У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області - ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на незаконне затримання, подане у порядку ст. 206 КПК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із клопотанням на незаконне затримання, подане у порядку ст. 206 КПК України.

В обґрунтування скарги посилається на те, що 11.07.2024 року до нього як до громадського діяча та юриста звернулася ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка повідомила, що її син незаконно позбавлений волі за наступних обставин. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований в Печерському районі міста Києва за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає в АДРЕСА_2 . 14 червня 2024 року ОСОБА_5 поїхав у особистих справах до міста Ужгород, взявши квиток на залізничний потяг до ОСОБА_6 , а далі до Ужгорода. Він мав прибути в місто Ужгород о 08:58 за київським часом і зв`язатися з матір`ю, але не вийшов на зв`язок. Повідомлення залишалися без відповіді, дзвінки скидалися, і зв`язку з ним не було до 13:21 за київським часом. У цей час ОСОБА_7 зателефонував і повідомив, що незаконно позбавлений волі. Він пояснив, що одразу після прибуття потяга, коли прозвучав гімн України, до нього підійшли двоє військових, затримали його та разом з іншими двома чоловіками відвезли до ІНФОРМАЦІЯ_10, відібравши особисті речі й мобільний телефон. ОСОБА_5 розповів ОСОБА_4 , що співробітники ІНФОРМАЦІЯ_13 незаконно заволоділи його особистими речами та мобільним телефоном, заперечували дію документів у додатках "Дія" і "Резерв+", примусово протягом дня провели через ВЛК, проігнорували інформацію про його хронічне важке аутоімунне захворювання (склеродермія), не повідомили про результати ВЛК і не надали відповідних документів про її проходження. Крім того, його психологічно тиснули, щоб змусити швидко підписати велику кількість документів, які він не мав часу уважно прочитати і зрозуміти, і відправили у військовий навчальний центр у невідомому напрямку. З того часу зв`язку з ОСОБА_5 немає, його місцеперебування невідоме, як і статус, на підставі якого він там перебуває. У ОСОБА_8 є діюче тимчасове посвідчення військовозобов`язаного, згідно з яким він непридатний до військової служби в мирний час і обмежено придатний у воєнний час, а термін повторної ВЛК був призначений на 21 червня 2024 року. Він оновив свої дані в "Резерв+", відповідно до законодавства України, та показував їх військовим. Паспорт без додатку був у нього з собою, також в додатку "Дія". ОСОБА_5 22 роки. Відповідно до частини 5 статті 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", не підлягають призову на військову службу під час мобілізації до досягнення 25-річного віку військовозобов`язані, які пройшли базову загальновійськову підготовку відповідно до статті 10-1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" чи базову військову службу. Такі особи у зазначений період можуть бути призвані на військову службу лише за їх згодою. ОСОБА_9 такої згоди не надавав, не надає, і не збирається надавати до досягнення ним 25-річного віку. Про зазначені факти ОСОБА_4 повідомила правоохоронні органи (ДБР), які традиційно бездіють. Чи поміщений ОСОБА_5 на гауптвахту, чи тримається іншим уповноваженим органом після перебування в ІНФОРМАЦІЯ_11 - заявнику невідомо. Але слідчий суддя має обов`язок перевірити цей факт.

На підставі наведеного, просить перевірити факт незаконного позбавлення волі ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_1 ) для цього витребувати в ІНФОРМАЦІЯ_3 (Код , адреса: АДРЕСА_3 тел: НОМЕР_2 , електронна адреса: ІНФОРМАЦІЯ_4 ) інформацію про поточне місцеперебування ОСОБА_5 та документи, які достеменно доводять, що ОСОБА_5 був затриманий та наразі позбавлений свободи пересування - законно. Постановити ухвалу про негайну доставку до суду ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_1 ) В разі встановлення судом обставини, що ОСОБА_5 1) затриманий і 2) позбавлений в подальшому волі незаконно, постановити ухвалу, якою негайно звільнити з місця незаконного позбавлення волі ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Заявник ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, при цьому подав заяву, згідно з якої просить розгляд скарги проводити без його участі.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_5 в судове засідання не з`явився, при цьому подав письмові пояснення, згідно яких громадянин України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , прибув 15.06.2024 р. в ІНФОРМАЦІЯ_6 в супроводі працівників Національної поліції, під час спільної роботи з ІНФОРМАЦІЯ_7 щодо виявлення осіб, які ухиляються від виконання свого військового обов`язку та не прибули до ІНФОРМАЦІЯ_12, під час загальної мобілізації. Громадянин ОСОБА_5 не затримувався ІНФОРМАЦІЯ_7 та не утримувався в ІНФОРМАЦІЯ_8 . Для забезпечення військового обліку громадян України використовується Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів, який призначений для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, згідно даних якого ОСОБА_5 рахується як військовозобов`язаний та таким, що підлягає призову на військову службу під час мобілізації на особливий період. Також, військовозобов`язаний ОСОБА_5 не надав ІНФОРМАЦІЯ_7 жодних підтверджуючих документів, які би надавали йому право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період. Згідно витягу з Наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 від 15.06.2024 року та поіменного списку від 15.06.2024 р. № 15021 військовозобов`язаний ОСОБА_5 призваний на військову службу під час мобілізації відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 року «Про загальну мобілізацію » № 69/2022 (зі змінами) та направлений для проходження служби у складі команди № НОМЕР_3 . Таким чином, повідомляють, що ІНФОРМАЦІЯ_7 громадянина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , не затримував, а тим більше не утримував. У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" початком проходження військової служби вважається: день відправлення у військову частину з відповідного районного ( НОМЕР_4 або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідних підрозділів розвідувальних органів України - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу. З огляду на наведене, на даний час гр. ОСОБА_5 є військовослужбовцем, починаючи з 15.06.2024 р., і ОСОБА_3 , як заявник по справі, не в повній мірі володіє інформацією, що має суттєве значення по справі. На даний час місцезнаходження гр. ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_7 невідоме, оскільки він, як діючий військовослужбовець перебуває, станом на 15.06.2024 р., в підпорядкуванні командування військової частини НОМЕР_3 .

Розглянувши вказане клопотання та дослідивши додані до нього матеріали, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов наступного висновку.

Згідно поіменного списку військовозобов`язаних, (що є Додатком №4 до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 від 15.06.2024), які призвані ІНФОРМАЦІЯ_7 і відправлені у склад команди НОМЕР_3 від 15.06.2024 № 15021 солдат ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , придатний до військової служби.

Згідно із ст. 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, має право ініціювати провадження, в ході якого суд без зволікання встановлює законність затримання і приймає рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.

Згідно із ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Нормами ст. 208 КПК України встановлено виключні випадки, за наявності яких уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрюваного у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі, зокрема, якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин.

У відповідності до ч.ч. 2, 3 ст. 206 КПК України, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи. Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

У відповідності до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», під час мобілізації громадяни зобов`язані, зокрема, з`явитися до військових частин або на збірні пункти ІНФОРМАЦІЯ_14 у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників ІНФОРМАЦІЯ_15), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти СБ України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує політику у сфері цивільного захисту).

Згідно норм КПК України, службові (посадові) особи зазначеної військової частини, у тому числі територіального центру комплектування та соціальної НОМЕР_5 не є правоохоронними органами чи органами державної влади, на яких покладено функцію затримання чи утримання осіб під вартою, а також службові чи посадові особи не є уповноваженими особами, що уповноважені затримати особу в рамках кримінальної юрисдикції в силу ст. 208 КПК України. Відтак, ОСОБА_5 не є затриманою особою в розумінні кримінально-процесуального законодавства, а тому повноваження слідчого судді на вказані правовідносини не поширюються. Протокол про затримання згідно вимог КПК України та КУпАП відносно ОСОБА_5 не складався згідно з поданими доказами.

Отже, законодавець чітко визначив, що постановлення слідчим суддею ухвали щодо негайного звільнення з-під варти особи, яка позбавлена свободи, здійснюється лише в тому разі, якщо отримані слідчим суддею відомості створять у нього обґрунтовану підозру про те, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку.

Слідчий суддя констатує, що призов громадянина на військову службу під час мобілізації не є позбавленням особи права на свободу, а є обов`язком громадянина України на захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, передбачений ст. 65 Конституції України.

Аналіз статті 206 КПК України передбачає як незаконне затримання особи - тримання особи під вартою, позбавлення свободи без судового рішення, або не звільнення з під варти після внесення застави.

За наслідками розгляду скарги, факт незаконного позбавлення свободи ОСОБА_5 за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, не знайшов свого підтвердження на підставі поданих доказів.

Інші доводи заявника ОСОБА_3 , які викладенні у скарзі, не підтвердженні ніякими доказами, а тому в задоволенні скарги, поданої в інтересах ОСОБА_5 в порядку ст. 206 КПК України на незаконне затримання, слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 206, 309, 392, 395 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_3 на незаконне затримання, подане у порядку ст. 206 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_1