Провадження №1-кп/447/15/24
Справа №447/796/20
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.07.2024 Миколаївський районний суд Львівської області в складі судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Миколаїв Львівської області матеріали кримінального провадження №№0001181, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.11.2016, про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Сєвєродонецьк Луганської області, українки, громадянки України, із вищою освітою, пенсіонерки, особи з інвалідністю ІІІ групи загального захворювання, раніше не судимої, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

прокурор ОСОБА_4 ,

захисники ОСОБА_5

обвинувачена ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 02.11.2016, приблизно о 17 годині 40 хвилин, керуючи у вечірню пору доби технічно-справним автомобілем марки «ВАЗ», моделі «2106», із реєстраційним номерним знаком « НОМЕР_1 », рухаючись по проспекту Шевченка, 16, що у м. Новий Розділ Львівської області, будучи неуважною до дорожньої обстановки, не врахувавши дорожніх умов та не вибравши безпечної швидкості руху, здійснила наїзд на пішохода ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Дана дорожньо-транспортна пригода, згідно із висновком експерта № 1/1343 від 26.12.2019 відбулася внаслідок порушення водієм автомобіля марки «ВАЗ», моделі «2106», із реєстраційним номерним знаком « НОМЕР_1 » ОСОБА_3 Правил дорожнього руху України, а саме:

п.п. 12.3. - «у разі виникнення небезпеки для руху...., яку водій об`єктивно спроможній виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу...».

Порушення ОСОБА_3 вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України призвело до того, що пішохід ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми у вигляді забою головного мозку важкого ступеня з ураженням базально-стовбурових відділів, внутрішньо-мозкової гематоми правої скроневої частки, субарахноїдальних крововиливів, перелому основи черепа, яка ускладнилась набряком-набуханням головного мозку, які призвели до смерті, та згідно висновку судово-медичної експертизи № 114/16 від 04.01.2017 відносяться до тяжкого тілесного ушкодження.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинила порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій ОСОБА_6 смерть, тобто вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України.

Обвинувачена ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що суть обвинувачення їй зрозуміла, вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України не визнала та пояснила, що вказаного дня вона керуючи автомобілем марки «ВАЗ», моделі «2106», із реєстраційним номерним знаком « НОМЕР_1 » в АДРЕСА_2 здійснила наїзд на пішохода. Дана дорожньо-транспортна пригода відбулася у вечірню пору доби, правил дорожнього руху вона не порушувала, дорога була мокрою, оскільки падав дощ. Під час руху автомобіля вона побачила на машині жінку, однак звідки саме ця жінка взялася, обвинувачена не знає. Після ДТП приїхали працівники поліції і швидка медична допомога, яку викликала ОСОБА_3 . Потерпілу забрали в Новороздільську міську лікарню. Вва жає, що правила дорожнього руху порушила ОСОБА_6 , а тому в її діях немає складу злочину. Подані потерпілими цивільні позови ОСОБА_3 не визнає, оскільки не вважає себе винною у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Безпосередньо дослідивши докази, подані під час судового розгляду, як стороною обвинувачення так і стороною захисту, оцінюючи їх в сукупності, з точки зору достатності та взаємозв`язку, провівши у повному обсязі судовий розгляд, дослідивши речові докази, допитавши потерпілих, свідків, обвинувачену дослідивши інші нижченаведені докази, перевіривши доводи учасників процесу, суд приходить до переконання, що незважаючи на невизнання обвинуваченою вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, вина ОСОБА_3 повністю та об`єктивно стверджується наступними дослідженими по справі доказами, яким судом надано ретельну оцінку з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, а саме:

показами потерпілого ОСОБА_7 , який пояснив, що вказана дорожньо-транспортна пригода відбулася в листопаді 2016 року . Свідком пригоди він не був, оскільки приїхав на місце ДТП після аварії. Коли він приїхав, то маму, ОСОБА_6 , вже забрала швидка допомога. Він підписував документи, що давали йому працівники поліції. Пішохідний перехід був перед автомобілем 5-8 кроків. На асфальті перед автомобілем була кров, навпроти правої фари автомобіля. Він спілкувався з обвинуваченою ОСОБА_3 на місці події, яка повідомила йому , що збила людину. ОСОБА_3 спочатку їм допомагала, однак коли мама впала в кому перестала допомагати. На місці події був автомобіль «Жигуль», на праві фарі та капоті автомобіля були сліди від удару. Його мати, ОСОБА_6 померла в лікарні після операції. Обвинувачена обіцяла відшкодувати шкоду;

показами потерпілого ОСОБА_8 , який пояснив, що до нього подзвонили колеги та повідомили, що його мати, ОСОБА_6 , потрапила в лікарню. Це було близько 17:00 18:00 год. 02.11.2016. Він приїхав на місце ДТП, де в цей час, ще була поліція та обвинувачена ОСОБА_3 . Коли він приїхав в лікарню, то його мама ще була жива, в неї була сильно пошкоджена голова, згодом вона впала в кому та стан її здоров`я погіршувався. ОСОБА_3 відшкодувала 100 дол. США на всіх. Зазначав, що його мати перебувала на обліку в психоневрологічному диспансері, однак така усвідомлюлювала значення своїх дій, керувала ними, добре себе почувала, не потребувала догляду, працювала, а саме здійснювала догляд за хворими людьми;

показами потерпілої ОСОБА_9 , яка повідомила, що вказаного дня вона була на роботі в магазині, що неподалік місця ДТП. До неї подзвонили з швидкої та повідомили, що з її матір`ю відбулося ДТП. Після цього вона приїхала в лікарню. Мама, ОСОБА_6 , говорила, була при свідомості, однак згодом її стан погіршився, її перевели в реанімацію, зробили операцію. Її мати померла в лікарні у м. Львові. Дорожньо-транспортна пригода відбулася в листопаді 2016 року, на місці ДТП вона не була. В лікарню вона приїхала близько 17:00 год. Обвинувачена ОСОБА_3 давала ліки, як допомогу;

показами свідка ОСОБА_10 , який повідомив, що вказаного дня він керував автомобілем, що рухався позаду автомобіля обвинуваченої ОСОБА_3 в центрі в м. Новий Розділ Львівської області. ОСОБА_3 керувала автомобілем марки «ВАЗ», моделі «2106», із реєстраційним номерним знаком « НОМЕР_1 ». Швидкість даного автомобіля була не більшою ніж 19 км/год. Транспортний засіб обвинуваченої здійснив наїзд на пішохода на швидкості не більше 17 км/год. Після наїзду на пішохода, потерпіла лежала на дорозі до приїзду працівників швидкої допомоги. Дорожнє покриття було мокре, оскільки падав дощ. Потерпіла переходила дорогу близько 15-20 метрів до пішохідного переходу. Зіткнення відбулося на смузі руху автомобіля марки «ВАЗ». Потерпіла перейшла майже всю смугу руху. Швидкість руху автомобіля йому показав реєстратор в його автомобілі, однак працівники поліції відмовились брати в нього відео з реєстратора. Окрім того, вказував, що потерпіла рухалася з узбіччя в сторону руху автомобіля обвинуваченої. Він був учасником слідчого експерименту. На його думку водій автомобіля марки «ВАЗ» була осліплена фарами зустрічного авто. На момент зіткнення він повністю зупинив своє авто, оскільки зрозумів, що може відбутися ДТП.

Окрім того у судовому засіданні були допитані свідки сторони захисту, а саме:

ОСОБА_11 , який пояснив, що працює лікарем хірургом Новороздільської міської лікарні. Він був черговим лікарем, як привезли потерпілу ОСОБА_6 , надав їй першу допомогу, робив все згідно протоколу. У потерпілої була травма голови, однак вона була контактна, при свідомості, органи черевної порожнини травмовані не були. Зовнішні ознаки травми були тільки на голові;

ОСОБА_12 , який пояснив, що працює лікарем невропатологом Новороздільської міської лікарні. Він дивився хвору, як консультант лікаря невропатолога. Хвора була контактна, при свідомості. Він направив її на ренген. Перелому костей черепа не було, однак був перелом лівої ключиці. Хвору було госпіталізовано в травматологію. На наступний день його знову покликали до хворої, однак така була без свідомості. Рекомендовано було викликати нейрохірурга і зробити МРТ головного мозку. Нейрохіргуг оглянув потерпілу ОСОБА_6 та повідомив, що вона не підлягає переведенню у м. Львів, у зв`язку з тим, що перебуває у важкому стані. Було проведено операцію на місці. ОСОБА_6 з 02 листопада по 07 листопада знаходилася в реанімації, а згодом її перевели в лікарню швидкої допомоги м. Львів;

ОСОБА_13 , який працює лікарем анестезіологом Новороздільскої міської лікарні та який пояснив, що вказаного дня він перебував на чергуванні у вказаній лікарні та був викликаний на огляд ОСОБА_6 в реанімацію. В хворої була загроза життю, оскільки вона втратила свідомість. Він викликав нейрохірурга;

ОСОБА_14 , який на час ДТП працював слідчим СВ Миколаївського ВП ГУНП у Львівській області та який повідомив, що коли він прибув на місце події, то потерпілої ОСОБА_6 вже не було. Її забрали працівники швидкої допомоги.

Вина обвинуваченої ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України підтверджується зібраними по справі письмовими доказами, а саме:

протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 02.11.2016, складеного у присутності ОСОБА_3 за участю понятих ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , згідно якого огляд проводився в хмарну погоду при освітленні вуличних ліхтарів в АДРЕСА_2 в напрямку будинків зростання, вид покриття асфальтоване, мокре, сліди гальмування не виявлено, виявлено речовину червоно-бурого кольору (кров), поретпілу особу доставлено в Новороздільську міську лікарню. До протоколу огляду долучено фотокопії місця дорожньо-транспортної пригоди, автомобіля марки «ВАЗ 2106» р.н. НОМЕР_1 та схему місця ДТП від 02.11.2016;

протоколом огляду транспортного засобу від 25.11.2016, а саме автомобіля марки «ВАЗ 2106» д.н.з. НОМЕР_1 під час якого виявлено наступні ушкодження: відсутня права частина декоративної решітки, відсутній (зруйнований) правий боковий передній поворот, інших видимих пошкоджень на автомобілі не виявлено. До протоколу огляду долучено фотокопії автомобіля;

протоколом огляду предмету речей від 25.11.2016, а саме автомобіля марки ВАЗ 2106, синього кольору, номер кузова НОМЕР_2 . При огляді на автомобілі наявні чотири колеса. Двері автомобіля закриті та опечатані. На капоті автомобіля наявне відшаруваннялако-фарбового покриття. Спереду над номерами відсутня половина решітки. Паперовий конверт білого кольору в якому знаходиться: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, серії та номеру НОМЕР_3 , марки ВАЗ 2106, 81 року випуску, синього кольору, реєстраційний № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_3 , виданий МРЕВ ДАІ УМВС у м. Стрий. Три металевих ключі, котрі знаходяться у в`язці один з яких з гравіюванням «Тольятти ВАЗ». Посвідчення водія, яке знаходиться у червоній обкладинці для посвідчення, видане на ім`я ОСОБА_3 , серії та номеру НОМЕР_4 . Також у вище вказаному посвідченні водія знаходиться талон попередження серії та номеру НОМЕР_5 , талон до посвідчення водія серії та номеру: НОМЕР_6 ;

постановою про визнання речей речовими доказами і приєднання їх до матеріалів досудового розслідування від 25.11.2016, а саме: автомобіля марки ВАЗ 2106, синього кольору, номер кузова НОМЕР_2 . При огляді на автомобілінаявні чотири колеса. Двері автомобіля закриті та опечатані. На капоті автомобіля наявне відшаруваннялако-фарбового покриття. Спереду над номерами відсутня половина решітки. Паперовий конверт білого кольору в якому знаходиться: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, серії та номеру НОМЕР_3 , марки ВАЗ 2106, 81 року випуску, синього кольору, реєстраційний № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_3 , виданий МРЕВ ДАІ УМВС у м. Стрий. Три металевих ключі, котрі знаходяться у в`язці один з яких з гравіюванням «Тольятти ВАЗ». Посвідчення водія, яке знаходиться у червоній обкладинці для посвідчення, видане на ім`я ОСОБА_3 , серії та номеру НОМЕР_4 . Також у вище вказаному посвідченні водія знаходиться талон попередження серії та номеру НОМЕР_5 , талон до посвідчення водія серії та номеру: НОМЕР_6 ;

лікарським свідоцтвом про смерть № НОМЕР_7 від 11.11.2016 ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно якого причиною смерті є травмування при зіткненні з легковим автомобілем. Хвороба, що призвела до смерті: набряк головного мозку, внутрішньочерепна травма;

протоколом проведення слідчого експерименту від 06.05.2019 за участю свідка ОСОБА_3 в присутності захисника ОСОБА_5 та потерпілого ОСОБА_17 , згідно якого ОСОБА_3 показала та розказала всі обставинидорожньо-транспортної пригоди, учасником якої вона була та яка мала місце 02.11.2016 поблизу будинку АДРЕСА_2 . До протоколу слідчого експерименту долучено схему проведення слідчого експерименту по ДТП від 06.05.2019 та диск DVD-R з відеозаписом слідчого експерименту із ОСОБА_3 ;

протоколом проведення слідчого експерименту від 13.11.2018 за участю свідка ОСОБА_10 , згідно якого останній показав та розказав всі обставинидорожньо-транспортної пригоди, учасником якої була ОСОБА_3 та яка мала місце 02.11.2016 поблизу будинку АДРЕСА_2 . До протоколу слідчого експерименту долучено схему проведення слідчого експерименту по ДТП від 13.11.2018 та фотокопії місця розташування автомобіля перед наїздом на пішохода та якою частиною здійснено наїзд;

висновком експерта № 1/1292 від 08.12.2016, згідно якого наїзд автомобіля «ВАЗ 2106» Л5900ЛВ на пішохода відбувсся на ділянці, що передує зафіксованій плямі РБК;

висновком експерта № 3752/2016-т від 16.11.2016, згідно якого при судово-токсикологічній експертизі речового доказу крові гр. ОСОБА_6 1950 року народження не виявлено етилового, метилового, пропілового, бутилового, амілового спиртів;

висновком експерта № 114/16, згідно якого причиною смерті гр. ОСОБА_6 є відкрита черепно-мозкова травма у вигляді забою головного мозку важкого ступеня з ураженням базально-стовбурових відділів, внутрішньо-мозкової гематоми правої скроневої частки, субарахноїдальних крововиливів, перелому основи черепа, яка ускладнилась набряком-набуханнямголовного мозку. Смерть гр-ки ОСОБА_6 констатована в КМК ЛШМД 11.11.2016 о 07 год. При судово-медичній експертизі трупа гр-ки ОСОБА_6 , з врахуванням даних медичної карти КМК ЛШМД, виявлено наступні ушкодження: лінійна рана тім`яної ділянки голови зліва, синець лобної ділянки волосистої частини голови зліва з вогнищевим крововиливом (згортком крові) в підшкірній клітковині голови на цьому рівні, синець на повіках лівого ока, масивний синець верхньої та задньої поверхні лівого надпліччя, синці: задньо-нижньої поверхні лівого плечового суглобу, тильної поверхні лівої та правої кисті, передньої поверхні верхньої третини правої гомілки на висоті 34 см, задньо- зовнішньої поверхні лівого колінного суглобу на висоті 38 см, задньої поверхні грудної клітки зліва, на висоті 105 см, задньо-зовнішньої поверхні лівої сідниці на висоті 78 см, садно тильної поверхні 2-го пальця правої кисті, перелом лівої ключиці на рівні середньої третини, масивний крововилив в м`яких покровах лівої лобно- тім`яно-скроневої ділянки голови, лінійний перелом лівої очної пластинки лобної кістки (основи черепа), обмежено-дифузні субарахноїдальні крововиливи по випуклій поверхні лівої тім`яної та скроневої часток мозку, плямисто-дифузний субарахноїдальний крововилив по базальній поверхні та полюсу правої скроневої частки, дифузний субарахноїдальний крововилив по випуклій поверхні правої тім`яної та скроневої часток, забій головного мозку з крапчастими крововиливами в корі лівої тім`яної та скроневої часток, з вогнищевим крововиливом в корі лівої тім`яної частки, з крапчастими крововиливами в корі та білій речовині правої скроневої частки, внутрішньо-мозковий крововилив, об`ємом до 80 мл, в правій скроневій частці (видалений при хірургічному втручанні в Новороздільській райлікарні), крововиливи в підкоркових вузлах мозку зліва та у Варолієвому мості. Забій-струс легенів з крововиливами біля кореня легенів справа та по передній поверхні верхньої та нижньої часток лівої легені, крововилив в передньому середостінні. Ушкодження у гр-ки ОСОБА_6 є наслідком контактів з тупими предметами. Травма голови характерна для травми прискорення з місцем прикладання сили в лівій тімяній ділянці, могла бути наслідком падіння та удару лівою тім`яною ділянкою голови до тупого твердого предмету. Перелом лівої ключиці є наслідком контакту лівого плечового суглобу з тупим твердим предметом. Забій-струс легенів є наслідком контакту з тупим предметом задньої поверхні грудної клітки зліва. Ушкодження у гр-ки ОСОБА_6 могли бути спричинені 02.11.2016 р. під час ДТП, внаслідок автонаїзду легкового автомобіля, більш імовірно, зліва, при умові вертикального положення тіла в момент ДТП, з первинним ударом виступаючими частинами автомобіля о задньо-зовнішню поверхню лівого колінного суглобу та наступним падінням на задньо-зовнішню поверхню тулуба та ліву тім`яну ділянку голови. Ушкодження у гр-ки ОСОБА_6 були небезпечними для життя в момент заподіяння, привели до смерті, відносяться у живої особи до тяжкого тілесного ушкодження. Тілесних ушкоджень, характерних для переїзду колесами автомобіля, при експертизі трупа ОСОБА_6 не виявлено. Результати дослідження крові гр-ки ОСОБА_6 на наявність етанолу в медичних документах не представлені. При житті гр-ка ОСОБА_6 страждала на гіпертонічну хворобу, яка проявилась збільшенням маси м`язу лівого шлуночка серця, склерозом артеріол серця, на ішемічну хворобу серця - коронарокардіо-склероз, на жирову дистрофію печінки, фіброз та ліпоматоз підшлункової залози, які не знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті;

висновком експерта № 3126/2016 від 20.12.2016 шматочків внутрішніх органів від трупа гр. ОСОБА_6 , згідно якої наявні крововиливи в головному мозку з реактивними змінами, виражений набряк головного мозку, розлиті геморагії та набряки в легенях, еритроцити в бронхах, дистрофічні зміни нирок, вогнищевий склероз та гіпертрофія міокарду, атерокальцинозна бляшка вінцевої судини серця, стеатоз печінки, склероз судин серця, фіброз та ліпоматоз підшлункової залози, вогнищеві крововиливи в присланих тканинах «як середостіння»;

висновком експерта № 1/1290 від 08.12.2016, згідно якого на момент огляду робоча ОСОБА_18 система досліджуваного автомобіля «ВАЗ-2106» Л5900ЛВ знаходиться в працездатному стані та може виконувати функції передбачені конструкцією. Будь-яких несправностей даної системи виявлено не було. На момент огляду система рульового управління досліджуваного автомобіля «ВАЗ-2106» Л5900ЛВ знаходиться в працездатному стані та може виконувати функції передбачені конструкцією. Будь-яких несправностей системи виявлено не було. На момент огляду світлові пристрої досліджуваного автомобіля «ВАЗ-2106» Л5900ЛВ знаходяться в працездатному стані. Будь-яких несправностей даної системи виявлено не було;

висновком експерта № 1/1343 від 26.12.2019, згідно якого визначити експертним шляхом величину швидкості руху автомобіля «ВАЗ-2106» р.н.з. НОМЕР_1 перед наїздом, не видається можливим. В даній дорожній ситуації, водій автомобіля «ВАЗ-2106» р.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_3 , повинна була керуватись вимогами п.п. 12.2. та 12.3. чинних ПДР України. З технічної точки зору, при заданих вихідних даних - технічно спроможному механізмі даного автонаїзду, за умов виникнення небезпеки для руху водію ОСОБА_3 з моменту об`єктивної можливості виявлення на проїзній частині дороги пішохода, вказаний вище водій керуючи автомобілем «ВАЗ-2106» р.н.з. НОМЕР_1 , в умовах місця події мала технічну можливість уникнути наїзду на пішохода, шляхом застосування своєчасного екстреного гальмування. В даній дорожній ситуації, при технічно спроможному механізмі даного автонаїзду, дії водія ОСОБА_3 не суперечили вимогам п. 12.2. чинних ПДР; не відповідали вимогам п. 12.3. чинних ПДР і вказаний факт невідповідності дій водія, знаходиться з технічної точки зору в прямому причинному зв`язку із настанням даної ДТП. З технічної точки зору, при заданих вихідних даних - технічно спроможному механізмі даного автонаїзду, за умов виникнення небезпеки для руху водію ОСОБА_3 з моменту об`єктивної можливості виявлення на проїздній частині дороги пішохода ОСОБА_6 причиною настання даного авто наїзду стали не відповідаючі вимогам п.12.3 чинних ПДР дії водія автомобіля «ВАЗ 2106» р.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_3 ;

висновком експерта № 1/581 від 04.06.2019, згідно якого встановити швидкість руху автомобіля ВАЗ-2106 р.н. НОМЕР_1 не виявляється можливим з причин відсутності в наданих для дослідження матеріалах необхідних для цього вихідних даних, зокрема інформації про сліди гальмування, та неможливістю самостійно встановити втрати кінетичної енергії автомобілем ВАЗ-2106 р.н. НОМЕР_1 при контактуванні з пішоходом та до зупинки. В даній дорожній ситуації водій ОСОБА_3 повинна була керуватись технічними вимогами п. 12.2 та 12.3 ПДР. При заданих слідством вихідних даних встановити чи мала водій ОСОБА_3 технічну можливість зупинитись до траєкторії руху пішохода шляхом застосування екстреного гальмування з моменту виникнення небезпеки для руху не виявляється можливим так як траєкторія та темп руху пішохода не задані. В даній дорожній ситуації дії водія ОСОБА_3 не суперечили вимогам п.12.2 чинних Правил дорожнього руху, однак встановити відповідність її дій вимогам п.12.3 чинних Правил дорожнього руху не виявляється можливим. При заданих слідством вихідних даних, встановити причину настання даної дорожньо-транспортної пригоди не виявляється можливим.

Розглядаючи кримінальне провадження відносно обвинуваченої, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для здійснення сторонами наданих їм прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведеності їх переконливості перед судом, у межах пред`явленого обвинувачення безпосередньо дослідив докази у справі та перевірив усі обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Надані стороною обвинувачення та досліджені безпосередньо в суді докази взаємопов`язані, в сукупності між собою підтверджують всі обставини, що підлягають доказуванню, ними встановлено подію кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченої ОСОБА_3 , інші обставини зазначені у ст. 91 КПК України, такі зібрані у порядку, встановленому ст. 93 КПК України, жодних обставин, передбачених ст. 87 КПК України, з якими Закон пов`язує недопустимість доказів як таких, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено, у зв`язку з чим підстави для визнання цих доказів недопустимими відсутні.

Оцінюючи здобуті у справі органом досудового розслідування та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними й допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінальним процесуальним законодавством.

Так, вищенаведеними доказами, які є належні, допустимі та достовірні, в сукупності достатні та взаємоузгоджені, поза розумним сумнівом доведено те, що ОСОБА_3 вчинила порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілій ОСОБА_6 .

Визначаючи міру покарання обвинуваченій ОСОБА_3 у даній справі суд суворо дотримується принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засуджених є їх виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових правопорушень як ними, так і іншими особами.

Винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого їй злочину за обставин, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю і її дії вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України.

При призначенні обвинуваченій покарання, суд враховує тяжкість вчиненого злочину, обставини вчинення злочину, дані про особу обвинуваченої, яка ранішене судима, є особою з інвалідністю ІІІ групи загального захворювання, за місцем проживання характеризується типово, на обліку в лікаря-психіатра та лікаря нарколога не перебуває, її вік, відсутність обставин, які пом`якшують покарання, наявність обставини, що обтяжуює покарання вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Згідно з досудовою доповіддю ймовірність вчинення обвинуваченою ОСОБА_3 злочину повторно середній, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб середній, орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченої можливе без ізоляції від суспільства.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що ОСОБА_3 слід визнати винною у вчиненні інкримінованого їй злочину та призначити покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання із випробуванням, поклавши на неї обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

В той же час, на думку суду, з урахуванням вимог ст. 77 КК України, до ОСОБА_3 слід застосувати додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на три роки, зважаючи на те, що остання вчинила злочин у зв`язку з порушенням Правил дорожнього руху України, що призвело до невідворотних наслідків у вигляді смерті людини, отже суд вважає, що відсутні підстави для її звільнення від додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом.

Крім того, позбавлення прав керування транспортним засобом досвідченого водія, на думку суду, є суттєвим для останньої, однак не є надмірним і відповідає встановленим судом обставинам.

Суд вважає, що таке покарання із застосуванням інституту звільнення від відбування покарання з випробуванням відповідає вимогам статей 50, 65 КК України, принципу індивідуалізації призначеного покарання, є достатнім та необхідним для виправлення ОСОБА_3 і попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід відносно обвинуваченої ОСОБА_3 не обирався.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог статті 100 КПК України.

На підставі ч. 2 ст. 124 КПК України, з ОСОБА_3 підлягають до стягнення витрати на залучення експертів у розмірі 6771,20 грн. у користь держави.

Що стосується вирішення питання пред`явлених цивільних позовів у кримінальному провадженні суд вважає за необхідне вказати таке.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної або юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

На адресу суду надійшов цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 про відшкодування 350 000,00 грн. моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також витрат на правову допомогу у розмірі 6750,00 грн. та 8% від суми матеріальної та моральної шкоди, що підлягають відшкодуванню.

08.07.2020 на адресу суду подано цивільний позов ОСОБА_17 про відшкодування 350 000,00 грн. моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, 6563,02 грн. майнової шкоди, 10405,35 грн. витрат на поховання та поминальну трапезу, 10500,00 грн. витрат на правову допомогу та 8% від суми матеріальної та моральної шкоди, що підлягають відшкодуванню.

08.07.2020 на адресу суду надійшов цивільний позов ОСОБА_8 про відшкодування 350 000,00 грн. моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також витрат на правову допомогу у розмірі 6750,00 грн. та 8% від суми матеріальної та моральної шкоди, що підлягають відшкодуванню.

13.10.2020 на адресу суду надійшов цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 про відшкодування 350 000,00 грн. моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також витрат на правову допомогу у розмірі 6750,00 грн. та 8% від суми матеріальної та моральної шкоди, що підлягають відшкодуванню.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ст. 23 ЦК України, моральна шкода, зокрема, полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із душевними стражданнями. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини, зокрема, фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Пунктом 4 вказаної постанови визначено, що позивачем має бути зазначено у чому полягає моральна шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її завдано позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Моральна шкода може полягати, зокрема, в моральних переживаннях у зв`язку із ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків із оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до п. 5 вищевказаної постанови Пленуму ВСУ, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не є та не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

У справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі» ЄСПЛ зазначив, що з огляду на її природу, стверджувана моральна шкода не завжди може бути предметом чіткого доведення. Проте розумно припустити, що особи, які…зіткнулися з проблемами...можуть зазнати страждань і тривоги.

Звідси випливає, що фактичною основою для висновку про наявність негативних наслідків у немайновій сфері потерпілої особи у більшості ситуацій може бути як таке розумне припущення про природність їх виникнення за подібних обставин.

Так, судом встановлено, що в результаті неправомірних дій ОСОБА_3 потерпілим завдана моральна шкода, яка полягає у моральних стражданнях у зв`язку із втратою близької людини, а саме матері, їх звичний життєвий уклад повністю змінився. Суд погоджується з доводами позивачів, що їх психологічний та фізичний стан після події змінився.

Разом із тим, суд враховує зміст положень ч. 2 ст. 1193 ЦК України, якою регламентовано, що якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом.

Безумовно, унаслідок вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 зазнали страждань у зв`язку із смертю їх матері, однак, з урахуванням вищенаведеного, характеру немайнових втрат потерпілих, які не можуть бути відновлені внаслідок смерті ОСОБА_6 , виходячи із вимог розумності та справедливості, неможливість оцінки душевних страждань матеріальним виміром, суд вважає за можливе встановити адекватну матеріальну сатисфакцію завданій моральній шкоді та задоволити цивільні позови частково.

Оцінивши надані сторонами докази та доводи учасників процесу, суд прийшов висновку, що справедливим та співмірним буде відшкодування потерпілим моральної шкоди у розмірі по 120 000,00 гривень кожному.

Вирішуючи питання щодо стягнення з обвинуваченої витрат, які були змушені понести потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у зв`язку з необхідністю звернутись за правовою допомогою, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 118 КПК України, процесуальні витрати складаються зокрема із витрат на правову допомогу.

Згідно з ч. 2 ст. 120 КПК України витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження.

Так, потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у позовах зазначали, що розмір понесених ними витрат на правову допомогу склав 6750,00 грн.

На підтвердження понесених витрат подано копію договорів про надання правової (правничої) допомоги № 02-24/03-2020 від 24.03.2020, № 03-24/03-2020 від 24.03.2020, № 01-24/03-2020 від 24.03.2020 та додаткові угоди №1 до вказаних договорів, у яких зазначено про види та обсяг правової (правничої) допомоги, розміри та порядок оплати винагороди (гонорару), опис робіт (наданих послуг) на підставі договору про надання правової (правничої) допомоги від 24.03.2021.

Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків, надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України для цілей розподілу судових витрат розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 8 ст.141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (ч.1 ст.182 ЦПК України).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Суд бере до уваги позиції сторін, кількість призначених судових засідань і присутності у таких представника цивільних позивачів, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, враховуючи конкретні обставини справи та подані докази щодо понесення витрат на правову допомогу, вважає такі обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення в частині стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 6750, 00 грн.

Згідно п. 3 Додаткових угод №1 до Договорів про надання правової допомоги від 24.03.2020 вартість правової допомоги, що надаються адвокатським об`єднанням клієнту у відповідності до п.1 цієї Додаткової угоди складається з: гонорару успіху в розмірі 8% від суми моральної та матеріальної шкоди, що підлягає відшкодуванню клієнту за результатом прийняття судом рішення. У зв`язку з тим, що розмір відшкодування моральної шкоди становить 120000,00 грн., то 8% від вказаної суми становитиме (120000,00 х 8% = 9600,00 грн.) 9600,00 грн., яка підлягає відшкодуванню.

Відповідно до ч. 4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Згідно ч. 1 ст. 55 ЦПК України, у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

У порядку процесуального правонаступництва відбувається заміна сторони або третьої особи (попередника) іншою особою (правонаступником) у зв`язку з вибуттям із процесу суб`єкта спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, до якої як до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки попередника, який продовжує в цивільному судочинстві участь останнього.

Таким чином, процесуальне правонаступництво у разі смерті фізичної особи в порядку статті 55 ЦПК України можливе шляхом залучення правонаступника померлої сторони (учасника) та лише за умови, що смерть фізичної особи настала після звернення позивача до суду та відкриття провадження у справі, тобто після набуття відповідачем статусу сторони у справі, а також якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво.

Так, нормами п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України визначено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Цивільний позов ОСОБА_17 про відшкодування 350 000,00 грн. моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, 6563,02 грн. майнової шкоди, 10405,35 грн. витрат на поховання та поминальну трапезу, 10500,00 грн. витрат на правову допомогу та 8% від суми матеріальної та моральної шкоди, що підлягають відшкодуванню слід провадженням закрити, оскільки згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_8 від 01.04.2021 ОСОБА_17 ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що зроблено відповідний актовий запис №117 Новороздільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), а заміна сторони або третьої особи (попередника) іншою особою (правонаступником) у зв`язку з вибуттям із процесу суб`єкта спірного правовідношення, до якої як до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки попередника, який продовжує в цивільному судочинстві участь останнього не здійснювалася.

Керуючись ст.370,374 КПК України, суд,

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити їй покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки, поклавши на неї наступні обов`язки, передбачені ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на проведення експертиз у кримінальному провадженні у розмірі 6771 ( шість тисяч сімсот сімдесят одну) гривню 20 копійок.

Речові докази по справі, а саме: автомобіль марки ВАЗ 2106, синього кольору, номер кузова НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, серії та номеру НОМЕР_3 , марки ВАЗ 2106, 81 року випуску, синього кольору, реєстраційний № НОМЕР_1 , видане МРЕВ ДАІ УМВС у м. Стрий на ім`я ОСОБА_3 , три металевих ключі, котрі знаходяться у в`язці один з яких з гравіюванням «Тольятти ВАЗ», посвідчення водія, яке знаходиться у червоній обкладинці для посвідчення, видане на ім`я ОСОБА_3 , серії та номеру НОМЕР_4 , талон попередження серії та номеру НОМЕР_5 , талон до посвідчення водія серії та номеру: НОМЕР_6 повернути ОСОБА_3 .

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 моральну шкоду у розмірі 120 000 (сто двадцять) тисяч гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 понесені цивільним позивачем витрати на правову допомогу у розмірі 6750 (шість тисяч сімсот п`ятдесят) гривень та 8% від суми моральної шкоди, що підлягають відшкодуванню у розмірі 9600 (дев`ять тисяч шістсот) гривень 00 копійок.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8 моральну шкоду у розмірі 120 000 (сто двадцять) тисяч гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8 понесені цивільним позивачем витрати на правову допомогу у розмірі 6750 (шість тисяч сімсот п`ятдесят) гривень та 8% від суми моральної шкоди, що підлягають відшкодуванню у розмірі 9600 (дев`ять тисяч шістсот) гривень 00 копійок.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_9 моральну шкоду у розмірі 120 000 (сто двадцять) тисяч гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_9 понесені цивільним позивачем витрати на правову допомогу у розмірі 6750 (шість тисяч сімсот п`ятдесят) гривень та 8% від суми моральної шкоди, що підлягають відшкодуванню у розмірі 9600 (дев`ять тисяч шістсот) гривень 00 копійок.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Цивільний позов ОСОБА_17 про відшкодування 350 000,00 грн. моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, 6563,02 грн. майнової шкоди, 10405,35 грн. витрат на поховання та поминальну трапезу, 10500,00 грн. витрат на правову допомогу та 8% від суми матеріальної та моральної шкоди, що підлягають відшкодуванню - закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок відповідно до ст. 532 КПК України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1