Справа № 487/9465/24
Провадження № 1-кс/487/6042/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.10.2024 Слідчий суддя Заводського районного суду місто Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання начальника відділення СВ Миколаївського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 25.10.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001588 за ч. 2 ст. 307 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

26.10.2024 начальник відділення СВ Миколаївського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 , звернувся до Заводського районного суду міста Миколаєва з клопотанням, погодженим прокурором Окружної прокуратури м.Миколаєва ОСОБА_8 , у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 25.10.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001588 за ч. 2 ст. 307 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 з можливістю внесення застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб у сумі 242 240 гривень.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначав, що в провадженні СВ Миколаївського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській перебуває кримінальне провадження № 0001588 за ч. 2 ст. 307 КК України.

25.10.2024 ОСОБА_9 повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України.

Підставою для внесення клопотання стало те, що ОСОБА_10 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке по ступеню тяжкості відноситься до тяжких злочинів, а також запобігання ризикам, передбаченим частинами 1, 2, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. На думку сторони обвинувачення, лише обрання найбільш суворого запобіжного заходу зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється. Застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

В судовому засіданні прокурор, підтримала дане клопотання та просила про його задоволення.

Захисник підозрюваного у судовому засідання заперечував проти задоволення клопотання. Просив врахувати, що його підзахисний співпрацює зі слідством, надає покази, стосовно інкримінованого злочину. Посилаючись на недоведеність існування ризиків, просив відмовити у задоволенні клопотання.

Підозрюваний ОСОБА_10 провину у інкримінованому злочині визнав, просив обрати відносно нього запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Із матеріалів клопотання встановлено, що в провадженні СВ Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області перебуває кримінальне провадження № 0001588 за ч. 2 ст. 307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_10 у невстановлені під час досудового розслідування дату, час та місці, у невстановленої під час досудового розслідування особи, діючи з корисливим мотивом для особистого збагачення, з метою подальшого незаконного збуту, отримав, тобто незаконно придбав, психотропну речовину, розфасовану у полімерні згортки у кількості не менше 60 шт. з метою їх подальшого незаконного збуту у вигляді розміщення схованок «закладок», які незаконно зберігав при собі, до моменту їх вилучення працівниками поліції.

25.10.2024 о 08 годині 35 хвилини біля будинку АДРЕСА_1 , ОСОБА_10 був зупинений працівниками поліції та в подальшому, під час його особистого обшуку при затриманні в порядку ст..208 КПК України, у останнього було виявлено та вилучено 60 полімерних згортків із невідомою речовиною, в одному з яких виявлено особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, вагою 0,3598 г.

25.10.2024 ОСОБА_9 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

25.10.2024 ОСОБА_10 повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, а саме незаконне придбання та зберігання особливо небезпечних психотропних речовин з метою збуту.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України підтверджується наступними долученими до клопотання та дослідженими доказами:Рапортом ст. о/у ВКП Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_11 ; Протоколом затримання ОСОБА_4 в порядку ст. 208 КПК України з його особистим обшуком, у ході якого виявлено 60 полімерних згортків із невідомою речовиною; Висновком експерта СЕ19/115-24/19718-НЗПРАП від 25.10.2024, відповідно до якого речовина, вилучена у одному із згортків, містить особливо-небезпечну психотропну речовину - PVP, вагою 0,3598 г.; Протоколами допиту свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 ; Протоколом обшуку готелю « на Адмірала Макарова»; Протоколом допиту свідка ОСОБА_14 .

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини «Мюррей проти Сполученого Королівства» 14310/88, 28 жовтня 1994 р. наголошено « … Метою допитів під час тримання під вартою відповідно до пункту (с) частини 1 статті 5 … є сприяння кримінальному розслідуванню шляхом підтвердження чи розвіювання конкретної підозри, яка послужила причиною арешту. Тому факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Фактичні дані, які містяться у наданих стороною обвинувачення доказах, на думку слідчого судді, здатні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_10 міг вчинити інкриміноване йому кримінальне правопорушення, а отже підтверджують наявність обґрунтованої підозри.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя приходить до переконання, що докази надані стороною обвинувачення доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_10 кримінального правопорушення, що є підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Крім того, з матеріалів клопотання та обставин кримінального провадження, слідчий суддя приходить до переконання про доведення прокурором існування ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ОСОБА_10 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання на строк до десяти років позбавлення волі, може переховуватися від органів досудового розслідування, у тому числі за межами країни чи на непідконтрольній на даний час Україні території.

Крім того, підозрюваний ОСОБА_10 зазначав, що розмістив 18 схованок «закладок» із психотропними речовинами та наркотичними засобами за житловими будинками по АДРЕСА_1 , місцезнаходження яких на даний час не встановлено, тому є підстави вважати, що останній, може знищити чи переховати розміщені ним згортки із забороненими речовинами, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

ОСОБА_10 може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється у сфері обігу наркотичних речовин, оскільки, підозрюваний, перебуваючи на свободі, з метою отримання незаконного прибутку вчинив тяжке кримінальне правопорушення, яке фактично припинено співробітниками правоохоронних органів, не працевлаштований.

Відповідно до положень ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує дані про особу підозрюваного, який має постійне місце проживання, не працевлаштований, його вік та стан здоров`я.

ОСОБА_10 обґрунтовано підозрюється у скоєнні тяжкого злочину в сфері обігу наркотичних засобів, можливо вчинений в період воєнного стану.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

Відповідно до пункту 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 р. - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Враховуючи вище зазначені обставини, саме такий запобіжний захід, як тримання під вартою, на стійке переконання слідчого судді, відповідає меті забезпечення реалізації завдань кримінального провадження, забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, та зможе запобігти ризикам наявним та доведеним під час розгляду клопотання.

Також, слідчий суддя виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює ЄСПЛ, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним у п.35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції».

Слідчий суддя критично оцінює доводи сторони захисту щодо можливості запобігти вказаним ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки, хоча підозрюваний визнає вину у інкримінованому злочині, співпрацює зі слідством, має постійне місце проживання, що свідчить про незначне зменшення ризику переховування від органів досудового розслідування, але не усуває всіх інших, встановлених слідчим суддею ризиків.

Отже застосування до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, на думку слідчого судді є необґрунтованим та невиправданим.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків.

Отже, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави.

Відповідно до ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до п.2 ч.5 ст. 182 КПК України, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, розмір застави визначається від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Гафа проти Мальти», було встановлено що гарантія, передбачена статтею 5 §3 Конвенції покликана забезпечити явку обвинуваченого у судовому засіданні. Тому розмір застави повинен бути встановлений з огляду на особу підозрюваного, належну йому власність, його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі.

У своєму рішенні ЄСПЛ у справі «Мангурас проти Іспанії» від 28 вересня 2010 року, зазначив, що відповідно до статті 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод - внесення застави може вимагатися лише за наявності законних підстав для затримання особи, а також те, що уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність подальшого тримання обвинуваченого під вартою. Якщо навіть сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується.

При цьому, слідчий суддя зазначає, що виходячи з практики ЄСПЛ, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

При визначенні розміру застави, який можна вважати таким, що здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_4 , слідчий суддя враховує доведення існування ризиків визначених п.п.1,2,5 ч.1 ст.177 КПК України, дані про особу підозрюваного, його майновий стан, тяжкість та обставини кримінального правопорушення у якому він обґрунтовано підозрюється, та вважає, що заставу слід визначити у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Окрім цього, застосовуючи щодо підозрюваного альтернативний запобіжний захід у виді застави, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на ОСОБА_9 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 182, 183, 186, 193, 194, 309, 370, 372, 376 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 23.12.2024 (включно).

Визначити ОСОБА_15 заставу у вигляді 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою.

Покласти на ОСОБА_16 у разі звільнення під заставу обов`язки передбачені ч.5 ст. 194 КПК України :

- не відлучатися з м.Херсона, Херсонської області без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування із свідками, у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Попередити ОСОБА_16 про наслідки невиконання обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, роз`яснивши, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала слідчого судді в частині тримання під вартою ОСОБА_7 діє до 23.12.2024 (включно).

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення. Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 26.10.2024 о 16.20 год.

Слідчий суддя : ОСОБА_1