УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2024 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого ТУ ДБР, розташованого у м. Києві ОСОБА_5 від 26.07.2024 року про відмову у визнанні ОСОБА_4 як потерпілого у кримінальному провадженні №0000264 від 28.03.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 365 КК України,

В С Т А Н О В И В :

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , на постанову слідчого ТУ ДБР, розташованого у м. Києві, ОСОБА_5 від 26.07.2024 року про відмову у визнанні ОСОБА_4 як потерпілого у кримінальному провадженні №0000264 від 28.03.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 365 КК України. Також просить зобов`язати слідчого ТУ ДБР, розташованого у м. Києві, розглянути клопотання про визнання ОСОБА_4 потерпілим від 26.07.2024 року та задовольнити клопотання.

Свою скаргу адвокат ОСОБА_3 мотивує тим, що другим слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000264 від 28.03.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 365 КК України.

Так, 26.07.2024 року було подано заяву про визнання потерпілим у кримінальному провадженні №0000264, відомості про яке внесені до ЄРДР 28.03.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, зокрема старшому групи слідчих на електронну адресу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві.

01.10.2024 адвокатом ОСОБА_3 було отримано лист від 23.09.2024 від слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000264, про те, що 26.07.2024 у вказаному кримінальному провадженні винесено постанову про відмову у задоволенні заяви про визнання потерпілим. До зазначеного листа жодних додатків не долучено.

Станом на 01.10.2024 року ОСОБА_4 та його захисник - адвокат ОСОБА_3 зазначену постанову від 26.07.2024 у кримінальному провадженні №0000264 від 28.03.2024 про відмову у визнанні ОСОБА_7 потерпілим не отримали. Копію постанови надали в ході розгляду скарги.

Заявник уважає постанову слідчого необґрунтованою та безпідставною, оскільки слідчим під час складання постанови істотно порушено кримінально-процесуальний закон, при цьому при проведенні досудового розслідування, усупереч ч.2 ст.9 КПК України не вчинено всіх необхідних дій, спрямованих на визначення шкоди, та не досліджено факт спричинення такої шкоди.

У зв`язку з наведеним, заявник уважає постанову слідчого ТУ ДБР, розташованого у м. Києві, ОСОБА_5 від 26.07.2024 року про відмову у визнанні ОСОБА_4 як потерпілого у кримінальному провадженні №0000264 від 28.03.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 365 КК України, такою, що підлягає скасуванню.

Адвокат ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином. На адресу суду направив заяву про розгляд скарги без участі, скаргу підтримує та просить задовольнити.

Слідчий ТУ ДБР, розташованого у м. Києві, рішення якого оскаржується, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду скарги, на виклик у судове засідання не з`явився.

Разом з цим, відсутність у судовому засіданні особи, рішення якої оскаржується, відповідно до положень ч.3 ст.306 КПК України, не перешкоджає розгляду скарги.

Дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Згідно ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні особою, якій відмовлено у визнанні потерпілим, може бути оскаржене рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим.

Так, слідчим суддею встановлено, що у провадженні слідчого другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000264 від 28.03.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 365 КК України.

26.07.2024 року слідчий ТУ ДБР, розташованого у м. Києві, ОСОБА_8 виніс постанову про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000264 від 28.03.2024 року.

Як убачається зі змісту постанови слідчого від 26.07.2024 року, досудове розслідування здійснюється за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 365 КК України: перевищення влади або службових повноважень працівником правоохоронного органу, якщо вони супроводжувалися насильством або погрозою застосування насильства, застосуванням зброї чи спеціальних засобів або болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, за відсутності ознак катування.

Отже диспозиція ч.2 ст. 365 КК України передбачає наявність потерпілого від злочину.

Так, слідчий у своїй постанові послався на те, що на даній стадії досудового розслідування, немає об`єктивних підстав та не отримано достатніх даних, які б свідчили про спричинення ОСОБА_4 якої-небудь шкоди спричиненої кримінальним правопорушенням, передбаченої ч.1 ст. 55 КПК України.

Проте, такий висновок слідчого є передчасним без допиту особи, яка подала заяву про вчинення злочину щодо неї, дослідження даних за результатом проведення судово-медичної експертизи, такий висновок слідчого не підтверджений сукупністю належних та допустимих доказів, здобутих в ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000264 від 28.03.2024 року.

При цьому, всупереч положенням ст.110 КПК України, вказана постанова слідчого не містить достатніх відомостей про зміст обставин, які стали підставами для прийняття постанови, у ній не наведено належних мотивів на спростування доводів адвоката ОСОБА_3 зазначених у заяві, не наведено обґрунтування необхідності прийняття рішення про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, як вбачається з відомостей наведених скаржником у скарзі, кримінальне провадження №0000264 від 28.03.2024 року було розпочато за заявою ОСОБА_4 , він уважає себе потерпілим від кримінального правопорушення, яке вчинене щодо нього.

В свою чергу положеннями ч. 2 ст. 55 КПК України передбачено, що права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Слід зазначити, що ч.5 ст.55 КПК України надає слідчому, прокурору право винести постанову про відмову у визнанні потерпілим в тому разі, якщо заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди.

В той же час, слідчим в постанові зроблено загальний висновок про відсутність даних про заподіяння шкоди, без посилання на матеріали досудового розслідування, слідчі дії, які були проведені та дають підстави вважати, що ОСОБА_4 не було завдано шкоди.

Цитування у постанові положень кримінального процесуального закону не можна ототожнити з відомостями про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотивами прийняття постанови, їх обґрунтуванням.

Таким чином, слідчого ТУ ДБР, розташованого у м. Києві, ОСОБА_5 від 26.07.2024 року про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні №0000264 від 28.03.2024 року є необґрунтованою, а рішення про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні - передчасним.

Враховуючи наведене, постанова слідчого від 26.07.2024 року про відмову у визнанні ОСОБА_4 як потерпілого у кримінальному провадженні №0000264 від 28.03.2024 року підлягає скасуванню.

В той же час, розглядаючи прохання в скарзі щодо зобов`язання слідчого ТУ ДБР, розташованого у м. Києві, розглянути клопотання про визнання ОСОБА_4 потерпілим та задовольнити його, слідчий суддя зауважує про таке.

Згідно з п.18 ч.1 ст. 3 КПК України слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно вимог ч.2 ст.307 КПК України слідчий суддя за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може ухвалити рішення про скасування рішення слідчого чи прокурора, зобов`язання припинити дію, зобов`язання вчинити певну дію, відмову у задоволенні скарги.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відтак не може бути задоволено скаргу в частині зобов`язання слідчого задовольнити клопотання щодо визнання ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні, як таку, яка протирічить в цій частині ст. 40, 303, 307 КПК України.

За зазначених обставин, у задоволенні скарги в даній частині слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 26, 55, 110, 303, 304, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Скасувати постанову слідчого ТУ ДБР, розташованого у м. Києві ОСОБА_5 від 26.07.2024 року про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні №0000264 від 28.03.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 365 КК України.

В задоволенні інших вимог скарги відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає, однак проти неї можуть бути подані заперечення під час підготовчого провадження у суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1