У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2024 р. Кобеляцький районний суд Полтавської області в складі :

судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України,-

Встановив:

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження відсторонення обвинуваченого ОСОБА_6 від посади старшого державного інспектора Відділу державного нагляду (контролю) у Полтавській області Державної служби України з безпеки на транспорті, строком на два місяці.

В обґрунтування клопотання посилається на те, що ОСОБА_6 обвинувачується в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе чи третьої особи, а так само проханні надати таку вигоду для себе чи третьої особи за не вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дії з використанням наданого їй службового становища, за попередньою змовою групою осіб, повторно (ч.3 ст. 368 КК України). Кримінальні правопорушення вчинені обвинуваченим в період його перебування на посаді старшого державного інспектора Відділу державного нагляду (контролю) у Полтавській області Державної служби України з безпеки на транспорті і це сприяло вчиненню ним кримінального правопорушення з використанням своєї влади, службових повноважень, доручених йому за посадою, та пов`язаних із цим можливостей. Оскільки обвинувачений є службовою особою правоохоронного органу, то він, перебуваючи на вищевказаній посаді, використовуючи своє службове становище, може незаконно впливати на учасників кримінального провадження з метою запобігання надання правдивих показань, зокрема, на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, з мотивів помсти їм за прояв громадянського обов`язку із викриття злочинних дій чи з метою схилити у будь-який спосіб до зміни або відмови від раніше наданих ними показань, або протиправно перешкоджатиме кримінальному провадженню іншим чином.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник, адвокат ОСОБА_9 , у судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання. Захисник також зазначив, що клопотання прокурора містить надумані підстави для відсторонення від посади обвинуваченого. Прокурором відповідно до ч. 2 ст. 158 КПК України не доведено, що сторона обвинувачення не мала можливості забезпечити досягнення цілей, заради яких було здійснено відсторонення від посади, іншими способами протягом дії попередньої ухвали.

Заслухавши сторони кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання та додані до нього докази, суд дійшов до таких висновків.

Судом установлено, що ОСОБА_6 є службовою особою правоохоронного органу і обіймає посаду старшого державного інспектора Відділу державного нагляду (контролю) у Полтавській області Державної служби України з безпеки на транспорті.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України, а саме: в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе чи третьої особи, а так само проханні надати таку вигоду для себе чи третьої особи за не вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дії з використанням наданого їй службового становища, за попередньою змовою групою осіб, повторно.

Ухвалою суду від 01.08.2024 року обвинуваченого ОСОБА_11 відсторонено від посади старшого державного інспектора Відділу державного нагляду (контролю) у Полтавській області Державної служби України з безпеки на транспорті, строком на два місяці, до 01.10.2024.

Заходами процесуального примусу, пов`язаними із обмеженням особистих або майнових прав особи, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст.131 КПК України, що виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів. Серед інших, до заходів забезпечення кримінального провадження віднесено відсторонення від посади (п.4 ч.2 ст.131 КПК України), загальні засади застосування якого визначені у Главі 14 Розділу ІІ КПК України.

Приписами ч.1 ст.154 КПК України передбачено, що відсторонення від посади може бути здійснено щодо особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину.

Відповідно ж до ч.5 ст.65-1 Закону України «Про запобігання корупції» особа, якій повідомлено про підозру у вчиненні нею кримінального правопорушення у сфері службової діяльності, підлягає відстороненню від виконання повноважень на посаді в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 158 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у продовженні строку відсторонення від посади, якщо прокурор не доведе, що: 1) обставини, які стали підставою для відсторонення від посади, продовжують існувати; 2) сторона обвинувачення не мала можливості забезпечити досягнення цілей, заради яких було здійснено відсторонення від посади, іншими способами протягом дії попередньої ухвали.

Наявність достатніх підтверджень цим критеріям є необхідною умовою для прийняття судом відповідного рішення про продовження строку відсторонення від посади. В іншому випадку, продовження дії цього заходу забезпечення кримінального провадження порушуватиме співвідношення завдань конкретного кримінального провадження та прав (свобод) особи, до якої такий захід застосовується в тому числі права на працю, гарантованого ст. 43 Конституції України.

При цьому, зважаючи на правила ч. 2 ст. 157 КПК України, під час вирішення питання про продовження строку відсторонення від посади суд зобов`язаний врахувати такі обставини: правову підставу для відсторонення від посади; достатність доказів, які вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; наслідки відсторонення від посади для інших осіб.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

З урахуванням обставин справи, зазначених у клопотанні прокурора, обвинувальному акті, що є предметом розгляду суду, суд вважає, що на цей час наявні ризики, передбачені ст. 157 КПК України.

Відповідні ризики слід уважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення обвинуваченим, перебуваючи на посаді, зазначених дій. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що перебуваючи на посаді він матиме реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Станом на сьогодні обставини, які стали підставою для відсторонення ОСОБА_6 від посади продовжують існувати.

З фактичних обставин пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення убачається, що саме з його перебуванням на посаді старшого державного інспектора Відділу державного нагляду (контролю) у Полтавській області Державної служби України з безпеки на транспорті та наявними в нього повноваженнями пов`язується вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, потерпілого враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, потерпілими у кримінальному провадженні, а саме спочатку, на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду, на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК). Водночас суд може обґрунтовувати свої висновки лише показаннями, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК).

За таких обставин, ризик впливу на свідків, потерпілого існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Суд вважає, що обвинувачений, будучи працівником правоохоронного органу та особою, що займає посаду старшого державного інспектора Відділу державного нагляду (контролю) у Полтавській області Державної служби України з безпеки на транспорті, може незаконно впливати на свідків у даному провадженні.

Відсторонення від посади має тимчасовий характер, тому не тягне за собою звільнення особи з займаної посади та не порушує конституційне право особи на працю. При цьому, негативні наслідки відсторонення ОСОБА_6 від посади не перевищують необхідність та можливість досягнення завдань, передбачених ст.2 КПК України

Відповідно до ч.2 ст. 154 КПК України, відсторонення від посади здійснюється на підставі рішення слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження на строк не більше двох місяців. Строк відсторонення від посади може бути продовжено відповідно до вимог статті 158 цього Кодексу.

З метою запобігання існуючому ризику та ефективності здійснення кримінального провадження, вважає за необхідне у даному випадку продовжити строк відсторонення від посади обвинуваченого на два місяці.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 154-158, 333, 376 КПК України,

Постановив:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк відсторонення обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від посади старшого державного інспектора Відділу державного нагляду (контролю) у Полтавській області Державної служби України з безпеки на транспорті, строком на два місяці, до 1 грудня 2024 року.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 04.10.2024.

Суддя