.

5.2 щодо наявності ризику переховуватися від органів досудового розслідування

Доводи прокурора щодо можливого ризику переховування підозрюваного від органу досудового розслідування, з посиланням лише на тяжкість кримінального правопорушення, слідча суддя визнає такими, що не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні.

Так, у пункті 105 рішення Європейскього суду з прав людини у справі «Александровська проти України» заява № 38718/16 Суд вказав, що "відповідно до пункту 3 статті 5 Конвенції органи державної влади повинні переконливо продемонструвати обґрунтування будь-якого періоду тримання під вартою, незалежно від того, наскільки воно коротке. Вимога до посадової особи, яка відправляє правосуддя, надати відповідні та достатні підстави для затримання, окрім наявності обґрунтованої підозри, застосовується вже під час ухвалення першого рішення про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Крім того, вирішуючи, чи слід звільнити чи тримати особу під вартою, органи державної влади зобов`язані розглянути альтернативні запобіжні заходи. Обґрунтування, які можуть вважатися «відповідними» та «достатніми», включають небезпеку переховування, ризик чинення тиску на свідків або фальсифікації доказів, ризики змови, повторного вчинення злочину або спричинення порушення громадського порядку, а також необхідність захисту затриманого (див. рішення у справі «Бузаджі проти Республіки Молдова» [ВП] (Buzadji v. the Republic of Moldova) [GC], заява № 23755/07, пункти 87, 88 та 102, ЄСПЛ 2016 (витяги). Ці ризики повинні бути належним чином обґрунтовані, і міркування органів державної влади з цих питань не можуть бути абстрактними, загальними або стереотипними (див. згадане рішення у справі «Мерабішвілі проти Грузії» (Merabishvili v. Georgia), пункт 222). Таким чином, ризик переховування не може оцінюватися виключно на підставі тяжкості можливого покарання; його слід оцінювати з урахуванням інших факторів, таких як характер обвинуваченого, моральні якості, майновий стан, зв`язки з країною та міжнародні контакти.

Під час судового засідання слідчою суддею встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 після залишення місця служби у січні 2024 року постійно перебував за місцем свого проживання у м. Чернігів, за вказаний значний період часу декілька разів спілкувався із представниками Військової служби правопорядку з приводу причин його відсутності на службі, надавав з цього приводу письмові пояснення, але жодного разу не був затриманий у встановленому законом порядку і ніяких додаткових заходів конспірації (зміни місця проживання, номеру мобільного телефону, наміру покинути межі України у незаконний спосіб тощо) не вчиняв.

Більш того, підозрюваний ОСОБА_5 особисто з`явився до суду для розгляду клопотання про застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не дивлячись на те, що він не був затриманий у порядку, передбаченому ст. 208 КПК України.

Крім того, слідча суддя враховує дані про особу підозрюваного ОСОБА_5 , який має соціальні зв`язки (мати похилого віку) та постійне місце проживання.

Під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, прокурором не було наведено інших обставин, окрім загрози суворого покарання, які б підтвердили, що ризик втечі є очевидним та значним. За наведених обставин, ураховуючи поведінку підозрюваного за весь час кримінального провадження (з 15.02.2024 до 21.11.2024), слідча суддя вважає, що в судовому засіданні прокурором не доведено ризик можливого переховування ОСОБА_5 від органів досудового розслідування або суду.

5.3 щодо наявності ризику незаконного впливу на свідків

Слідчий у клопотанні зазначив, що підозрюваний може незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, однак не навів жодного аргумента на цю користь.

Так, до клопотання прокурором було додано протоколи допиту лише двох свідків, які повідомили слідчому, що підозрюваного взагалі не знають та його у військовій частині не бачили. Інформації про те, що у цьому кримінальному провадженні слідчим заплановано допит інших свідків, на пояснення яких може вплинути підозрюваний, прокурором не надано. Більш того, за специфікою розслідування кримінальних проваджень, пов`язаних із дезертирством, ключовим доказом на підтвердження винуватості військовослужбовця є результати службового розслідування, які за своєю характеристикою відносяться до письмових доказів, вплив на які з боку підозрюваного взагалі неможливий.

Також слідча суддя ураховує, що підозрюваний ОСОБА_5 з 24.01.2024 фактично виключений із штату військової частини через вчинення самовільного залишення військової частини, тому не підтримує та не може підтримувати відносини із військовослужбовцями, які є або можуть бути свідками у справі, одже, не може здійснювати на них вплив.

За цих обставин, слідча суддя констатує, що ризик можливого впливу на свідків прокурором не доведений, а, отже, відсутній.

5.4 щодо наявності ризику вчинення іншого кримінального правопорушення

Слідча суддя критично відноситься до доводів прокурора про наявність ризику вчинення підозрюваним ОСОБА_5 іншого кримінального правопорушення, оскільки останній раніше до кримінальної відповідальності не притягувався та поведінка підозрюваного протягом тривалого періоду життя не вказує на його схильність до вчинення злочинів. Більш того, наразі він фактично не виконує свої осбов`язки як військовослужбовець, отже, позбавлений можливості вчинити аналогічні кримінальні правопорушення.

Таким чином, ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, щодо ОСОБА_5 також не підтверджений.

6. Висновки слідчої судді

Отже, з урахуванням наведеного вище аналізу доказів, встановивши обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_5 підозри у вчиненні злочину, передбаченому ч. 4 ст. 408 КК Укарїни, та не доведеність жодного з ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України,слідча суддя приходить до переконання про відсутність підстав для застосування до ОСОБА_5 найсуворішого запобіжного у виді тримання під вартою, але для досягнення дієвості завдань кримінального провадження, відповідно до ч.3 ст.194 КПК України, слідча суддя вважає за необхідне зобов`язати підозрюваного ОСОБА_5 прибувати за кожною вимогою до слідчого Відділу поліції № 2 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області та прокурора Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони.

Слідча суддя уважає, що покладення на ОСОБА_5 зобов`язання прибувати за кожною вимогою до слідчого Відділу поліції № 2 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області та прокурора Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони, є співмірним тяжкості пред`явленої йому підозри та відповідає особі підозрюваного, який не переховується від слідства, має міцні соціальні зв`язки, має на утриманні мати похилого віку, має постійне місце проживання, що забезпечить належну процесуальну поведінку ОСОБА_5 .

З урахуванням вищезазначених обставин, слідча суддя приходить до висновку, що в задоволенні клопотання слідчого слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194 КПК України, слідча суддя

У Х В А Л И Л А:

У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ відділу поліції № 2 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області майора поліції ОСОБА_6 , погоджене із прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню № 0001380, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.02.2024, щодо ОСОБА_5 підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України відмовити.

Зобов`язати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибувати за кожною вимогою до слідчого Відділу поліції № 2 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області та прокурора Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її проголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідча суддя: ОСОБА_1