Справа №592/4991/24 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/1051/24 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2024 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою заступника керівника Сумської обласної прокуратури ОСОБА_7 на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 29 березня 2024 року, якою замінено ОСОБА_8 невідбутої частину покарання у виді арешту на громадські роботи, -

ВСТАНОВИЛА:

До Ковпаківського районного суду м. Суми звернувся начальник ДУ «Сумський слідчий ізолятор» ОСОБА_9 із клопотанням про заміну засудженому ОСОБА_8 невідбутої частини покарання у виді арешту, призначеного вироком Білопільського районного суду Сумської області від 09.02.2024 на громадські роботи.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 29.03.2024, замінено ОСОБА_8 невідбуту частину покарання у виді арешту, призначеного вироком Білопільського районного суду Сумської області від 09.02.2024 на громадські роботи строком 60 годин.

Вказане рішення суд обґрунтував тим, що засуджений ОСОБА_8 відбуває покарання у виді арешту в арештному домі ДУ «Сумський слідчий ізолятор» і станом на 28.03.2024, невідбута частина покарання становить 02 місяці 20 днів арешту, а тому підлягає зміні на інший вид покарання, відповідно до ст. 72 КК України громадські роботи строком 60 годин.

Не погодившись зі вказаною ухвалою суду, заступник керівника Сумської обласної прокуратури ОСОБА_10 в поданій апеляційній скарзі просить ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 29.03.2024, скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання начальника ДУ «Сумський слідчий ізолятор» та замінити засудженому ОСОБА_8 невідбуту частину покарання у виді арешту на покарання у виді громадських робіт строком 240 годин.

В обґрунтування вимог поданої апеляційної скарги, заступник керівника Сумської обласної прокуратури вказує на те, що 28.03.2024 набрав чинності Закон України від 23.08.2023 № 3342-ІХ «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань». Даним Законом у ст. 11 КВК із переліку видів органів та установи виконання покарання виключено арештні доми, а також ст. ст. 15, 50-54 цього Кодексу, що встановлюють порядок відбування покарання у виді арешту.

Крім того, в новій редакції викладено ст. 60 КК України, відповідно до якої покарання у виді арешту полягає в триманні засудженого військовослужбовця в умовах ізоляції на гауптвахті і встановлюється на строк від одного до шести місяців.

Аналіз положень вищевказаних норм кримінального та кримінально-виконавчого законодавства дозволяє зробити обґрунтований висновок, що з 28.03.2024 покарання у виді арешту може бути застосовано лише до військовослужбовців.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КК України, одному дню арешту відповідають 08 годин громадських робіт.

Таким чином, враховуючи невідбуту ОСОБА_8 частину покарання у виді арешту строком 02 місяці 20 днів, суд першої інстанції, визначивши необхідність заміни цієї невідбутої частини покарання, покаранням у виді громадських робіт, мав визначити засудженому строк такого нового покарання ніяк не менше ніж 240 годин громадських робіт (максимальний строк для даного виду покарання).

Незважаючи на вказане, суд першої інстанції не дотримався положень ст. 56, ст. 65, ст. 72 КК України та замінивши засудженому невідбуту частину покарання у виді арешту на покарання у виді громадських робіт, безпідставно визначив строк такого покарання 60 годин.

Допустивши таке покарання, суд першої інстанції нівелював мету покарання, яка визначена ст. 50 КК України.

Будучи належним чином повідомленим про час і місце апеляційного розгляду, засуджений ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився, будь-яких клопотань до суду апеляційної інстанції не подавав, а тому колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги у його відсутність, що не суперечить вимогам кримінального процесуального закону.

Окрім цього, колегія суддів зауважує про те, що вимоги апеляційної скарги, в якій не ставиться питання про погіршення становища засудженого, розгляд справи за відсутністю засудженого не порушує його прав.

Заслухавши доповідь головуючого-судді щодо змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги, прокурора, який підтримав вимоги поданої апеляційної скарги та просив їх задовольнити, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Зокрема, порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, КПК та інших законів України (ч. 1-2 ст. 1 КПК України), а завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК України).

Кримінальний кодекс України має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від кримінально-протиправних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання кримінальним правопорушенням. Для здійснення цього завдання КК визначає, які суспільно небезпечні діяння є кримінальними правопорушеннями та які покарання застосовуються до осіб, що їх вчинили (ст. 1 КК України), а законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. Закони України про кримінальну відповідальність, прийняті після набрання чинності КК України, включаються до нього після набрання ними чинності. Кримінальна протиправність діяння, а також його караність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки КК (ч. 1-3 ст. 3 КК України).

Відповідно ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

28.03.2024 набрав чинності ЗУ «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань» (далі Закон № 3342-IX від 23.08.2023), яким ст. 60 КК України викладена у новій редакції, згідно якої покарання у виді арешту полягає в триманні засудженого військовослужбовця в умовах ізоляції на гауптвахті і встановлюється на строк від одного до шести місяців.

Цим же ЗУ внесені зміни до розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» КК України, який доповнений п. 23 «З дня набрання чинності ЗУ «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань» засудженим, які відбувають покарання у виді арешту в арештних домах, замінити невідбуту частину покарання на інший вид покарання відповідно до ст. 72 КК, а також змінена санкція ч. 1 ст. 309 КК, згідно якої незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту караються штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або пробаційним наглядом на строк до п`яти років, або обмеженням волі на той самий строк.

Згідно ч. 1 ст. 72 КК України при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення:

1) одному дню позбавлення волі відповідають:

а) один день тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або арешту;

а-1) два дні пробаційного нагляду;

б) два дні обмеження волі;

в) три дні службового обмеження для військовослужбовців або три дні виправних робіт;

г) вісім годин громадських робіт;

2) одному дню тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або арешту відповідають:

а) два дні обмеження волі;

б) три дні службового обмеження для військовослужбовців або три дні виправних робіт;

в) два дні пробаційного нагляду;

3) одному дню обмеження волі відповідають три дні службового обмеження для військовослужбовців або три дні виправних робіт;

4) одному дню обмеження волі або арешту відповідають вісім годин громадських робіт;

5) одному дню обмеження волі відповідає один день пробаційного нагляду.

Встановлені в ч. 1 ст. 72 КК України правила співвідношення видів покарань можуть застосовуватись і в інших випадках, передбачених Загальною частиною цього Кодексу (ч. 6 ст. 72 КК).

Громадські роботи полягають у виконанні засудженим у вільний від роботи чи навчання час безоплатних суспільно корисних робіт, вид яких визначають органи місцевого самоврядування, встановлюються на строк від шістдесяти до двохсот сорока годин і відбуваються не більш як чотири години на день та не призначаються особам, визнаним особами з інвалідністю І або ІІ групи, вагітним жінкам, особам, які досягли пенсійного віку, а також військовослужбовцям строкової служби (ст. 56 КК).

Як було установлено під час апеляційного розгляду, вироком Білопільського районного суду Сумської області від 09.02.2024, ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 436-2 КК України та призначене йому узгоджене сторонами покарання у виді 03 місяців арешту. Станом на 28.03.2024, невідбута частина покарання становить 02 місяців 20 днів.

Враховуючи наведені вище вимоги закону України про кримінальну відповідальність невідбута частина покарання у виді арешту підлягає заміні засудженому ОСОБА_8 з розрахунку одному дню арешту відповідають вісім годин громадських робіт (ч. 4 ст. 72 КК України), що становить 240 годин громадських робіт, тобто 2 місяця 20 днів х 8 годин, при цьому необхідно ураховувати максимально граничні години громадських робіт 240.

Суд першої інстанції не дотримався вказаних вище вимог закону, безпідставно визначивши ОСОБА_8 громадські роботи на строк 60 годин, що становить лише 7,5 днів арешту.

Судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим; законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення (ст. 370 КПК України), а неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність є підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції (п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України). При цьому неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягав застосуванню (п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК).

На підставі викладеного, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити апеляційну скаргу прокурора, скасувати судове рішення та постановити нове рішення, яким змінити ОСОБА_8 невідбуту частину покарання у виді арешту на громадські роботи з розрахунку одному дню арешту відповідають вісім годин громадських робіт, але не більш 240 годин громадських робіт.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 409, 413, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу заступника керівника Сумської обласної прокуратури ОСОБА_7 , задовольнити.

Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 29 березня 2024 року про заміну ОСОБА_8 невідбутої частину покарання у виді арешту на громадські роботи, скасувати через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання начальника ДУ «Сумський слідчий ізолятор» ОСОБА_11 , задовольнити.

Замінити засудженому ОСОБА_8 невідбуту частину покарання у виді арешту, призначеного вироком Білопільського районного суду Сумської області від 09.02.2024, на громадські роботи строком 240 годин.

Ухвала набирає чинності негайно та касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4