Справа № 646/5521/24
№ провадження 1-кп/646/840/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.07.2024 м. Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0003019 від 06.05.2024 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України,-

в с т а н о в и в:

В провадженні Червонозаводського районного суду м. Харкова перебуває вказане кримінальне провадження.

В підготовчому засіданні прокурор подав клопотання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою на 60 днів, посилаючись на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого кримінального правопорушення та ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Про існування ризику втечі свідчить можливість зміни у бідь-який момент місця дислокації військовим підрозділом, в якому проходить військову службу обвинувачений. Це може створити умови для переховування обвинуваченого від суду у інших областях України з огляду на суворість покарання, що йому загрожує у випадку доведення винуватості. Крім того, ризик незаконного впливу обвинуваченого на свідків підтверджується наявністю безперешкодного доступу обвинуваченого до вогнепальної зброї, за допомогою якої він може погрожувати свідкам з метою змінити показання, надані ним на досудовому розслідуванні, щоб він міг уникнути кримінальної відповідальності. Про ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином свідчить те, що обвинувачений, перебуваючи на свободі, може вчинити самоскалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього документи, а процедура перевірки таких обставин призведе до затягування строків судового розгляду та створить для обвинуваченого можливості впливати на інших учасників кримінального провадження. Щодо ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, то його існування підтверджується можливістю вчинити самовільне залишення військової частини або місця служби або дезертирство, тим самим ухилитися від кримінальної відповідальності. Застосування більш м`якого запобіжного заходу до обвинуваченого неможливо, зважаючи на сукупність вказаних ризиків та обставин, які їх підтверджують. Крім того, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочині, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 КК України, застосовується виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та доводи, якими воно обґрунтовано.

Захисник заперечував проти клопотання прокурора, посилаючись на те, що обвинуваченому 57 років, тобто до досягнення максимального граничного призовного віку залишилося три роки. Обвинувачений визнає вину, вчинив кримінальне правопорушення внаслідок поганого самопочуття. Отже, немає підстав для продовження тримання його під вартою.

Обвинувачений заперечував проти клопотання прокурора та підтримав думку свого захисника.

Вислухавши сторони, дослідивши доводи клопотання, суд приходить до наступного.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, яке відноситься до тяжких злочинів та за яке законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

Існує обґрунтована підозра у вчиненні обвинуваченим інкримінованого йому злочину.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 11.04.2024 року до ОСОБА_5 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів з визначенням застави у розмірі 60560 грн.

ОСОБА_5 є громадянином України, не має місця проживання у АДРЕСА_1 , є військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 ЗСУ у військовому званні «солдат», не має на своєму утриманні дітей чи непрацездатних осіб.

Проаналізувавши всі встановлені обставини, суд приходить до висновку, що існує ризик переховування обвинуваченого від суду з урахуванням тяжкості обвинувачення та особистої ситуації ОСОБА_5 , який не має настільки міцних та стійких соціальних зв`язків за місцем проживання та місцем несення військової служби, які були б гарантією від ризику втечі з огляду на тяжкість обвинувачення та можливі правові наслідки його кримінального переслідування державою.

З огляду на обставини інкримінованого обвинувачення та тяжкість можливого покарання, яке загрожує обвинуваченому у випадку доведення його винуватості, цей ризик є дуже високим.

Що стосується інших ризиків, то вони стороною обвинувачення не доведені.

Так, ризик, передбачений п.2 ч.1 ст.177 КПК України, (тобто ризик знищення, приховання чи спотворення доказів) нічим не обгрунтований, а обставини, на які прокурор посилається в обгрунтування ризиків, передбачених п.п.3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України (тобто ризиків незаконного впливу на свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та вчинення іншого кримінального правопорушення), носять суто гіпотетичний характер.

При цьому суд наголошує, що запобіжний захід не є мірою покарання, а є видом заходів забезпечення кримінального провадження.

Отже, не можна підміняти поняття «обґрунтована підозра» у вчиненні інкримінованого злочину та «доведеність вини» у його вчиненні. Це суперечить принципу презумпції невинуватості та призводить до порушення права особи на захист.

Суд, оцінюючи факти на предмет наявності обґрунтованої підозри, не може робити передчасний висновок про винуватість особи.

Проте, наявність обґрунтованої підозри та дуже високого ризику переховування обвинуваченого ОСОБА_5 від суду є підставами для продовження застосованого до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Оцінивши усі вищевказані обставини, суд вважає, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити досягнення цілей кримінального провадження та належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Що стосується доводів сторони захисту, то вони не спростовують висновків суду. Так, вік обвинуваченого сам по собі не є однозначною запорукою від ризика втечі. Щодо доводів захисника про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення внаслідок поганого самопочуття, то це відноситься до конкретних обставин інкримінованого злочину та є предметом доказування у кримінальному провадженні. Оцінку цим обставинам суд може надати лише на певній стадії ухвалення рішення за результатами судового розгляду.

Керуючись ст. ст. 177, 182, 183, 331, 336, 369-372 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів, тобто до 19 серпня 2024 року включно.

Строк дії ухвали до 19.09.2024 року включно.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особами, що перебувають під вартою - у той же строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1