ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2801/24 Справа № 175/612/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

в режимі відеоконференції:

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисниці ОСОБА_7 , яка діє в інтересах ОСОБА_6 , на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29 липня 2024 року про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч.1, 2, 3, 4 ст.190 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29 липня 2024 рокубуло продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч.1, 2, 3, 4 ст.190 КК України. Відмовлено у задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу та зменшення суми застави.

Ухвала суду першої інстанції обґрунтована тим, що на даний час існують зазначені прокурором у клопотанні ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, які не зменшилися та є достатніми для продовження ОСОБА_6 дії найсуворішого запобіжного заходу ще на 60 днів.

Суд першої інстанції вказав, що ці ризики, у сукупності з відомостями щодо особи ОСОБА_6 , який обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, не дозволяють застосувати стосовно нього альтернативні (інші) види запобіжних заходів, не здатні забезпечити його належну процесуальну поведінку та не будуть сприяти укріпленню довіри суспільства до суду.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, захисниця ОСОБА_7 , яка діє в інтересах ОСОБА_6 ,подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати вказану ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою змінити обвинуваченому застосований запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт або зменшити розмір застави.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою стороною обвинувачення не доведено наявність достатніх підстав вважати, що ОСОБА_6 буде переховуватися від органів досудового розслідування або суду, вчинить інше кримінальне правопорушення чи продовжить кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, а також те, що застосування більш мяких запобіжних заходів є недостатнім для запобігання вказаним ризикам. На переконання сторони захисту, у діях (поведінці) обвинуваченого відсутні підстави вважати, що він може вплинути на хід розслідування або не виконувати покладені на нього обов`язки.

Вказує на те, що відсутня потреба тримати під вартою особу, яка має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки та позитивно характеризується за місцем мешкання.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників провадження, вивчивши надані матеріали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_6 , відповідно до положень ст.12 КК України, обвинувачується в тому числі у скоєнні тяжкого та особливо тяжкого злочину, тому колегія суддів вважає, що більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, оскільки такий запобіжний захід не відповідає ступеню тяжкості злочинів, у яких він обвинувачується.

Колегія суддів вважає, що з метою ухилення від кримінальної відповідальності, враховуючи суворість покарання, яке може бути призначено у випадку доведеності вини обвинуваченого, він може вдатись до спроб переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків, тому ризики, передбачені п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, є цілком обґрунтованими і реально існують.

Про наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, свідчить те, що ОСОБА_6 інкримінується значна кількість епізодів злочинної діяльності, а тому наявна висока вірогідність того, що останній може спробувати вчинити інше кримінальне правопорушення.

Стосовно посилання захисника про те, що обвинувачений має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки та позитивно характеризується за місцем мешкання, слід зазначити, що вказані обставини в даному випадку не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки.

Колегія суддів погоджується з визначеним розміром застави, та зазначає, що застава у меншому розмірі не забезпечить запобігання ризикам і забезпечення виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків, виходячи з тяжкості та виду кримінальних правопорушень, інкримінованих ОСОБА_6 , відомостей про його особу, позиції Європейського суду з прав людини, є необхідною та достатньою для запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 ПК України, а тому не приймає доводи захисника в цій частині.

Колегія суддів зазначає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є превентивним заходом та має на меті припинити та запобігти ймовірним ризикам у майбутньому.

Колегія суддів не вбачає істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали, тому вважає, що у задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисниці ОСОБА_7 , яка діє в інтересах ОСОБА_6 , на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29 липня 2024 року про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч.1, 2, 3, 4 ст.190 КК України залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29 липня 2024 про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч.1, 2, 3, 4 ст.190 КК України залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3