Провадження № 11-сс/4823/490/24 Слідчий суддя ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2024 рокум. Чернігів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

слідчого ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

підозрюваного ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 01 листопада 2024 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді відмовлено в задоволенні клопотання слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_7 про застосування до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3

ст.201-2 КК України, ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосовано до ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту строком до 01 січня 2025 року включно. Заборонено ОСОБА_10 цілодобово залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Покладено на ОСОБА_10 передбачені ч.5 ст.194 КПК України, обов`язки: прибувати за кожною процесуально вмотивованою вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду у визначений ними час; не залишати цілодобово місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого або прокурора, за виключенням надання невідкладеної медичної допомоги; повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання, місця роботи або навчання; утримуватись від спілкування зі свідками та іншими підозрюваними по даному кримінальному провадженню, з приводу обставин даного кримінального провадження, за винятком участі в процесуальних діях в присутності слідчого, прокурора, слідчого судді, суду; здати на зберігання до Управління Державної міграційної служби у Чернігівській області паспорт громадянина України для виїзду за кордон та інші документи, які дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, після чого надати у триденний строк слідчому документи, що підтверджують здачу уповноваженому органу паспорту громадянина України для виїзду за кордон та інших документів, які дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (за наявності).

Слідчий суддя зазначив, що беручи до уваги особу ОСОБА_10 та за недоведеності стороною обвинувачення в повній мірі наявності ризиків, заявлених у клопотанні, для запобігання ризиків буде достатнім застосувати до останнього запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Не погодившись із рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді, як незаконну, та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати до підозрюваного ОСОБА_10 запобіжний захід у виді тримання під вартою терміном 60 діб, з визначенням розміру застави в сумі 695276,58 грн, що відповідає вартості проданих автомобілів, ввезених на територію України як гуманітарна допомога. В обґрунтування скарги послався на те, що слідчий суддя не взяв до уваги, що ОСОБА_10 підозрюється у вчиненні чотирьох епізодів тяжкого кримінального правопорушення, пов`язаного з продажем товарів (предметів) гуманітарної допомоги у період воєнного стану за попередньою змовою групою осіб у значному розмірі. Відтак, усвідомлюючи покарання, яке загрожує йому у разі визнання винним, може вчинити дії, спрямовані на переховування від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Також, перебуваючи на волі, ОСОБА_10 може здійснювати вплив на свідків та інших підозрюваних у кримінальному провадженні; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановленні обставин кримінального правопорушення; іншим чином перешкодити кримінальному провадженню.

Заслухавши доповідь судді; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; підозрюваного ОСОБА_10 та його захисників, котрі просили ухвалу слідчого судді залишити без змін; дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Як убачається з матеріалів судового провадження, 09 травня 2024 року до ЄРДР за №0000804 були внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.201-2 КК України.

31 жовтня 2024 року о 20 год 20 хв ОСОБА_10 був затриманий, на підставі п.6 ст.615 КПК України.

Органом досудового розслідування 31 жовтня 2024 року ОСОБА_10 письмово повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.201-2 КК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя, суд, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини, зазначені у ч.1 ст.178 КПК України.

Зі змісту ст.181 КПК України вбачається, що домашній арешт як вид запобіжного заходу може бути застосований до особи, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі, та полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби на підставі ухвали слідчого судді, суду.

Обираючи підозрюваному запобіжний захід саме у вигляді цілодобового домашнього арешту, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість ризиків, визначених ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ОСОБА_10 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на певний строк, усвідомивши можливість призначення якого підозрюваний може ухилитися від досудового розслідування та суду. Також, ураховуючи обсяг повідомленої ОСОБА_10 підозри та його особисту роль у вчиненні кримінального правопорушення за підозрою, беручи до уваги принцип безпосередності, ОСОБА_10 , перебуваючи на волі, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей або документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та місце знаходження яких на даний час не встановлено; може незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у кримінальному провадженні, а також підбурювати осіб, які не були свідками кримінального правопорушення до дачі завідомо неправдивих свідчень на підтвердження висунутих ним у подальшому захисних версій або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Окрім того, прокурор вказував на існування ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, тобто на можливість підозрюваного вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити вчинення кримінального правопорушення, в якому підозрюється.

Слідчий суддя вірно вказав, що вказаний ризик є лише припущенням сторони обвинувачення, який жодним чином не підтверджений матеріалами клопотання та не доведений прокурором у судовому засіданні.

Отже, при розгляді клопотання слідчий суддя з`ясував усі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, беручи до уваги, що ОСОБА_10 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, та на підставі пояснень сторін кримінального провадження і наданих ними матеріалів, обґрунтовано дійшов висновку, що для забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_10 , до нього необхідно застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту, із забороною цілодобово залишати місце проживання.

У Резолюції Комітету міністрів Ради Європи №11 від 09.04.1965 «Взяття під варту» і Рекомендації R 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зазначено, що взяття під варту не повинно бути запобіжним заходом, що застосовується в обов`язковому порядку, судовий орган повинен приймати рішення з урахуванням фактів та усіх обставин справи.

Відповідно до рішення за скаргою № 12369 від 26 червня 1991 року по справі «Латальє проти Франції», у п.51 вказано, що попереднє затримання не має передувати покаранню у вигляді позбавлення свободи, не може бути "формою очікування" обвинувального вироку.

Колегія суддів вважає, що застосований щодо ОСОБА_10 вид запобіжного заходу - цілодобовий домашній арешт, є співмірним з існуючими ризиками; тяжкості пред`явленої йому підозри та відповідає особі підозрюваного, а покладені слідчим суддею, при застосуванні до останнього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, обов`язки забезпечать його належну процесуальну поведінку.

А тому, відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги прокурора та застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а також для задоволення заяв ОСОБА_11 та ОСОБА_12 про взяття ОСОБА_10 на поруки.

Відтак, ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, постановленою з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її зміни чи скасування.

Керуючись ч.3 ст.407, ст.422 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 01 листопада 2024 року щодо підозрюваного ОСОБА_10 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4