ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1627/24 Справа № 202/7758/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

підозрюваного ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі матеріали досудового розслідування № 0000948 за апеляційною скаргою прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого суду Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08 серпня 2024 року про часткове задоволення клопотання слідчого про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нікополь Дніпропетровської області, громадянина України, офіційно непрацевлаштованого, маючого на утриманні малолітніх дітей ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з базовою вищою освітою, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08 серпня 2024 року, було частково задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_13 , погоджене заступником керівника обласної прокуратури ОСОБА_14 . Про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_10 .

Продовжено ОСОБА_10 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, до 12 жовтня 2024 року включно.

Встановлено ОСОБА_10 заставу у розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 302 800 (триста дві тисячі вісімсот) грн.

Слідчий суддя врахував, що ОСОБА_10 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, який є тяжким злочином, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, ОСОБА_10 може переховуватись від органу досудового розслідування, суду з метою ухилитись від можливої кримінальної відповідальності.

Крім того, слідчий суддя зазначив, що доведено існування ризиків , що підозрюваний ,перебуваючи на свободі може знищити докази, або вплинути на свідків в цьому кримінальному провадженні, тому що досудове розслідування ще не завершене, проводиться збирання та дослідження доказів в цьому кримінальному провадженні.

Слідчий суддя користуючись своїм правом, передбаченим ч.5 ст.182 КПК України, визначаючи підозрюваному розмір застави, з урахуванням виключних обставин - тяжкості інкримінованого злочину, негативних наслідків у вигляді загибелі людини, що значно підвищує ступінь суспільної небезпеки, та ризики, передбачені ст.177 КПК України, які суд вважав обґрунтованими та доведеними, слідчий суддя вважав за доцільне визначити підозрюваному заставу в розмірі, більшому, ніж визначений п.2 ч. 5 ст. 182 КПК України, а саме в розмірі 100 (ста) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає на день розгляду справи 302 800,00 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішення, прокурор, подав апеляційну скаргу в якій просив ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_10 без визначення застави.

Разом з апеляційною скаргою прокурор подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді. Просив визнати причини пропуску строку поважними.

Вважає ухвалу слідчого судді незаконною та такою, що підлягає скасуванню в частині визначення розміру застави.

Вказує, що ОСОБА_10 обгрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, органом досудового розслідування доведено існування ризиків, передбачених положеннями ч. 1 ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя при вирішення про необхідність продовження строку дії запобіжного заходу, не врахував в повному обсязі відомості про особу підозрюваного та інкримінований злочин, з огляду на тяжкість злочину, в якому він підозрюється, наслідків у вигляді загибелі людини, наявних ризиків, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які до цього часу не зникли, не зменшилися, продовжують існувати, що може зашкодити вирішенню завдань кримінального судочинства.

Також слідчим суддею не було враховано, що злочином, інкримінованим ОСОБА_10 , позбавлено життя людини, яке відповідно до ст. 3 Конституції України, визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, оскільки є найважливішим благом людини, яке у разі настання смерті не може бути відновлено. Звільнення ОСОБА_10 з-під варти може викликати негативну реакцію суспільства, підрив авторитету правоохоронних та судових органів.

За таких обставин висновки слідчого судді щодо можливості визначення розміру застави при продовженні строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та істотно порушують вимоги кримінального процесуального закону щодо законності судового рішення, які є підставою для скасування судового рішення.

До початку судового засідання захисник ОСОБА_9 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 подав заперечення на апеляційну скаргу прокурора, просив відмовити у її задоволенні, а ухвалу слідчого судді залишити без змін.

У судовому засіданні прокурор підтримав доводи апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні.

Потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 підтримали апеляційну скаргу прокурора, вважали, що до підозрюваного повинен бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_10 та його захисник ОСОБА_9 заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, просили ухвалу слідчого судді залишити без змін. Захисник зазначив, що ОСОБА_10 сплатив визначену судом заставу, з моменту звільнення під застави ОСОБА_10 не порушував покладені на нього процесуальні обов`язки.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення учасників процес, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

За змістом ч. 3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування, в порядку передбаченому цим Кодексом.

Згідно з положеннями частини третьої, четвертої та п`ятої статті 199 КПК клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Колегія суддів вважає, що зазначених вимог закону слідчим суддею не дотримано в повному обсязі.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів. Одним з таких заходів є - запобіжні заходи.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до ст. 17 Закону України № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду, як джерело права, а статтею 18 цього Закону встановлено порядок посилання на Конвенцію та практику Суду.

ЄСПЛ стверджує, що вимога законності не може бути задоволена лише шляхом дотримання національного законодавства, яке само по собі повинно відповідати Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі «Плесо проти Угорщини»), тому позбавлення волі може бути цілком законним з точки зору внутрішнього права, однак, бути свавільним, виходячи зі змісту Конвенції, порушуючи тим самим її положення (рішення ЄСПЛ у справі «А. та інші проти Об`єднаного Королівства»).

З наведеного витікає, що рішення суду про продовження строку дії до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції та рішень ЄСПЛ.

Так, у справі «Маккей проти Об`єднаного Королівства» ЄСПЛ зазначив, що основна мета статті 5 Конвенції полягає у запобіганні свавільного або безпідставного позбавлення волі особи.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України», наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Мотивуючи своє рішення про задоволення клопотання слідчого та необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_10 у межах строку досудового розслідування, слідчий суддя врахував наявність обгрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним інкримінованого злочину, а також наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливості підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають значення для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні.

Разом з цим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги сторони обвинувачення щодо недотримання слідчим суддею вимог ч. 3 ст. 183 КПК України під час визначення розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу, виходячи з такого.

15.06.2024 року за даним фактом до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

15.06.2024 року ОСОБА_10 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.

17.06.2024 року слідчим суддею Індустріального районного суду м. Дніпропетровська до ОСОБА_10 , застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави до 13 серпня 2024 року.

08.08.2024 року ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська було продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні внесеному №0000948 від 15.06.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, за підозрою ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України до 4-х місяців, до 15 жовтня 2024 року включно.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Отже, враховуючи обставини вчинення інкримінованого ОСОБА_10 кримінального правопорушення, продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства, колегія суддів вважає, що на даній стадії кримінального провадження відсутні підстави для застосування до підозрюваного ОСОБА_10 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, оскільки такий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

За приписами ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді чи ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити ухвалу без змін;

2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити частково, а ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08 серпня 2024 року - скасувати на підставі п. 2 ч. 1 ст. 409 та п. 1 ч. 1 ст. 411, ч. 1 ст. 412 КПК України, у зв`язку із невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального правопорушення та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про задоволення клопотання слідчого та продовження підозрюваному ОСОБА_10 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 12 жовтня 2024 року включно, але без визначення розміру застави відповідно до положень ст. 183 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 183, 197 та 404, 405, 407, 409, 411, 412, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_6 - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08 серпня 2024 року про часткове задоволення клопотання слідчого про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - скасувати.

Постановити нову, якою задовольнити клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_13 , погоджене заступником керівника обласної прокуратури ОСОБА_15 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_10 .

Продовжити підозрюваному ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 12 жовтня 2024 року включно, без визначення розміру застави.

Підозрюваного ОСОБА_10 , взяти під варту негайно в залі суду.

Сплачену заставу у розмірі 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 302 800 (триста дві тисячі вісімсот) грн. - повернути особі, яка її сплатила.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4