ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2024 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

судді - доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

та сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченої ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0002759 від 24.07.2023 відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Зарожани, Дністровського (Хотинського) району, Чернівецької області, українки, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , з середньою освітою, непрацюючої, не заміжньої, має на утриманні двох малолітніх дітей, раніше не судимої, -

- обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2, ч.3 ст. 307 КК України.

У С Т А Н О В И Л А:

Ким подана апеляційна скарга та зміст судового рішення суду першої інстанції.

Прокурор Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу на вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 04 липня 2024 року.

ЄУНСС №727/13862/23 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_8

Провадження №11-кп/822/320/24 Суддя - доповідач: ОСОБА_1

Категорія: ч.2, ч.3 ст. 307 КК України

Цим вироком, ОСОБА_6 , - визнано винуватою у вчиненні злочинів передбачених ч.2, ч.3 ст. 307 КК України і призначено їй покарання за ч.2 ст. 307 КК України з застосуванням ст. 69 КК України у вигляді чотири роки позбавлення волі без конфіскації майна, за ч.3 ст. 307 КК України з застосуванням ст. 69 КК України у вигляді чотири роки шість місяців позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів призначено остаточне покарання шляхом часткового складання покарань у виді - п`ять років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ч.1 ст. 79 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування основного покарання у виді позбавлення волі і встановлено їй іспитовий строк до досягнення сином Захаром ІНФОРМАЦІЯ_2 трирічного віку, тобто до 01.03.2027 року, і встановлено їй обов`язки, передбачені ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Роз`яснено ОСОБА_6 , що відповідно до положень ч.5 ст. 79 КК України, у разі, коли звільнена від відбування покарання з випробуванням жінка відмовилася від дитини, передала її в дитячий будинок, зникла з місця проживання, ухиляється від виховання дитини, догляду за нею, не виконує покладених на неї судом обов`язків або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про її небажання стати на шлях виправлення, суд за поданням контролюючого органу направляє засуджену для відбування покарання згідно з вироком суду.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати за проведення експертиз в сумі 12906 (дванадцять тисяч дев`ятсот шість) грн..

Запобіжний захід ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу залишити у вигляді нічного домашнього арешту.

Зараховано ОСОБА_6 в строк відбування покарання час перебування під вартою з 22 вересня 2023 року 03 жовтня 2023 року.

Вирішено питання речових доказів.

Доводи апеляційних вимог.

Прокурор, у своїй апеляційній скарзі, не оспорюючи висновок суду в частині обставин вчинення кримінального правопорушення, кваліфікації дій ОСОБА_6 , доведеності її вини у вчиненні інкримінованого злочину, вважає, що вирок суду є незаконним та підлягає скасуванню у зв`язку із неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність, за відсутності підстав для застосування при призначенні покарання вимог ст. 76, 79 КК України, а також невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої.

Застосовуючи до ОСОБА_6 вимоги ст. 79 КК України, суд не врахував значну суспільну небезпеку злочину, що включає насамперед поширення та згубний вплив наркотичних засобів та психотропних речовин на людей, їх психічну та фізичну залежність від вказаних речовин, порушення внаслідок цього основ суспільства, що призводить до поступового занепаду, деградації як особистості, так і суспільства, крім цього не врахував значний рівень утворення фізичної залежності особи від вживання PVP, що визначено його як особливо небезпечну психотропну речовину. Тому, кримінальні правопорушення у цій сфері відносяться до категорії підвищеної суспільної небезпечності.

Крім цього, суд у вироку зазначив, що ОСОБА_6 критично оцінила свої дії під час судового розгляду, і вказане свідчить про те, що вона розуміє тяжкість наслідків своїх дій та щиро кається у вчиненому, як пояснювала обвинувачена, злочини вчинено нею внаслідок збігу негативних життєвих обставин, перебування у стані вагітності, знаходження на утриманні малолітньої дитини та скрутного матеріального становища, проте суд не надав оцінку її діям, які стосуються вчинення обвинуваченою інкримінованих їй особливо тяжких та тяжких злочинів маючи на утриманні малолітню дитину, вихованням та утриманням якої вона фактично не займалась, а дитина знаходилась на утриманні її батьків, які зловживають спиртними напоями.

Вказує, що суд врахував перебування на утриманні двох малолітніх дітей під час призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, а тому відсутні підстави для врахування тих самих обставин двічі: і для застосування ст. 69 КК України, і для застосування ст. 79 КК України (Рішення колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 11.12.2019, справа № 415/6262/17, провадження №51-3770км19).

Звертає увагу, що для правильного застосування ст. 79 КК України, суд має встановити не тільки факт наявності на утриманні жінки дитини віком до семи років, але й дати належну оцінку тяжкості та обсягу вчинених суспільно небезпечних діянь, всім даним про особу обвинуваченої, з`ясувати чи сприяє її спосіб життя забезпеченню інтересів дитини.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

ОСОБА_6 в невстановлений для органу досудового розслідування час, місці та обставинах, в порушення Законів України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 та «Про заходи протидії речовини і прекурсорів та зловживання ними» від 15.02.1995, за допомогою всесвітньої мережі Інтернет, а саме кросплатформеного месенджеру «Telegram» через чат « ІНФОРМАЦІЯ_3 », діючи за попередньою змовою з не встановленою під час досудового розслідування особою - оператором Інтернет-магазину з продажу наркотичних засобів та психотропних речовин «Sprut_CV», придбала з метою збуту та в подальшому зберігала при собі з метою збуту 2 (два) прозорі полімерні зіп-пакети із порошкоподібною речовиною білого кольору.

Після чого, співпрацюючи з не встановленим оператором зазначеного Інтернет-магазину з продажу наркотичних засобів та психотропних речовин, переслідуючи мету особистого збагачення за рахунок протиправної діяльності, ОСОБА_6 , за вказівкою вказаного оператора, отриманої через чат «Sprut_CV», 24.07.2023 приблизно о 18:15 год. намагалася збути 2 (два) прозорі полімерні зіп-пакети із порошкоподібною речовиною білого кольору шляхом пересилання через поштомат « ІНФОРМАЦІЯ_4 » за адресою АДРЕСА_3 , але була зупинена працівниками поліції у відповідності до ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію».

В подальшому, в період часу з 19 год. 18 хв. до 20 год. 06 хв. 24.07.2023 слідчо-оперативною групою Чернівецького РУП ГУНП в Чернівецькій області, за участю понятих, біля поштомату «Нова пошта», поблизу будинку №29 по вул. Південно-Кільцева в м.Чернівці, у встановленому законом порядку, під час проведення огляду місця події оглянуто та вилучено належні ОСОБА_6 2 прозорі полімерні зіп-пакети із порошкоподібною речовиною білого кольору.

Згідно з висновком експерта №19/126-23/6301-НЗПРАП від 25.07.2023, надана на дослідження порошкоподібна речовина білого кольору, містить в своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін, маса якого становить 0,1553 г..

Згідно з висновком експерта №19/126-23/6303-НЗПРАП від 25.07.2023, надана на дослідження порошкоподібна речовина білого кольору, містить в своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін, маса якого становить 0,1018 г..

Згідно з висновком експерта №19/126-23/6305-НЗПРАП від 31.07.2023, надана на дослідження порошкоподібна речовина білого кольору, містить в своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін, маса якого становить 22,276 г..

Згідно з висновком експерта №19/126-23/6306-НЗПРАП від 01.08.2023, надана на дослідження порошкоподібна речовина білого кольору, містить в своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін, маса якого становить 2,322 г..

Отже, ОСОБА_6 , своїми діями, в порушення вимог ст. 7 Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів», незаконно придбала з метою збуту та зберігала з метою збуту психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін, загальною масою 24,8551 г., що відповідно до таблиці «Невеликих, великих та особливо великих розмірів психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу №2», затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 01.08.2000 №188 є особливо великим розміром.

Крім цього, ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою з не встановленою під час досудового розслідування особою, реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на реалізацію психотропних речовин, при невстановлених для органу досудового розслідування часі, місці та обставинах, незаконно, протиправно, повторно, придбала, з метою подальшого збуту порошкоподібну речовину білого кольору в пластмасовому прозорому відерці та 7 зіп-пакетах, залишки порошкоподібної речовини білого кольору в 1 прозорому відерці, залишки порошкоподібної речовини білого кольору, що виявлено на 2 електронних вагах, які зберігала, з метою збуту, в квартирі, за місцем проживання, за адресою АДРЕСА_4 до 24.07.2023.

У подальшому, в період часу з 21.04 год. до 22.01 год. уповноваженими працівниками Чернівецького районного управління поліції ГУНП в Чернівецькій області, в присутності понятих, на підставі ухвали Першотравневого районного суду м. Чернівці, під час проведення санкціонованого обшуку в квартирі АДРЕСА_5 було виявлено та вилучено:

- в кімнаті №1 та кімнаті №2 порошкоподібну речовину білого кольору в пластмасовому прозорому відерці та 7 зіп-пакетах, залишки порошкоподібної речовини білого кольору в 1 прозорому відерці. Відповідно до висновку експерта №19/126-23/6353-НЗПРАП від 29.08.2023 надана на дослідження порошкоподібна речовина білого кольору містить в своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін, маса якого становить 37,734 г.;

- в кімнаті №1 2 електронні ваги із залишками порошкоподібної речовини білого кольору. Відповідно до висновку експерта №19/126-23/6694-НЗПРАП від 17.08.2023 на наданих на дослідження вагах виявлено залишки порошкоподібної речовини білого кольору, яка містить в своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін, маса якого становить 0,0043 г..

ОСОБА_6 своїми діями, в порушення вимог ст. 7 Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів», незаконно придбала з метою збуту та зберігала з метою збуту психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін, загальною масою 37,7383 г., що відповідно до таблиці «Невеликих, великих та особливо великих розмірів психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу №2», затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 01.08.2000 №188 є особливо великим розміром.

Крім цього, ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою із не встановленою під час досудового розслідування особою, реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на реалізацію психотропних речовин, при невстановлених для органу досудового розслідування часі, місці та обставинах, незаконно, протиправно, повторно, придбала, з метою подальшого збуту кристалічну речовину білого кольору в 2 зіп-пакетах, залишки кристалічної речовини білого кольору в 1 прозорому відерці, за адресою АДРЕСА_4 до 24.07.2023.

У подальшому, в період часу з 21.04 год. до 22.01 год. уповноваженими працівниками Чернівецького районного управління поліції ГУНП в Чернівецькій області, в присутності понятих, на підставі ухвали Першотравневого районного суду м.Чернівці, під час проведення санкціонованого обшуку в квартирі АДРЕСА_5 було виявлено та вилучено:

- в кімнаті №1 та кімнаті №2 кристалічну речовину білого кольору в 2 зіп-пакетах. Відповідно до висновку експерта №19/126-23/6354-НЗПРАП від 24.08.2023 надана на дослідження кристалічна речовина білого кольору, містить в своєму складі психотропну речовину, обіг якої заборонено - 4-ММС. Загальна маса становить 3,8842 г.;

- в кімнаті №2 залишки кристалічної речовини білого кольору в 1 прозорому відерці. Відповідно до висновку експерта №19/126-23/6353-НЗПРАП від 29.08.2023 надана на дослідження кристалічна речовина білого кольору в прозорій полімерній ємності містить в своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP. Маса PVP становить 0,0170 г, яка, відповідно до Таблиці №1 Списку №2 Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 №770, є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено.

Крім цього, ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою із не встановленою під час досудового розслідування особою - оператором Інтернет-магазину з продажу наркотичних засобів та психотропних речовин «Sprut_CV», реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на реалізацію психотропних речовин, при невстановлених для органу досудового розслідування часі, місці та обставинах, незаконно, протиправно, повторно, придбала, з метою подальшого збуту кристалічну речовину білого кольору, яка містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину - PVP, яка, відповідно до Таблиці №1 Списку №2 Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 №770, є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, направлену на реалізацію психотропних речовин, ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою із не встановленою під час досудового розслідування особою - оператором Інтернет - магазину з продажу наркотичних засобів та психотропних речовин «Sprut_CV», умисно, незаконно, протиправно, повторно, з метою подальшого збуту помістила вищевказану кристалічну речовину у 3 згортках обмотаних ізолюючою стрічкою синього кольору та сховала їх методом «закладки» на прибережній території річки Прут в районі АДРЕСА_6 за географічними даними:

- широта 48.313427 довгота 25.919097 згорток, обмотаний ізолюючою стрічкою синього кольору із вмістом кристалічної речовини білого кольору;

- широта 48.313438 довгота 25.918993 згорток, обмотаний ізолюючою стрічкою синього кольору із вмістом кристалічної речовини білого кольору;

- широта 48.313426 довгота 25.919099 згорток, обмотаний ізолюючою стрічкою синього кольору із вмістом кристалічної речовини білого кольору; - які незаконно, протиправно, повторно, зберігала там з метою подальшого збуту, очікуючи на вказівки оператора Інтернет - магазину з продажу наркотичних засобів та психотропних речовин «Sprut_CV», а саме близько до 13:16 год. 25.07.2023.

В подальшому, слідчим Чернівецького РУП ГУНП в Чернівецькій області 25.07.2023, в період часу з 13:16 год. по 14:06 год., під час слідчої дії огляд місця події на прибережній території річки Прут в районі вул. Галицькій Шлях, 2 м.Чернівці, за вищевказаними географічними даними було виявлено та вилучено 3 згортки, обмотані ізолюючою стрічкою синього кольору всередині яких містяться полімерні пакети із застібкою «Zip-Lock» із вмістом кристалічної речовини білого кольору:

- відповідно до висновку експерта №19/126-23/6700-НЗПРАП від 11.08.2023 надана на дослідження кристалічна речовина білого кольору містить в своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP. Маса PVP становить 0,5008 г;

- відповідно до висновку експерта №19/126-23/6697-НЗПРАП від 16.08.2023 надана на дослідження кристалічна речовина білого кольору містить в своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP. Маса PVP становить 0,6318 г;

- відповідно до висновку експерта №19/126-23/6698-НЗПРАП від 24.08.2023 надана на дослідження кристалічна речовина білого кольору містить в своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP. Маса PVP становить 0,5792 г..

Обвинувачена ОСОБА_6 в судовому засіданні свою вину у вчиненні злочинів визнала повністю, в своїх поясненнях підтвердила обставини, викладені в обвинувальному акті, у вчиненому розкаялася. Пояснила суду, що вчинила вказані злочини через те, що перебувала у скрутному матеріальному становищі.

Позиції учасників апеляційного провадження в судових дебатах.

Прокурор у судовому засіданні апеляційної інстанції просив скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2, ч.3 ст. 307 КК України та призначити їй покарання за ч.2 ст. 307 КК України з застосуванням ст. 69 КК України у вигляді чотири роки позбавлення волі з конфіскацією майна, за ч.3 ст. 307 КК України з застосуванням ст. 69 КК України у вигляді п`ять років позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів призначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді п`ять років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Обвинувачена ОСОБА_6 та в її інтересах адвокат ОСОБА_7 , просили вирок районного суду залишити без змін, а апеляційну скаргу сторони обвинувачення без задоволення, як необґрунтовану. При цьому звертали увагу на молодий вік обвинуваченої, яка має на утриманні двох малолітніх дітей, одного з яких годує груддю, т.я. він ІНФОРМАЦІЯ_2 , повне визнання вини та щире каяття.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановлені ухвали.

Встановивши суть вироку та з`ясувавши вимоги апеляційної скарги сторони обвинувачення, міркування та заперечення сторін кримінального провадження щодо заявлених апеляційних вимог, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

З вироку вбачається, що кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 було розглянуто у відповідності до вимог ч.3 ст. 349 КПК України, а тому вирок в частині правильності кваліфікації дій обвинуваченої, доведеності її вини та повноти зібраних і досліджених доказів щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, апеляційним судом не перевіряється.

Відповідно до ст. 404 КПК України, переглядаючи вирок в межах апеляційної скарги, судова колегія враховує, що в ній не оспорюється законність вироку щодо фактичних обставин кримінального провадження та доведеність вини обвинуваченої.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги прокурора про невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченої ОСОБА_6 , а також неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, є непереконливими.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» із змінами та доповненнями, досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку.

На переконання колегії суддів, судом першої інстанції наведені вимоги закону дотримані.

Згідно зі статтями 50, 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Загальні засади призначення покарання (ст. 65 КК України) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання у межах, установлених у санкції відповідної статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про вид та розмір покарання.

Як у своїй скарзі, так і під час перевірки вироку суду першої інстанції в апеляційному порядку, прокурор вказував, що районний суд врахував перебування на утриманні двох малолітніх дітей під час призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, а тому відсутні підстави для врахування тих самих обставин двічі: і для застосування ст. 69 КК України, і для застосування ст. 79 КК України.

З такими твердженнями сторони обвинувачення, колегія суддів погодитися не може, зважаючи на таке.

Згідно ч.1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Виходячи з буквального змісту даної норми, підставою для призначення більш м`якого покарання в ч.1 ст. 69 КК України вказується на дві групи чинників, які певним чином характеризують вчинений злочин і особу винного: а) наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину; б) дані, що характеризують особу винного.

При цьому обставини, що пом`якшують покарання, як одна з підстав застосування статті 69 КК України, повинні мати певні кількісні та якісні характеристики, а відомості про особу винного, як самостійна підстава призначення більш м`якого покарання повинні оцінюватися судом, в першу чергу з точки зору можливості досягнення таким (більш м`яким) покаранням тих цілей, які сформульовані в ч.2 ст. 50 КК України.

Отже, призначаючи ОСОБА_6 покарання, судом першої інстанції враховано, а апеляційною інстанцією перевірено, що до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченій взято щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відповідно до ст. 66 КК України, а також готовність нести передбачену законом відповідальність.

Попри це, судом конкретизовано наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів. Зокрема, що найвагомішими з них є щире каяття та визнання вини. Оскільки, ОСОБА_6 критично оцінила свої дії під час судового розгляду, як в суді першої інстанції, так і під час апеляційної перевірки вироку, що в свою чергу свідчить про те, що вона розуміє тяжкість наслідків своїх дій та щиро кається у вчиненому. Вказала, що стала на цей шлях внаслідок збігу негативних та тяжких життєвих обставин, перебування у стані вагітності, знаходження лише на її утриманні малолітньої дитини та скрутного матеріального становища. Активне сприяння ОСОБА_6 у розкритті злочинів полягає у послідовних показах щодо обставин вчинення злочинів, добровільна видача нею заборонених речовин.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_6 , згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Вивченням особи обвинуваченої ОСОБА_6 встановлено, що вона є особою молодого віку (19 років), вперше притягується до кримінальної відповідальності, на обліках в лікаря психіатра та нарколога не значиться, на момент ухвалення вироку та його перевіркою апеляційною інстанцією має на утриманні двох малолітніх дітей, одній з яких ще немає року.

Разом з тим, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочинів, один з яких згідно з ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів (ч.3 ст. 307 КК України) та до категорії тяжких злочинів (ч.2 ст. 307 КК України). Так, на момент вчинення злочинів їх суспільна небезпечність була дуже вагомою, однак завдяки сприянню обвинуваченою досудовому розслідуванню вдалося оперативно та ефективно відшукати заборонені речовини, що суттєво знизило ризик їх розповсюдження.

Попри це, колегія суддів констатує, що ОСОБА_6 лише мала намір на незаконний збут психотропних речовин і наркотичних засобів, однак фактично такі дії не вчинила, визнала свою вину в повному об`ємі, підтвердила обставини інкримінованих їй діянь, будь-яких даних про те, що обвинувачена не визнавала вину, іншим чином перешкоджала проведенню досудового розслідування, матеріали справи не містять, як і не надано прокурором. Під час апеляційного розгляду обвинувачена зазначила про те, що про всі обставини вчинення злочину вона розповіла при затриманні. Вказані обставини стороною обвинувачення не спростовані.

Отже, судом І-ї інстанції при винесенні вироку належно враховано, що обвинувачена ОСОБА_6 проживала за місцем мешкання батьків, даних про наявність у неї майна немає, при цьому зважаючи на її вік 20 років, що у своїй сукупності й дало суду можливість застосувати ст. 69 КК України при призначення більш м`якого основного покарання, ніж передбачено законом, та не призначати їй додаткове покарання, передбачене санкціями ч.2, ч.3 ст. 307 КК України у виді конфіскації майна.

Що стосується застосування до обвинуваченої ОСОБА_6 положень ст. 79 КК України, на безпідставність застосування якої посилається прокурор, то колегія суддів звертає увагу на таке.

У відповідності до ч.1 ст. 79 КК України, у разі призначення покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі вагітним жінкам або жінкам, які мають дітей віком до 7 років, крім засуджених до позбавлення волі на строк більше 5 років за тяжкі і особливо тяжкі злочини, а також за корупційні злочини, суд може звільнити таких засуджених від відбування як основного, так і додаткового покарання з встановленням іспитового строку у межах строку, на який згідно з законом жінку може бути звільнено від роботи у зв`язку з вагітністю, пологами і до досягнення дитиною семирічного віку.

Зазначене звільнення є спеціальним видом звільнення від відбування покарання з випробуванням, і допустимість його застосування лише до вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до семи років, визнається обов`язковою умовою такого звільнення. Разом з тим, застосування цього виду звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду.

Виходячи з зазначеного, при вирішенні питання щодо можливості звільнення жінки від відбування призначеного покарання з випробуванням суд має враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, взяти до уваги характер вини, мотив, мету злочину та інші обставини.

Значення інституту звільнення від відбування покарання вагітних жінок і жінок, які мають малолітніх дітей, полягає ще у тому, що за його допомогою держава намагається задовольнити передусім інтереси дитини.

Завдяки інституту звільнення від відбування покарання вагітних жінок і жінок, які мають малолітніх дітей, суд дає можливість жінці, що вчинила злочин, можливість виправитися без ізоляції від суспільства, та інших реальних обмежень, характерних для позбавлення волі. Жінка має піклуватися про свою дитину, займатися її вихованням постійно. Для жінки, суспільства і держави важливим та особливо цінним є фізичне і моральне здоров`я дитини. Інститут звільнення від відбування покарання жінок, які мають малолітніх дітей, сприяє побудові здорового соціального фундаменту для майбутнього життя дитини.

Таким чином, завдяки цьому інституту, закон ставить інтереси дитини, її виховання, вище, ніж негайне виконання покарання, вище ніж реалізацію цілей кримінальної відповідальності.

У такий спосіб законодавець дбає про майбутнє дитини, нормальний розвиток якої, може постраждати через відбування її матір`ю покарання. Ще одним аргументом, який підтверджує виняткове значення цього інституту, є той факт, що в малолітньому віці особливо важливим є материнське виховання, тому що саме в цей період відбувається становлення моральної самосвідомості дитини.

Отже, завдяки застосуванню цього інституту досягаються не лише спеціальні самостійні цілі кримінальної відповідальності, а й регулюються загалом суспільні відносини, що складаються між матір`ю і дитиною, жінкою і державою, тобто досягаються загально правові цілі регулювання суспільних відносин і забезпечення правопорядку в державі.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання, порядку його відбування мають значення обставини, які його пом`якшують і обтяжують, відповідно до положень статей 66, 67 КК України.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

При цьому, колегія суддів враховує, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

На думку судової колегії, та як убачається з матеріалів справи й установлено вище апеляційною інстанцією, призначене районним судом покарання ОСОБА_6 ґрунтується на наведених вимогах.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції в частині призначеного ОСОБА_6 основного покарання і звільнення її на підставі ч.1 ст. 79 КК України від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з встановленням іспитового строку до досягнення ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 трирічного віку, тобто до 01.03.2027 року, з покладанням на неї обов`язків, передбачені ст. 76 КК України, зокрема: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, - є адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винної, які в повній мірі були враховані.

При цьому суд першої інстанції належно взяв до уваги те, що ОСОБА_6 виховувалась у неблагополучній сім`ї, соціальними службами піднімалось питання про позбавлення батьків батьківських прав щодо неповнолітньої сестри обвинувачуваної ОСОБА_10 , так як їх вітчим і мати зловживають алкогольними напоями, які неодноразово притягувались до адміністративної відповідальності за насильство в сім`ї, за неналежне виховання неповнолітніх дітей, в тому числі і обвинувачуваної. Зокрема, вироком Хотинського районного суду Чернівецької області від 24.04.2024 ОСОБА_11 вітчим обвинувачуваної, був засуджений за ст. 126-1 КК України за неодноразове домашнє насильство в сім`ї. Мати ОСОБА_6 у даний час проживає разом з бабусею, відносно матері вирішується питання про її лікування від алкоголізму.

Попри це, колегія суддів переконалася, що ОСОБА_6 , як у суді першої, так і в апеляційній інстанціях свою вину визнала, критично оцінила свої дії і свідчить про те, що вона розуміє тяжкість наслідків від своїх дій та щиро кається, що також характеризується фактом хвилювання за власних дітей і їх подальшого життя, яка, на даний час, заради них переїхала жити у притулок «матері і дитини», що в свою чергу, як пояснює остання трапилося внаслідок збігу негативних життєвих обставин, а отже наведене виключає доводи прокурора про те, що вихованням та утриманням її старшого сина фактично займались її батьки (дід та баба), оскільки доказів цьому немає.

Отже, виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації покарання, а саме, молодого віку обвинуваченої ОСОБА_6 , яка є незаміжньою і самостійно виховує двох малолітніх дітей, а відбування реального покарання у виді позбавлення волі становитиме для неї особистий надмірний тягар та призведе до порушення інтересів її малолітніх дітей, які залишаться без материнської опіки, і невідомо як складеться в такому випадку їх подальша доля.

За таких обставин, колегія суддів погоджується із позицією суду першої інстанції, що виправлення ОСОБА_6 та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень можливе без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за її поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 79 КК України.

Твердження прокурора, що протиправні дії обвинуваченої вчиненні у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, вчиненні злочини є особливо тяжкими, корисливими, що посягають на життя і здоров`я людини, свідчать про можливість виправлення ОСОБА_6 виключно, під час реального відбування покарання у виді позбавлення волі, колегія суддів визнає непереконливими, оскільки указані прокурором обставини не виключають можливості застосування спеціального звільнення від відбування покарання з випробуванням, яке стосується, зокрема, вагітних жінок та жінок, які мають дітей віком до семи років, а в даному випадку, з огляду на положення ст. 50, 65 КК України було оцінено судом у сукупності з даними про особу обвинуваченої та обставинами, які пом`якшують покарання та відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Сама по собі тяжкість вчинених кримінальних правопорушень та кількості вилученої психотропної речовини, на чому базуються апеляційні вимоги прокурора, не може слугувати єдиною підставою для призначення покарання у його реальному вимірі, а застосований до ОСОБА_6 інститут звільнення від покарання з випробуванням з покладенням на неї певних обов`язків є дієвим важелем для утримання від незаконних дій та доведення виправлення. Водночас, апеляційним судом не встановлено вагомих, переконливих та очевидних обставин на користь доводів прокурора про несправедливість покарання через його м`якість, враховуючи особу обвинуваченої та її відношення до скоєного.

На переконання колегії суддів, визначене судом першої інстанції покарання із застосуванням ст. 69, 76, 79 КК України є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_6 та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, буде необхідним і достатнім для виправлення засудженої та попередження нових злочинів.

Посилання прокурора на необґрунтоване застосування, при призначенні покарання ОСОБА_6 одночасно, положень ст. 69 КК України та ст. 79 КК України, колегією суддів відхиляються, оскільки застосування двох різних інститутів, при призначенні покарання одній особі, чинним законодавством України не заборонено, ураховуючи наявність пом`якшуючих покарання обставин та знаходження на утриманні у матері-одиначки двох малолітніх дітей.

За вказаних обставин апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.

Інших порушень кримінального процесуального закону, які б давали підстави для зміни чи скасування судового рішення, не встановлено.

Керуючись ч.2 ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 424 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 04 липня 2024 року, яким ОСОБА_6 , засуджено за ч.2, ч.3 ст. 307 КК України без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення проте може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного суд протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3