Провадження по справі № 1-кс/522/3975/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2024 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 , по матеріалам кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000300 від 16.07.2024 за підозрою громадянина України ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 Кримінального кодексу України, про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні слідчого відділу ІНФОРМАЦІЯ_5 перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідування за № 0000300 від 16.07.2024 за підозрою громадянина України ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 Кримінального кодексу України.

12.07.2024 о 20 год. 58 хв. ОСОБА_4 , будучи завербованим невстановленим співробітником фсб рф під нікнеймом «ОСОБА_7», на виконання спеціальних завдань в інтересах рф та на шкоду обороноздатності, державній безпеці України, підтримуючи збройну агресію Російської Федерації проти України, керуючись власними ідеологічними переконаннями та мотивами, переслідуючи мету завдання шкоди обороноздатності та державній безпеці України, діючи в умовах воєнного стану, усвідомлюючи факт можливого нанесення ракетних ударів по підрозділам Сил оборони України, а також попередження органів державної влади, правоохоронних органів про заборону та недопустимість розголошення відомостей про місць розташування підрозділів Сил оборони України, використовуючи електронне обладнання мобільний телефон марки «REDMI 7A» ІМЕІ (1) НОМЕР_1 , ІМЕІ (2) НОМЕР_2 , зі встановленим програмним забезпеченням, підключеним до мережі Інтернет-провайдера, авторизувавшись в Інтернет-месенджері «TELEGRAM», який прив`язаний до його абонентського номеру НОМЕР_3 під нікнеймом « ОСОБА_4 », обліковий запис « ОСОБА_4 », а також графічним зображенням з наступним текстом (мовою оригіналу): « ІНФОРМАЦІЯ_1 », здійснив фотофіксацію позицій підрозділів протиповітряної оборони в районі АДРЕСА_1 , а також території та адміністративної будівлі ІНФОРМАЦІЯ_6 . В подальшому, 15.07.2024 о 14 год. 56 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи на території Ізмаїльської територіальної громади Одеської області (точне місце слідством не встановлено) передав шляхом надсилання в Інтернет-месенджері «TELEGRAM» на номер мобільного телефону НОМЕР_5 невстановленому співробітнику фсб рф під нікнеймом « ОСОБА_7 » наступні відомості (мовою оригіналу): «На связь не могу выйти, нет света и связи. Был сегодня в ІНФОРМАЦІЯ_7 увидел позиции военных. Скидываю фото. Позиция скрытая охраняют 6 военных, видно пулемет. Ближе сделать фото без палева не мог. Ее координаты НОМЕР_15, НОМЕР_16.». Координати надіслані з вказанням крапки на мапі в Інтернет додатку «Googlemaps». В додаток до повідомлення, також надіслані фотознімки позиції з транспортним засобом, озброєнням та військовослужбовцями Сил оборони України. Крім того, того ж дня, 15.07.2024 о 14 год. 56 хв. вказаному невстановленому співробітнику фсб рф ОСОБА_4 надіслав фотознімок адміністративної будівлі ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Згідно відповіді ІНФОРМАЦІЯ_8 №3155дск від 15.07.2024, вищевказані відомості передані ОСОБА_4 містять відомості про розташування з початку повномасштабного вторгнення рф в Україну по теперішній час діючої резервної позиції (місце тривалого несення служби №4) мобільно-вогневої групи з числа особового складу підрозділів НОМЕР_6 прикордонного загону ДПС України, що залучаються до виконання завдань з протиповітряного прикриття.

Так, 16.07.2024, слідчим в ОВС слідчого відділу ІНФОРМАЦІЯ_5 майором юстиції ОСОБА_3 , на підставі п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України здійснено затримання та проведено особистий обшук громадянина України ОСОБА_4 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, в ході проведення якого виявлено та вилучено наступні речі, предмети та документи (перелік відповідно до тексту клопотання).

Вищевказані речі, предмети та документи містять інформацію, яка потребує дослідження в ході проведення досудового розслідування, у тому числі експертного, можливо використовувались причетними особами в ході вчинення кримінального правопорушення.

Зазначені речі, предмети та документи мають значення для встановлення обставин у кримінальному провадженні, а також можуть бути використані як докази у кримінальному провадженні.

А тому, слідчий звернувся до суду з клопотаннями про накладення арешту на зазначене майно.

Позиція учасників судового розгляду.

Слідчий в судове засідання не з`явився, згідно поданої заяви, просив розглядати клопотання за його відсутності.

Власник майна (підозрюваний) ОСОБА_4 та його захисник в судове засідання не з`явились, згідно поданої заяви захисника ОСОБА_8 , останній просив розглядати клопотання за його відсутності.

Вивчивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думки учасників кримінального провадження, приходжу до висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Мотиви суду.

Вилучені предмети, відповідно до ст. 98 ч. 1 КПК України, містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Згідно до ч. 2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом; набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову. стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження. Слідчий, чи прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладене арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та конфіскації майна.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, у випадку необхідності збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що вказане майно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.5 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

З матеріалів клопотання слідчого встановлено, що в провадженні ІНФОРМАЦІЯ_5 перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000300 від 16.07.2024 за підозрою громадянина України ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 Кримінального кодексу України.

16.07.2024 в ході проведення обшуку громадянина України ОСОБА_4 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, в ході проведення якого виявлено та вилучено наступні речі, предмети та документи, а саме: паспорт громадянина України НОМЕР_7 , виданий 16.04.2014 Балтським РС ГУ ДМС України в Одеській області; паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_8 від 31.07.2020; трудова книжка НОМЕР_9 ; атестат про повну загальну середню освіту НОМЕР_10 від 29.05.2016; додаток до атестата про повну загальну середню освіту НОМЕР_10 ; диплом НОМЕР_11 ; додаток до диплома кваліфікованого робітника НОМЕР_17 ; фотознімки ОСОБА_4 , у кількості 7 шт.; банківська карта НОМЕР_13 ; пристрій для відеофіксації марки 7amai; предмети зовні схожі на патрони, у кількості 52 шт.; предмет зовні схожий на пістолет з маркуванням BLOW TR 14, НОМЕР_14 ; мобільний телефон марки «REDMI 7A» ІМЕІ (1) НОМЕР_1 , ІМЕІ (2) НОМЕР_2 , з сім картою НОМЕР_3 .

З наданих матеріалів досудового розслідування вбачається, що є достатньо підстав вважати, майно, вилучене 16.07.2024 року під час проведення обшуку, а саме трудова книжка, банківська картка, документи можуть містити відомості про обставини вчинення кримінальноих правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України, тому мають значення речових доказів у кримінальному провадженні. Зважаючи на те, що у кримінальному провадженні проводяться першочергові слідчі дії, вважаю за необхідне на даному етапі досудового розслідування необхідно накласти арешт на вказане в клопотанні майно з метою дослідження вказаних речових доказів, а інше майно може підлягати конфіскації.

Вилучений предмет схожий на пістолет буде в подальшому перевірений органом досудового розслідування на факт того, чи є вилучений предмет вогнепальною зброєю, окрім цього при вилученні зазначеного предмету, дозволу на носіння його в ОСОБА_4 не було.

Окрім цього, вилучені мобільний телефон може містити в собі інформацію, переписки в менеджерах, поштовій скринці, а тому підлягає дослідженню органом досудового розслідування.

Метою накладення арешту є збереження вказаного майна в якості речових доказів у кримінальному провадженні та конфіскації майна.

Враховуючи вищевикладене, приходжу до висновку про можливість задоволення клопотання в цій частині та накладення арешту на майно.

Щодо накладення арешту на паспорти.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, у випадку необхідності збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що вказане майно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Вимоги ч.2 ст.171 КПК України передбачають вичерпний перелік відомостей, які повинні бути зазначені у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна, а саме: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

Обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 132 КПК України, слідчий не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні щодо накладення арешту на паспорт.

Окрім цього, слідчий в своєму клопотанні повинен чітко зазначити що вилучений документ відповідає критеріям, визначеним ст.167 ч.2 КПК України, наприклад є речовим доказом та накладення арешту є необхідним для його збереження.

У урахуванням встановлених в судовому засіданні обставин, вважаю, що досягнення цілей і мети досудового розслідування по даному кримінальному провадженню, не може бути компенсоване таким підходом органу досудового розслідування щодо невмотивованого ініціювання питання про накладення арешту на майно, яке не має відношення до предмету доказування у даному кримінальному провадженні.

Більш того, на переконання слідчого судді, ініціювання органом досудового розслідування питання про накладення арешту на зазначені в клопотанні паспорти не відповідає положенням Конституції України, кримінального процесуального закону України та практиці Європейського суду з прав людини.

Згідно з Конституцією України та Законом України «Про міжнародні договори і угоди», чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004р.).

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним.

Верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Вимогами Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачений перелік документів, які дозволяють вільне пересування громадян за винятком обмежень, які встановлені законом.

За таких обставин, вимоги клопотання слідчого щодо накладення арешту на майно в цій частині, слід визнати необґрунтованими.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно в іншій частині, а саме щодо накладення арешту на паспорт громадянина України НОМЕР_7 , виданий 16.04.2014 Балтським РС ГУ ДМС України в Одеській області; паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_8 від 31.07.2020, оскільки слідчий, прокурор в судовому засіданні та в клопотанні не достатньо обґрунтували підстави для накладення арешту на зазначене майно та застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до порушення прав власника вказаного майна.

Керуючись ст. ст. 167-173, ч.2 ст. 376 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 про накладення арешту на майно - задовольнити частково.

Накласти арешт на тимчасово вилучені речі, предмети та документи, які 16.07.2024 виявлені та вилучені під час затримання та особистого обшуку громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а саме:

- трудова книжка НОМЕР_9 ;

- атестат про повну загальну середню освіту НОМЕР_10 від 29.05.2016;

- додаток до атестата про повну загальну середню освіту НОМЕР_10 ;

- диплом НОМЕР_11 ;

- додаток до диплома кваліфікованого робітника НОМЕР_17 ;

- фотознімки ОСОБА_4 , у кількості 7 шт.;

- банківська карта НОМЕР_13 ;

- пристрій для відеофіксації марки 7amai;

- предмети зовні схожі на патрони, у кількості 52 шт.;

- предмет зовні схожий на пістолет з маркуванням BLOW TR 14, НОМЕР_14 ;

- мобільний телефон марки «REDMI 7A» ІМЕІ (1) НОМЕР_1 , ІМЕІ (2) НОМЕР_2 , з сім картою НОМЕР_3 .

В частині накладення арешту на паспорт громадянина України НОМЕР_7 , виданий 16.04.2014 Балтським РС ГУ ДМС України в Одеській області; паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_8 від 31.07.2020, - відмовити з підстав, вказаних в мотивувальній частині ухвали слідчого судді, зобов`язавши слідчого повернути вказаний документ власнику.

Виконання ухвали покласти на слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 , або інших слідчих з групи у вказаному кримінальному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_9

26.07.2024