УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №505/2280/24

Провадження №1-кп/505/644/2024

24.07.2024 р. Котовський міськрайонний суд Одеської області в складі :

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у судовому засіданні, в режимі відеоконференції, клопотання прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_6 по кримінальному провадженню внесеному до ЄРДР за №0000581 від 07.08.2023 року, про продовження міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Будків Хмільницького району Вінницької області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , неодруженого, з неповною середньою освітою, військовослужбовця військової служби призваного за призовом під час мобілізації, на момент вчинення кримінального правопорушення займаючого посаду такелажника евакуаційного відділення взводу технічного забезпечення 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», раніше не судимого,

- обвинуваченого в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадження Котовського міськрайонного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000581 від 07.08.2023 року, відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Ухвалою судді Котовського міськрайонного суду Одеської області від 25.06.2024 року відносно ОСОБА_5 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 діб.

19.07.2024 року прокурор ОСОБА_7 направила клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб, з поміщенням його до гаупвахти Військової служби правопорядку у Збройних силах України враховуючи ризики, передбачені п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків. Клопотання обґрунтовує тим, що відповідно до ч. 7 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405,407,408,429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Також, у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом країни, з метою правового захисту військовослужбовців, ст. 12 Закону України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон України № 2011-ХІІ) передбачено, що військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про попереднє ув`язнення» установами для тримання осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою або до яких застосовано тимчасовий чи екстрадиційний арешт, є слідчі ізолятори Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахти Військової служби правопорядку у Збройних Силах України.

Для узятих під варту військовослужбовців додатком 12 «Про гауптвахту» до Статуту гарнізонної та вартової служби Збройних Сил України та Порядком тримання засуджених, узятих під варту, заарештованих та затриманих військовослужбовців, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 03.11.2020 №394 (далі - Порядок), визначено окремий порядок та умови їх тримання у спеціальному приміщенні - гауптвахті Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що є установою військового типу.

Утримання військовослужбовців, до яких застосовано попереднє ув`язнення на гауптвахті обумовлене необхідністю забезпечення умов утримання військовослужбовців, як то право носіння військової форми, дотримання розпорядку дня, військової дисципліни, роздільне утримання один від одного різної категорії військовослужбовців, належне забезпечення харчуванням відповідно до встановлених норм, тощо.

Крім того, із такими військовослужбовцями в обов`язковому порядку проводиться соціально-психологічна робота, спрямована на формування та збереження навичок військової служби, нейтралізацію негативного впливу умов ізоляції на особистість, профілактику та попередження їх агресивної поведінки щодо посадових осіб гауптвахти та варти, інших військовослужбовців, а також до себе, усвідомлення провини за вчинений злочин.

При цьому, Правилами внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України, затвердженими Наказом Міністерства юстиції України від 14.06.2019 №1769/5, вказані умови не передбачені, натомість, вказаними правилами прямо заборонено носіння військовослужбовцями форменого одягу в слідчих ізоляторах, який є забороненим предметом.

Відповідно до ст. 9' Закону України № 2011-ХП продовольче забезпечення військовослужбовців, резервістів і військовозобов`язаних, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, здійснюється за нормами і в строїш, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Норми харчування осіб, які тримаються в установах виконання покарань, слідчих ізоляторах Державної кримінально-виконавчої служби, ізоляторах тимчасового тримання, приймальниках-розподільниках та інших приймальниках Національної поліції, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 16.06.1992 № 336, значно менші норм харчування військовослужбовців, до яких застосовано попереднє ув`язнення на гауптвахті, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29.03.2002 № 426 «Про норми харчування військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань та Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, поліцейських, осіб рядового, начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту».

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання про продовження тримання під вартою ОСОБА_5 підтримала у повному обсязі, просила його задовольнити з підстав вказаних в клопотанні та продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб з поміщенням його до гаупвахти Військової служби правопорядку у Збройних силах України.

Захисник ОСОБА_4 заперечував проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 у повному обсязі, вважає клопотання прокурора безпідставним та необґрунтованим. Крім того, зазначив, що ОСОБА_5 не набув статусу підозрюваного, обвинуваченого, так як був порушений порядок вручення повідомлення про підозру ОСОБА_5 . Отже, до нього взагалі не можуть бути застосовані будь-які заходи забезпечення кримінального провадження.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав думку захисника у повному обсязі.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд приходить до наступного.

Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За наслідками розгляду клопотання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до п. 79 рішення в справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року «розумність строку тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно. Вона має оцінюватися в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів, переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості».

Тримання під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і основоположних свобод. Зокрема, правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ у справі «Летельє проти Франції».

Статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практикою Європейського суду з прав людини встановлено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою. Автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження ОСОБА_5 строку тримання під вартою суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України, є тяжким, санкція за вчинення якого передбачає покарання від 5 до 10 років позбавлення волі. Згідно ст.178 КПК України, оцінивши у сукупності всі обставини, зокрема вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків та його майновий стан, а також те, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні у вчиненні якого він обвинувачується та те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, та він є військовослужбовцем, а тому, враховуючи справжні інтереси суспільства та конкретні обставини кримінального провадження, суд приходить до висновку про необхідність продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки більш м`який запобіжний захід не забезпечить його належної процесуальної поведінки.

Також суд оцінює суспільну небезпечність кримінального правопорушення, яке інкримінується обвинуваченому та імовірну можливість продовження ним протиправної поведінки у подальшому.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Крім того, оскільки відповідно до ч. 7 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405,407,408,429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Враховуючи, також, що відповідно до ст. 4 Закону України «Про попереднє ув`язнення» установами для тримання осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою або до яких застосовано тимчасовий чи екстрадиційний арешт, є слідчі ізолятори Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахти Військової служби правопорядку у Збройних Силах України.

Для узятих під варту військовослужбовців додатком 12 «Про гауптвахту» до Статуту гарнізонної та вартової служби Збройних Сил України та Порядком тримання засуджених, узятих під варту, заарештованих та затриманих військовослужбовців, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 03.11.2020 N° 394 (далі - Порядок), визначено окремий порядок та умови їх тримання у спеціальному приміщенні - гауптвахті Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що є установою військового типу.

Оскільки, утримання військовослужбовців, до яких застосовано попереднє ув`язнення на гауптвахті обумовлене необхідністю забезпечення умов утримання військовослужбовців, як то право носіння військової форми, дотримання розпорядку дня, військової дисципліни, роздільне утримання один від одного різної категорії військовослужбовців, належне забезпечення харчуванням відповідно до встановлених норм суд, вважає, що клопотання прокурора ОСОБА_8 підлягає задоволенню, так як утримування військовослужбовців в слідчих ізоляторах призводить до порушення вимог вищезазначеного законодавства та недотримання їхніх прав і свобод, закріплених в Конституції України та законах України.

Таким чином, на підставі викладеного, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора ОСОБА_9 про продовження міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 строком на 60 діб з поміщенням його до гаупвахти Військової служби правопорядку у Збройних силах України.

На підставі викладеного, керуючись ч. 6 ст. 27, 176-178, 183, 331, ч. 2 ст. 376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_6 по кримінальному провадженню внесеному до ЄРДР за №0000581 від 07.08.2023 року, про продовження міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України- задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Будків Хмільницького району Вінницької області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , неодруженого, з неповною середньою освітою, військовослужбовця військової служби призваного за призовом під час мобілізації, на момент вчинення кримінального правопорушення займаючого посаду такелажника евакуаційного відділення взводу технічного забезпечення 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», раніше не судимого- запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави на 60 діб, а саме до 21.09.2024 року, з поміщенням його до гаупвахти Військової служби правопорядку у Збройних силах України.

Копію ухвали суду вручити прокурору, обвинуваченому, захиснику, начальнику ІТТ №2 м. Кодима ГУНП в Одеській області, начальнику ДУ «Одеський слідчий ізолятор» та Військовій службі правопорядку у Збройних силах України.

Ухвала суду щодо продовження запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення.

Суддя ОСОБА_1