Справа № 711/6870/24
Номер провадження 1-кп/711/545/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2024 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Придніпровського районного суду м. Черкаси кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002620 від 06.08.2024, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, громадянина України, українця, з середньою спеціальною освітою, розлученого, не працюючого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Епізод № 1

ОСОБА_4 , 17 липня 2024 року близько 18 год. 00 хв., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , маючи умисел на таємне викрадення, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, таємно викрав у потерпілої ОСОБА_5 офіційний документ, а саме платіжну банківську (пластикову) картку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № НОМЕР_1 (р/р НОМЕР_2 ), яку видано на ім`я клієнта банку ОСОБА_5 .

Вказаними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення-проступок, передбачений ч. 1 ст. 357 КК України викрадення офіційного документу, вчинене з корисливих мотивів.

Епізод № 2

Він же, 17.08.2024 о 20 год. 57 хв. та 18.07.2024 у період часу із 05 год. 36 хв. по 15 год. 44 хв., перебуваючи в місті Черкаси, маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, умисно, таємно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, що запроваджений Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та затверджений Верховною Радою України, в подальшому неодноразово продовжений та діяв на момент вчинення злочину, використовуючи незаконно здобуту платіжну банківську (пластикову) картку № НОМЕР_1 (р/р НОМЕР_2 ) яку видано на ім`я клієнта банку ОСОБА_5 , відкриту у АТ КБ «ПриватБанк», викрав грошові кошти потерпілої ОСОБА_5 , шляхом зняття готівкових коштів в банкоматах, а саме:

-17.07.2024 о 20 год. 57 хв. здійснено зняття готівки в сумі 1000 грн., в банкоматі за адресою АДРЕСА_3 ;

- 18.07.2024 о 05 год. 17 хв. здійснено зняття готівки в сумі, 1000 грн., в банкоматі за адресою АДРЕСА_3 ;

- 18.07.2024 о 13 год. 04 хв. здійснено зняття готівки в сумі, 200 грн., в банкоматі за адресою АДРЕСА_4 ;

- 18.07.2024 о 13 год. 16 хв. здійснено зняття готівки в сумі, 200 грн., в банкоматі за адресою АДРЕСА_5 ;

- 18.07.2024 о 15 год. 27 хв. здійснено зняття готівки в сумі, 1000 грн., в банкоматі за адресою АДРЕСА_5 ;

- 18.07.2024 о 15 год. 44 хв. здійснено зняття готівки в сумі, 9000 грн., в банкоматі за адресою АДРЕСА_5 .

Вищевказаними умисними діями ОСОБА_4 спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальної шкоди, на загальну суму 12 400 грн. (дванадцять тисяч чотириста гривень).

Вказаними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення-злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357 та ч. 4 ст. 185 КК України визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, підтвердивши обставини, а саме: час, місце та спосіб вчинення ним інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті, які відповідають дійсності, і він їх у повному обсязі підтверджує та скориставшись правом, передбаченим ст. 63 Конституції України, відмовився давати показання в суді. У скоєному щиро розкаявся, вину усвідомив та повністю визнав, просив суворо не карати, надавши шанс на виправлення. Також просив врахувати, що під час досудового розслідування він визнавав свою провину, зробивши для себе належні висновки, надавав правдиві свідчення про обставини вчинення ним злочину, вибачився, зобов`язався відшкодувати завдані збитки потерпілій.

Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, надала заяву в якій зазначила, що просить провести судовий розгляд без її присутності, покарання просить призначити на розсуд суду.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому органом досудового слідства кримінальних правопорушеннях при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що учасники не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують його особу, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Дії ОСОБА_4 по епізоду № 1 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 357 КК України викрадення офіційного документу, вчинене з корисливих мотивів.

Дії ОСОБА_4 по епізоду № 2 суд кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться: ч. 1 ст. 357 КК України до кримінальних проступків, а ч. 4 ст. 185 КК України до категорії тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який неодружений, не працевлаштований, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, не є особою з інвалідністю, не судимий, вину визнав, щиро розкаявся.

В якості обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

У судовому засіданні обвинувачений свою вину визнав у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаявся, неодноразово вибачався за вчинене та висловлювала жаль з цього приводу, критично оцінив свої дії, зауважив на тому, що готовий нести відповідальність за вчинене, що також свідчить про те, що особа розуміє тяжкість наслідків від своїх дій та щиро кається, дійсно бажає виправити ситуацію, що склалася з його вини.

Відповідно до постанови Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07.11.2018 активне сприяння розкриттю злочину є окремою обставиною, що пом`якшує покарання, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України. Тобто, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставини, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття і активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, є альтернативними, незалежними та можуть існувати відокремлено одна від одної.

Активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення як обставина, що пом`якшує покарання, означає добровільну допомогу слідству будь-яким чином: повідомлення правоохоронним органам або суду фактів у справі, надання доказів, інших відомостей про власну кримінальну діяльність чи діяльність інших осіб, викриття інших співучасників, визначення ролі кожного з них у вчиненні злочину, наданні допомоги в їх затриманні, видачі знарядь і засобів вчинення злочину, майна, здобутого злочинним шляхом. Під активним сприянням розкриттю кримінального правопорушення слід вважати надання особою органам дізнання або досудового слідства будь-якої допомоги в установленні невідомих їм обставин справи, при цьому таке сприяння має бути активним. ОСОБА_4 повідомив усі суттєві обставини щодо вчинення ним крадіжки.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Разом з тим, згідно ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

З формулювання обвинувачення за епізодом № 1, визнаного судом доведеним, суд виключає посилання на вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 у період воєнного стану, який встановлений на усій території України з 24 лютого 2022 року Указом Президента України, адже ця обставина не впливає на кваліфікацію дій обвинуваченого, а також на вид та розмір призначеного покарання, тобто немає будь-якого значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, враховуючи вимоги ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, враховуючи ступень тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, їх наслідків, розміру спричинених збитків, особи обвинуваченого, який раніше не судимий, обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд вважає необхідним призначити йому остаточне покарання у виді позбавлення волі.

Підстав для застосування ст. 69 КК України чи приписів ст. 69-1 КК України, до обвинуваченого, суд не вбачає, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми можуть бути застосовані.

З урахуванням вищевикладених обставин по справі, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства, шляхом звільнення від відбування покарання з іспитовим строком на підставі ст. 75 КК України, а також вважає необхідним покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки у відповідності з п.п. 1,2 ч.1 ст. 76 КК України.

Таке покарання, на переконання суду, буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень, відповідатиме особі обвинуваченого та є достатнім для досягнення, відповідно до ст. 50 КК України, мети покарання.

Враховуючи те, що стосовно обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався, а сторони провадження не заявили клопотання про обрання відносно нього запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для застосування обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов у встановленому законом порядку потерпілою не заявлений, що не позбавляє права останню відповідно до ч. 7 ст. 128 КПК України звернутися до суду з відповідним позовом у порядку цивільного судочинства.

Судові витрати відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст.349, ст.368-370, ст.373, ст.374 КПК України,

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання:

-за ч.1 ст. 357 КК України - у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

-за ч.4 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років;

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Відповідно до п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, на період іспитового строку, покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили - не обирати.

Речові докази по справі:

- персональну банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , яка належать ОСОБА_6 та передана їй на зберігання - залишити власниці ОСОБА_5 ;

-- футболку білого кольору з написом «Love», яка належать ОСОБА_7 та передана на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області - повернути власнику ОСОБА_7 .

На вирок суду протягом 30 днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст.395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1