КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №758/7336/24 Слідчий суддя ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/824/4703/2024 Доповідач в суді ІІ інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

та секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 17 червня 2024 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, в рамках кримінального провадження № 0000071 від 24.04.2024,

встановила:

Ухвалою слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 17 червня 2024 року задоволено клопотання прокурора Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_8 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000071 від 24.04.2024, за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та продовжено йому строк тримання під вартою з подальшим утриманням в Державній установі «Київський слідчий ізолятор», на 30 днів, тобто до 16 липня 2024 року.

Заставу, визначену ухвалою слідчого судді від 26.04.2024 в розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 60 560 гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем), залишено без змін.

Для утримання підозрюваного ОСОБА_6 направлено до Державної установи «Київський слідчий ізолятор».

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби, заборонивши залишати місце проживання з 22 години до 07 години наступного ранку.

Обґрунтовує доводи апеляційної скарги тим, що кримінальне правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_6 хоч і відноситься до тяжких злочинів, але не носить насильницький характер. Крім того, телефон, який є предметом злочину, вилучено у ОСОБА_6 і передано або буде передано потерпілій, тобто будь-якої шкоди не нанесено.

Апелянт зазначає, що стороною захисту було надано довідку із слідчого ізолятора про стан здоров`я підозрюваного, у якого було виявлено ряд захворювань, в тому числі тяжких, серед яких катаракта обох очей.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати до нього більш м`який запобіжний захід.

Обґрунтовує доводи апеляційної скарги тим, що стороною обвинувачення не взято до уваги, що він є особою з інвалідністю та має ряд захворювань, для лікування яких необхідне хірургічне втручання.

Крім того, апелянт вказує, що він пройшов медичну комісію у територіальному центрі комплектування Оболонського району та написав заяву про згоду йти захищати Батьківщину у лавах ЗСУ.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційні скарги та просили їх задовольнити, думку прокурора ОСОБА_8 , який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів доходить висновку, що клопотання ОСОБА_6 про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, а апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається із матеріалів судового провадження, у провадженні СВ УП в метрополітені ГУНП у місті Києві перебувають матеріали досудового розслідування № 0000071 від 24.04.2024, за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 будучи неодноразово судимим, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення та перевиховання не став, та підозрюється у вчиненні нового злочину за наступних обставин.

Так, 24.04.2024 приблизно о 09 год. 45 хв. ОСОБА_6 перебуваючи у вагоні електропотягу на станції метро «Печерська» КП «Київський метрополітен» в м. Києві, помітив перед собою ОСОБА_9 яка стояла лицем до виходу з вагону та в цей час у останнього раптово виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів.

24.04.2024 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було затримано в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та того ж дня в рамках кримінального провадження №0000071 від 24.04.2024 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 26.04.2024 відносно підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Київському слідчому ізоляторі строком на 60 діб тобто до 22.06.2024 року із можливістю внесення застави у розмірі 20 (двадцяти) прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, що складає 60 560,00 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень.

14.06.2024 ОСОБА_6 в рамках кримінального провадження № 0000071 від 24.04.2024, повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого, ч. 4 ст. 185 КК України.

Крім того, того ж дня підозрюваному ОСОБА_6 повідомлено про завершення досудового розслідування та відкрито матеріали кримінального провадження для ознайомлення.

Ухвалою слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 17 червня 2024 року продовжено ОСОБА_6 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з подальшим утриманням в Державній установі «Київський слідчий ізолятор», на 30 днів, тобто до 16 липня 2024 року.

Заставу, визначену ухвалою слідчого судді від 26.04.2024 в розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 60 560 гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем), залишено без змін.

Для утримання підозрюваного ОСОБА_6 направлено до Державної установи «Київський слідчий ізолятор».

Колегія суддів погоджується з такими висновками слідчого судді, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.

Згідно ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегії суддів вважає, що продовжуючи строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 , слідчий суддя дійшов правильного висновку про доведеність наявності обставин, які свідчать про обґрунтованість підозри останнього у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, що підтверджується фактичним даними, наданими суду та наведеними в ухвалі слідчого судді.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Слідчим суддею досліджено доводи клопотання прокурора щодо того, що строк дії запобіжного заходу у відношенні підозрюваного закінчується 22.06.2024, існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, та що органу досудового розслідування необхідно виконати вимоги ст. 290 КПК України, а також те, що учасникам необхідний час для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, виникла необхідність у продовженні відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з метою належного забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Крім цього, колегія суддів вважає, що перевіряючи доводи клопотання на предмет продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме того, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, слідчий суддя дійшов правильного висновку про продовження їх існування, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, а також з огляду на характер та наслідки кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він підозрюється.

Водночас, слідчим суддею в цьому контексті враховано інші чинники, а саме недостатньо міцні соціальні зв`язки підозрюваного, ризик вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, у зв`язку з відсутністю даних про його постійне місце роботи чи легальні джерела заробітку.

Наявність обставин, які б давали підстави вважати про достатність застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 , ніж тримання під вартою, колегією суддів не встановлено під час перегляду оскаржуваної ухвали.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

У справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», «Москаленко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

На переконання колегії суддів, таке обмеження права ОСОБА_6 на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді щодо необхідності продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , оскільки слідчим суддею враховано обставини справи в сукупності з даними про особу підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, колегія суддів вважає, що слідчий суддя, у відповідності до вимог ч. 4, 5 ст. 182, ч. 3 ст. 183 КПК України, взявши до уваги дані, які характеризують особу підозрюваного, обставини інкримінованих йому кримінальних правопорушень, та розмір збитків, заподіяння яких, згідно даних повідомлення про підозру, інкриміновано ОСОБА_6 , дійшов обґрунтованого висновку про визначення йому застави у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 60 560 гривень.

Колегія суддів вважає, що вказаний розмір застави є відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, оскільки, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, та який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 . Підстав вважати його завідомо непомірним для підозрюваного колегія суддів не вбачає.

Таким чином, сукупність зібраних доказів та матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту розгляду справи в суді, є достатньою для продовження щодо підозрюваного запобіжного заходу.

Доводи апеляційної скарги сторони захисту про те, що органом досудового розслідування не доведено продовження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними.

Так, враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , характер та обставини інкримінованих йому діянь, дані про особу підозрюваного у сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що прокурором у клопотанні доведено продовження існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити речі чи документи, які мають значення для кримінального провадження; незаконно впливати на свідків.

Інші доводи апеляційних скарг висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин у їх сукупності, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

постановила:

Поновити підозрюваному ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 17 червня 2024 року.

Апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 17 червня 2024 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ________________

ОСОБА_10