01 жовтня 2024 року м. Запоріжжя
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гуляйполе Запорізької області, українець, громадянина України, освіти середньої спеціальної, неодруженого, раніше не судимого, офіційно непрацевлаштованого, не зареєстрованого та такого, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , а також АДРЕСА_2 ,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України,
30.09.2024 до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшло клопотання старшого слідчого СВ ВП № 4 Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Гуляйпільського відділу Пологівської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_4 , про обрання щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк шістдесят днів без права звільнення під заставу.
В обґрунтування клопотання слідчий послалась на таке.
Зокрема, досудовим розслідуванням встановлені обставини, що дають підстави підозрювати, що 28 вересня 2024 року, близько 15 годин 30 хвилин, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, рухаючись на автомобілі «Nissan Maxima», д/н НОМЕР_1 поблизу с. Нове Запоріжжя, Пологівського району Запорізької області, помітив неповнолітню ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та з метою вчинення статевих зносин з неповнолітньою, діючи умисно, за попередньою змовою в групі осіб з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , використовуючи фізичне насильство, яке виразилось в утриманні рук та ніг потерпілої проти її волі, скориставшись безпорадним станом останньої, яка в силу свого віку та розвитку була обмежена у здатності повноцінно усвідомлювати дії, які з нею відбувалися, і не могла розуміти дійсний характер дій останніх, достовірно знаючи, що ОСОБА_9 є неповнолітньою, посадили її до вищевказаного автомобіля, де по черзі кожен вступив з неповнолітньою проти її волі в статевий зв`язок природнім способом, тим самим вчинили зґвалтування.
29.09.2024 ОСОБА_5 був затриманий на місці події в порядку ст. 208 КПК України.
Клопотання про застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під варту обґрунтовується наявністю ризиків, зазначених у п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 та слідчий ОСОБА_3 клопотання підтримали, пославшись на факти та доводи, викладені у ньому.
Підозрюваний ОСОБА_5 проти задоволення клопотання заперечував. Факту статевих зносин з потерпілою не заперечував, але заявив, що все відбулось за добровільною згодою потерпілої, без застосування до неї фізичного або психічного насильства, тому вважає, що в його діях не було ознак кримінального правопорушення. Вважав, що підстав брати його під варту немає, просив обмежитись іншим запобіжним заходом.
Захисник підозрюваного, адвокат ОСОБА_6 , також заперечував проти задоволення клопотання. Зауважив, що заявлені стороною обвинувачення ризики, покладені в основу клопотання, є лише припущеннями і не підтверджені жодними доказами. Водночас підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, проживає разом з матір`ю, раніше не судимий, до інших видів відповідальності не притягувався, що вказує на те, що ризики вчинення ним нових кримінальних правопорушень та переховування від досудового розслідування відсутні, а запобігання ризику впливу на потерпілу та свідків цілком можливо шляхом застосування домашнього арешту, в тому числі із застосуванням електронного засобу контролю.
Заслухавши учасників провадження, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання, виходячи з такого.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Щодо обґрунтованості підозри.
Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частина 5 статті 9 КПК).
У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.
«Обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент вчинення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волох проти України»).
При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи
Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.
Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.
Як випливає з доданих до клопотання матеріалів кримінального провадження, станом час вирішення питання про запобіжний захід обґрунтованість підозри підтверджується такими доказами:
- оглядом місця події, в ході якого було оглянуто території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 . В ході якого виявлено та вилучено: махровий рушник червоного кольору; використані вологі серветки з нашаруванням РБК; дві використані вологі серветки; труси жіночі червоного кольору; жіноча кофта з довгим рукавом червоного кольору; жіночий бюстгальтер фіолетового кольору; простирадло синього кольору з плямами; наволочка з подушки зеленого кольору; 5 слідів папілярних візерунків рук; фрагмент низу сліду взуття; 2 сліди папілярних візерунків; автомобіль Nissan Maxima номерний знак НОМЕР_1 ;
- допитом неповнолітньої потерпілої ОСОБА_9 пояснила, що проживає разом із бабусею Бренер ОСОБА_10 , 1963 року народження, останніх 16 років. Її мама ОСОБА_11 , 1986 року народження, проживає в Донецькій області, підтримує з мамою добрі стосунки Зі своїм батьком ОСОБА_12 не підтримує жодних взаємин, де він проживає, невідомо. Братів, сестер немає. На даний час є ученицею 10 класу Першотравневої школи, навчання проходить онлайн. На обліках у лікарів не перебуває, спиртні напої не вживає. 28.09.2024 приблизно о 15:00 годині вона пішла випасати кіз, неподалік будинку ( АДРЕСА_4 ), гуляла сама, ближче до дороги, під`їхала машина чорного кольору, вийшли два «мудаки». Один з них, який був молодший, шпурнув її в машину і вона вдарилася об двері головою та носом. При цьому він її вдарив 2 рази по обличчю і погрожував, що уб`є її, якщо вона не зробить те, що він хоче. Він роздягнув її і почав знущатися з неї, а саме, дістав свій член і почав з нею робити «неважливі справи», відразу увійшов до її статевого органу. А старший чоловік, у цей час перебував на вулиці та пив пиво. При цьому, молодший казав: "2 хвилини і закінчу". Вона сказала, що їй 17 років, але він відповів, що вона бреше і сказав, що їй 13 років. Під час статевого акту він не бив її, але тримав за руки. Під час того, що відбувалося, вона не відчувала запах алкоголю, але не могла нічого зробити, оскільки він погрожував усім рідним і близьким. На ній була одягнена футболка червоного кольору без малюнків, джинсові світло-сині шорти, також бюстгальтер бузкового кольору, труси чорного кольору, взута в шльопанці темного кольору. З собою у неї був телефон ZTE у корпусі синього кольору. Вищевказаний мобільний телефон забрав молодший хлопець і відключив його, після чого забрав з собою. Вона не знала куди її повезли, це зробили насильно і їй було дуже страшно. Їхали приблизно 20 хвилин, але вона не може точно сказати за часом, двері відкрити не могла, оскільки вони були закриті. При цьому, поряд з нею нікого не було. Поряд із зазначеним місцем будинків або якихось інших будівель не було. Коли? її садили в машину вона побачила дідуся ОСОБА_13 , але оскільки були зачинені двері, вона вийти не могла, але чула, як він питав у другого чоловіка: «Де Настя», на що той відповів, що пішла додому. Також підходив її дядько ОСОБА_14 , якому другий старший чоловік, перебуваючи на вулиці, сказав, що вона пішла додому, хоча вона знаходилася в машині і утримувалася молодим хлопцем. Хлопець, якому приблизно 23 роки та другий чоловік, якому приблизно 50 років. Бачила їх уперше. Хлопець молодший був одягнений у футболку білого кольору, шорти чорного кольору і кросівки чорного кольору. Невисокого зросту, худий, волосся темне, коротке, очі зелені. Старший чоловік був одягнений у футболку синього кольору, штани синьо-блакитного кольору і кросівки чорного кольору. Високого зросту, пузатий, волосся чорне, коротке, з бородою, очі блакитні. Після того, як пішли її родичі, старший чоловік сів до неї, а молодший сів за кермо. І вони почали їхати. При цьому старший чоловік сказав їй, що у нього є зброя і він вистрелить в голову. Вказаний чоловік «по старше» вступав з нею у статевий акт, коли перебували в автомобілі. Старший чоловік сказав, що вистрілить в неї, якщо вона не вступить з ним у статевий акт, при цьому бив в живіт. Також він дістав свій статевий орган і проникнув ним їй у попу. Жодного захисту вони не використовували, закінчували всередину неї. Своєї згоди на статеві акти вона не давала. Статеве життя до цього випадку не було, у неї ніколи не було чоловіків. Всього в автомобілі було 2 вищезгадані статеві акти (по одному з кожним чоловіком). Статевого акту одночасно з двома чоловіками в автомобілі не було. ОСОБА_15 приїхали не знає, до приватної оселі, вона нікого не бачила і її теж ніхто не бачив. Її заштовхав молодший хлопець у будинок, перед цим він взяв її за руки, щоб доставити в будинок з автомобіля. Спершу вона нікого більше не бачила. Її затягли до спальні. Потім молодий хлопець дістав свій статевий орган і засунув його їй до рота. Потім старший почав вводити свій статевий член їй у попу. Зазначені дії цих двох чоловіків здійснювали одночасно. Без будь-якого захисту та її згоди. Вони закінчили всередину неї. Згоди на статеві акти не давала. Під час одночасного статевого акту вони не били її, але хапали руками за шию, руки, внаслідок чого на її тілі утворилися синці. Одночасний статевий акт тривав приблизно 15 хвилин.? Після статевого акту чоловік що постарше дав їй свою футболку, яку вона накинула на себе і вони пішли пити пиво на кухню. Вони змушували пити її пива, при цьому погрожували їй, що не відпустять. Раніше вона ніколи не вживала спиртних напоїв. Скільки пива випила, не може сказати. Було 6 пляшок пива. Вона пила і вони пили. Молодший хлопець взяв свій телефон і почав знімати на відео, при цьому він змусив її говорити, що їй добре. І знімав голою, бо вони обоє зняли з неї футболку. Далі знову відбувся статевий акт із молодшим хлопцем і він продовжував знімати все на відео, при цьому сказавши, що все покаже дружкам. Він проникнув своїм статевим органом їй в попу, дозвіл не давала, не бив. Був без захисту, закінчив їй на спину, тривалість статевого акту була швидше, ніж на початку. Старший чоловік перебував на вулиці. Повернувся старший чоловік і також вступив з нею до статевого акту. Він проникнув своїм статевим органом в попу, дозвіл не давала, не бив. І закінчив на її спину. Після цього прийшов молодший хлопець і знову повторив з нею статевий акт, при цьому проникав у попу і закінчив спину, при цьому згоди вона ніякої не давала. Після цього в кімнату зайшов дідусь, хто він вона не знає, який сказав чоловікам: «Що ви творите»? Вони не слухали і нічого не відповідали. Приїхали співробітники поліції. У будинок поліцію не пускав молодший ( ОСОБА_14 , він сказав своє ім`я коли вони поїхали у автомобілі, та котрий старший сказав що його звуть ОСОБА_16 ). Їй допоміг вийти дідусь, який довів її до поліцейської машини, при цьому їй дав свою футболку той старший. Вся решта одягу (футболка, бюстгальтер і труси), залишилися в тому будинку. Її телефон лежав у вікні, в кімнаті, де все це відбувалося. Його ввімкнув ОСОБА_14 , і в неї залишився його номер НОМЕР_2 . Вказані? чоловіки питали скільки їй років, два рази, перший раз запитав ОСОБА_14 , у машині, і ще один раз той, який старший, коли знаходилися в тому будинку. Обидва вони запитували: Скільки тобі років? Вона відповіла, що їй 17 років, а вони говорили, що вона бреше і їй 13;
- допитом свідка ОСОБА_17 , який повідомив, що 28.09.2024 він зранку їздив у м. Запоріжжя. Близько 09.20 години повернувся додому. Коли він прямував додому, то біля будинку АДРЕСА_3 сиділи його знайомі ОСОБА_5 та ОСОБА_8 . Хлопці погукали його в гості. Свідок погодився. Він пішов додому, переодягнувся та пішов до товаришів. Коли вони зайшли в хату, то почали випивати алкоголь. При розпитті алкоголю він зрозумів, що в будинку в одній із кімнат є якась дівчина. В подальшому ОСОБА_14 неодноразово пропонував свідку зайти до кімнати та зайнятися сексом з дівчиною. На це свідок відмовився. Хто з його знайомих мав статевий акт з дівчиною, свідок не бачив, але періодично вони ходили в кімнату, де була вказана дівчина;
- допитом свідка ОСОБА_18 , який пояснив, що в нього є троюрідна сестра ОСОБА_19 , яка з 2022 року проживає разом зі своєю онукою ОСОБА_20 2007 р.н. в АДРЕСА_3 . Свідок кожного дня приїжджає до сестри навідуватися. 28.09.2024 свідок близько 13.00 години приїхав до сестри та привіз сіна козам. Розвантажувати сіно допомагав син сестри ОСОБА_14 . Під час цього ОСОБА_14 сказав, що попросив ОСОБА_21 попасти кіз. Потім свідок поїхав у с. Добропілля, щоб віддати автомобільний причіп. Коли він проїжджав на початку с.Нове Запоріжжя в напрямку с. Добропілля то побачив як метрів 20-30 на галявині паслися кози та поряд з ними стояв автомобіль темного кольору, на номері якого були перші букви КЕ. Він підійшов до них і запитав, де ОСОБА_22 . Нащо один чоловік відповів, що вона пішла додому. Після чого свідок поїхав у ОСОБА_23 , а коли повертався, того автомобіля вже не було. Він поїхав до сестри та запитав, чи не приходила ОСОБА_22 додому. Нащо сестра відповіла, що ОСОБА_22 дома не було і вона пасла кіз. Свідок їх сказав, що біля кіз ОСОБА_22 не було, а біля них стояв невідомий автомобіль з невідомими чоловіками. Почувши це, його племінник ОСОБА_14 взяв мотоцикл та поїхав шукати Настю, а свідок сів у свій автомобіль і також поїхав в сторону лісосмуги, де колись була колишня тракторна бригада. Проїхавши 1,5-2 км по ґрунтовій дорозі він почав розвертатися назад. В цей час на дорогу виїхав з лісосмуги той автомобіль. Свідок почав їхати за ним, однак він розвернувся і швидко поїхав в сторону с. Добропілля. Свідок повернувся додому до сестри. Після чого сестра звернулася до поліції;
- протоколом затримання підозрюваного ОСОБА_8 в ході якого вилучені особистий одяг, мобільний пристрій;
- протоколами впізнання особи за фотознімками від 29.09.2024, в ході яких, потерпіла ОСОБА_9 упізнала ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , та повідомила, що це саме вони вчиняли із нею статеві акти проти її волі, природнім та неприроднім способом.
Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, на етапі досудового розслідування слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою кримінального закону ця особа підлягає відповідальності, оскільки належна оцінка представлених у справі доказів буде здійснена в межах судового провадження.
Не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації дій ОСОБА_5 , виходячи з наданих стороною обвинувачення документів, зазначених вище, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри, на час розгляду клопотання, щодо можливого вчинення ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Щодо наявності ризиків.
В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що на теперішній час існують такі заявлені органом досудового розслідування судом ризики, що визначені у ст. 177 КПК України:
- ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду;
- ризик незаконного впливу на потерпілого;
- ризик вчинення нового кримінального правопорушення.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створитимуть загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.
Зокрема, доказами на обґрунтування ризику вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується, - можуть бути документи, довідки про те, що особа вже притягалась до кримінальної відповідальності, була засуджена, має не зняту чи не погашену судимість, схильна до протиправної поведінки, притягалась до адміністративної відповідальності, інформація про те, що не будучи раніше судимою, особа вчинила декілька злочинів.
Оцінивши доводи, наведені у клопотанні слідчий суддя вважає, що сторона обвинувачення у судовому засіданні довела наявність підстав вважати, що окремі з вказаних у клопотанні ризиків існують і мають ступінь вірогідності, необхідну та достатню для взяття підозрюваного під варту.
Щодо ризику переховування від досудового розслідування та суду.
Діяння, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , є умисним особливо тяжким злочином проти статевої свободи і статевої недоторканості людини, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років. Ця обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.
У рішенні Європейського суду з прав людини «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.
Серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться (Clooth v. Belgium (Клоот проти Бельгії), § 40).
У зв`язку з цим слідчий суддя зауважує, що ОСОБА_5 офіційно не працевлаштований та легального заробітку не має, проживає разом з матір`ю, яка має 3-ю групу інвалідності довічно, власної сім`ї не створив, допустив самий факт перебування у своєму будинку сторонньої неповнолітньої особи і статевих зносин з нею, що є ознаками хибних моральних установок, нехтування загальновизнаними нормами моралі.
Усвідомлюючи, що потерпіла прямо вказує на нього як на кривдника, і усвідомлюючи високу вірогідність висунення йому в подальшому обвинувачення і засудження, підозрюваний, який заперечує винуватість навіть попри наявні докази, на переконання слідчого судді, принаймні на початковій стадії досудового розслідування може вдатися до ухилення від кримінальної відповідальності, в тому числі шляхом переховування від слідства та суду. В умовах, коли підозрюваний проживає у місцевості, істотно наближеній до зони активних бойових дій, що значно утруднює діяльність правоохоронних органів, таке переховування може бути полегшено.
Щодо ризику незаконного впливу на потерпілих і свідків у цьому ж кримінальному провадженні
Оцінюючи можливість впливу на потерпілих і свідків, слідчий суддя виходить із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).
За таких обставин ризик впливу на потерпілих і свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від потерпілого та дослідження їх судом.
Разом із цим, маючи можливість ознайомитися з матеріалами кримінального провадження в частині, що стосуються клопотання про обрання запобіжного заходу, а отже і з протоколами допиту потерпілої і свідків, підозрюваний знатиме як їх персональні данні, так і зміст наданих ним свідчень на стадії досудового розслідування.
Також слідчий суддя враховує, що у справах щодо даної категорії кримінальних правопорушень встановлення дійсних обставин їх вчинення часто залежить виключно або переважно від показань потерпілих, через що є вкрай важливим убезпечити їх від будь-якого стороннього впливу.
Однак ОСОБА_5 підозрюється у діянні, пов`язаному саме з нехтуванням правом людини на особисту недоторканість, в тому числі статеву, подавленням волі іншої особи, що надає підстави обґрунтовано припускати ймовірну можливість незаконного впливу зі сторони підозрюваного на потерпілу і свідків з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними свідчень.
З огляду на вищевикладене, слідчий суддя вважає доведеним наявність вказаного ризику, а його ступінь таким, запобігти якому на початковій стадії досудового розслідування можливе шляхом ізоляції підозрюваного від суспільства.
Щодо ризику вчинення нових кримінальних правопорушень слідчий суддя враховує, що ОСОБА_5 раніше несудимий, у систематичній протиправній діяльності не помічений, підстав очікувати від нього вчинення нових кримінальних правопорушення не вбачає.
Відтак, в даному випадку сама тяжкість підозри вказує на те, що на початковій стадії досудового розслідування, на період активного збирання доказів його причетності, взяття підозрюваного під варту буде співмірним меті охорони суспільних відносин від насильницьких посягань. У свою чергу, це не виключає, що в подальшому підстави для продовження тримання підозрюваного під вартою зміняться або припинять існування.
Відповідно до ч. 1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Про неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, такого як особисте зобов`язання, застава або домашній арешт, свідчить той факт, що вказані заходи не здатні забезпечити ізоляцію підозрюваного в тій мірі, яка була б достатньою для запобігання вказаних вище ризикам.
Неможливість обрання до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді особистої поруки обґрунтовується таким.
Відповідно до ч. 1 ст. 180 КПК України особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу, і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.
Клопотань про поруку не надходило.
Слідчий суддя також зауважує, що стороною захисту не було надано доказів на підтвердження того, що перебування підозрюваного під вартою є несумісним із станом його здоров`я або іншими об`єктивними обставинами.
Доводи підозрюваного та його захисника слідчий суддя відхиляє, оскільки вони не спростовують наведених вище висновків.
Відтак, беручи до уваги характер та ступінь суспільно небезпечності інкримінованих підозрюваному діянь, що пов`язані із застосуванням насильства та погроз його застосування, слідчий суддя на підставі п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України не вбачає підстав не визначення розміру застави як умови звільнення підозрюваного з-під варти.
Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. ст. 176-178, 183, 372, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя
Клопотання старшого слідчого СВ ВП № 4 Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Гуляйпільського відділу Пологівської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_4 задовольнити.
Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на шістдесят днів, з триманням у Державній установі «Запорізький слідчий ізолятор», без права звільнення під заставу.
Строк дії цієї ухвали та строк тримання під вартою обчислювати з 03 год. 00 хв. 29.09.2024 до 03 год. 00 год. 27.11.2024.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а особою, що перебуває під вартою, - протягом п`яти днів з дня отримання повного тексту ухвали.

Подання апеляційної скарги не зупиняє виконання, ухвала підлягає негайному виконанню.

Повний текст ухвали оголошений о 13 год. 30 хв. 03.10.2024.

Слідчий суддя ОСОБА_1