Справа № 304/1012/24 Провадження № 1-кс/304/673/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2024 рокум. Перечин

Слідчий суддя Перечинського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , розглянувши клопотання представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про скасування арешту, ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту на земельну ділянку, накладеного ухвалою слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 24 травня 2024 року,

У С Т А Н О В И Л А:

Представник третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про скасування арешту, ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту на земельну ділянку з кадастровим номером :10:010:0011, площею 1,6870 га, накладеного ухвалою слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 24 травня 2024 року у межах кримінального провадження № 0000024 від 09 квітня 2024 року.

Клопотання мотивує тим, що 24 травня 2024 року ухвалою слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області накладено арешт на вказану вище земельну ділянку, заборонивши розпоряджатися та користуватися такою, однак він вважає, що арешт накладено необгрунтовано, у зв`язку із чим такий підлягає скасуванню. Так, висновок прокурора про віднесення земельної ділянки за кадастровим номером :10:010:0011 до земель промисловості є помилковим, такий грунтується виключно на аналізі містобудівної документації місця розташування ділянки, наказу ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області від 19 серпня 2016 року № 2510, затверджено проект землеустрою та огляду даних джерел Kadastr.Life без проведення належної земельної технічної експертизи та/або топографо-геодезичного знімання земельної ділянки. Тобто на основі документів, які встановлюють можливе, а не фактичне розташування ділянки, відповідно до правовстановлюючих документів та геодезичних координат. Відповідно до фактичних обставин справи, земельна ділянка за кадастровим номером :10:010:0011, яка на праві приватної власності належить ОСОБА_5 , відноситься до земель сільськогосподарського призначення, вид використання для ведення особистого селянського господарства, цільове призначення 01.03 для ведення особистого селянського господарства, розташована за межами населеного пункту на території Коритнянської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області.

Ініціатор клопотання також зазначає, що 15 серпня 2024 року у відповідь на поданий ним адвокатський запит від Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області отримано лист № 29-7-0.31-4014/2-24, згідно з яким надано завірену копію поконтурної відомості земель території Коритнянської сільської ради, яка є складовою частиною проекту землеустрою щодо формування території Коритнянської та Часлівської сільських рад, а також фрагменту картографічного матеріалу встановлення меж таких сільських рад з можливим місцем розташування ділянки за кадастровим номером :10:010:0011. З аналізу отриманої поконтурної відомості земель та графічно встановлених меж сільських рад встановлено, що вказана вище земельна ділянка знаходиться в контурі № 38 «Сіножаті», площа 3.1 га, та є суміжною до земельних ділянок промислової зони в контурі № 37, 39 та 40 землі бази «Укрнафотогазбуд», площа 7,8 га, «Закарпатгаз», площа 0,2 га та автобази площею 1.9 га. Також зазначає, що на його адвокатський запит ІНФОРМАЦІЯ_1 надало довідку з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями про стан угідь земельної ділянки, яка знаходиться за межами населеного пункту Коритнянської сільської ради, з якої видно, що земельна ділянка за кадастровим номером :10:010:0011 була сформована із земель запасу сільськогосподарські угіддя «сіножаті». Факт розміщення цієї земельної ділянки в межах сільськогосподарських угідь «сіножаті» контуру № 38 підтверджується не тільки викопіюванням з плану землекористування Коритнянської сільської ради, сформованого Головним управлінням Держгеокадастру у Закарпатській області, а й технічним звітом із землекористування щодо топографо-геодезичного знімання, виконаного ФОП ОСОБА_6 . Отже, викладені обставини спростовують твердження прокурора, що земельна ділянка за кадастровим номером :10:010:0011 віднесена до земель промисловості, а відтак подані на розгляд слідчому судді матеріали кримінального провадження не містили будь-яких доказів того, що вказана земельна ділянка знаходиться в межах земель промисловості, що також не підтверджується і відомостями публічної кадастрової карти.

Адвокат ОСОБА_4 вказує, що топографо-геодезичним зніманням стверджується, що у межах земельної ділянки за кадастровим номером :10:010:0011 жодного ставку не знаходиться, там наявні виключно чагарники та заболочені землі; віднесення такої до земель сільськогосподарського призначенням свідчить також і про необґрунтованість доводів прокурора з приводу необхідності проведення земельних торгів для продажу або передання такої у користування (оренду) третім особам, оскільки відповідно до положень ст. ст. 121 та 134 Земельного кодексу України не підлягають продажу, передачі в користування на конкурентних засадах (на земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності у порядку норм безоплатної передачі.

Оскільки, викладені заявником доводи та додані до цього клопотання матеріали не були предметом вивчення слідчим суддею Перечииського районного суду під час накладення арешту на майно, дають достатні підстави дійти до висновку, що належна ОСОБА_5 земельна ділянка за кадастровим номером :10:010:0011 відповідно до поконтурної відомості земель територій Коритняньскої сільської ради та плану землекористування відноситься до земель сільськогосподарського призначення контур № 38 «сіножаті», а від так жодним чином не може відповідати ознакам речового доказу у межах кримінального провадження № 0000024 від 09 квітня 2024 року, тобто відсутня дійсна сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що арештоване майно є доказом кримінального правопорушення, а тому наявні підстави для скасування застосованого заходу забезпечення кримінального провадження. На підставі викладеного просить клопотання задовольнити.

У судовому засіданні представник третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про скасування арешту, ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_4 , вимоги клопотання про скасування арешту підтримав у повному обсязі та просив такі задовольнити, посилаючись на викладені у ньому обставини.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання, при цьому показав, що досудове розслідування даного кримінального правопорушення ще не завершено, всі необхідні дії з участю арештованого майна не проведені, земельна ділянка з кадастровим номером :10:010:0011, площею 1,6870 га, є речовим доказом у кримінальному провадженні, а тому наявна потреба у подальшому арешті такого майна.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши зміст клопотання та додані до нього документи, дійшла висновку, що воно задоволенню не підлягає з таких підстав.

Так, у судовому засіданні встановлено, що ухвалою слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 24 травня 2024 року клопотання прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 , подане на підставі матеріалів досудового розслідування, внесених до ЄРДР за № 0000024 від 09 квітня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, про арешт майна задоволено, накладено арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :10:010:0011, площею 1,6870 га, що належить на праві власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованій за адресою: АДРЕСА_1 , заборонивши розпоряджатися та користуватися вказаним майном.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Абзацом 2 ч. 1 ст. 174 КПК України передбачено, що арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Із аналізу наведеної норми встановлено, що прийняття рішення про скасування арешту майна за клопотанням вказаних осіб можливе лише за таких умов:

- ці особи не були присутні при розгляді питання про арешт майна;

- вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу минула потреба;

- вони доведуть, що арешт накладено необґрунтовано.

Із змісту ухвали про накладення арешту на майно встановлено, що розгляд клопотання про арешт майна проводився без повідомлення власника майна. Вказане відповідає положенням ч. 2 ст. 172 КПК України, яка передбачає можливість розгляду клопотання про арешт майна без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Вказане дає підстави для розгляду клопотання про скасування арешту майна.

Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна (ч. 1 ст. 170 КПК України).

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження (абзац 2 ч. 1 ст. 170 КПК України).

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Із досліджених документів встановлено, що підставою для накладення арешту на це майно стало доведення прокурором, що земельна ділянка з кадастровим номером :10:010:0011, площею 1,6870 га, є матеріальним об`єктом, що містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Відповідність арештованого майна критеріям речового доказу, визначеним у ст. 98 КПК України, підтверджується також постановою старшого детектива ОСОБА_7 від 26 квітня 2024 року про приєднання до справи речових доказів, відповідно до якої вказане нерухоме майно земельну ділянку з кадастровим номером :10:010:0011, площею 1,6870 га, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000024 від 09 квітня 2024 року.

Отже, твердження адвоката ОСОБА_4 про те, що майно, на яке ухвалою слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 24 травня 2024 року накладено арешт, не відповідає ознакам речових доказів, спростовується матеріалами клопотання, відповідно до яких земельна ділянка з кадастровим номером :10:010:0011, площею 1,6870 га, може бути використана як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, що повністю узгоджується із визначенням речових доказів, наведеному у ст. 98 КПК України.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Із цього слідує, що арешт на майно з метою його збереження як речового доказу накладається на майно будь-якої фізичної чи юридичної особи незалежно від причетності її до вчинення кримінально-протиправних дій та правомірності набуття цього майна.

Отже, з урахуванням відповідності майна, на яке накладено арешт, критерію, визначеному у ст. 98 КПК України, твердження заявника про відсутність підстав для накладення арешту на майно з підстав непричетності ОСОБА_5 до обставин, які розслідуються у кримінальному провадженні, є необґрунтованими.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна з метою збереження речових доказів слідчий суддя, серед іншого, повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

В ухвалі слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 24 травня 2024 враховані усі ці елементи.

Слідчий суддя погоджується, що застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна можливо і порушує право ОСОБА_5 на вільне володіння майном, проте таке право не є абсолютним і за визначених законодавством умов може бути обмежене у встановленому порядку. При цьому, слідчим суддею встановлено, що на арештованій земельній ділянці ніяка діяльність не здійснюється, оскільки на такій, як зазначено у самому клопотанні про скасування арешту та підтверджено адвокатом ОСОБА_8 безпосередньо у судовому засіданні, там наявні виключно чагарники та заболочені землі. Так, КПК України встановлює можливість арешту майна особи з метою збереження речових доказів, що відповідає меті і завданням кримінального провадження. Арешт майна є тимчасовим заходом, а доля речових доказів вирішується у порядку, встановленому ст. 100 КПК України. З огляду на характер та обставини кримінального правопорушення, можна дійти висновку, що потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

Усі вищевикладені обставини у сукупності дають підстави для висновку, що арешт накладено обґрунтовано.

При цьому, досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000024 від 09 квітня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, ще не закінчено, докази про закриття вказаного кримінального провадження не додані, відсутні такі і в матеріалах справи, а тому потреба у застосуванні арешту майна, який накладено обґрунтовано, ще не відпала.

Більше того, слідчим суддею з матеріалів клопотання про арешт майна встановлено, що на сайті рекламодавця ТОВ «Інтернет-Реклама РІА» розміщене оголошення про продаж земельної ділянки, невідомою особою вживаються дії по відчуженню (продажу) земельної ділянки по вулиці Болгарській, яка за місцем розташування та площею збігається із земельною ділянкою з кадастровим номером :10:010:0011.

За інформацією рекламодавця ТОВ «Інтернет-Реклама РІА» вих. № 169 від 24 квітня 2024 року повідомлення про продаж земельної ділянки комерційного призначення по АДРЕСА_2 , площею 1,64 га, за ціною 160 000 доларів США, розміщено особою на ім`я ОСОБА_9 , однак наразі таке видалене та не бере участь у пошуку.

Щодо розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя враховує, що вказані критерії є оціночними поняттями та визначаються на розсуд слідчого судді.

Також cлідчим суддею не встановлено негативних наслідків та обмежень застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, який в цьому випадку є найбільш дієвим та виправдовує ступінь втручання у право власності.

Накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав, а носить тимчасовий характер застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження, тому відповідні обмеження є розумними і співмірними з огляду на завдання кримінального провадження.

Таким чином, з урахуванням викладеного та того, що досудове розслідування у справі не закінчено, а відтак потреба у застосуванні арешту майна, який накладено обґрунтовано, ще не відпала, всі необхідні дії з участю земельної ділянки з кадастровим номером :10:010:0011, площею 1,6870 га, не проведені, земельно-технічні експертизи у цьому кримінальному провадженні ще не проведені, а також враховуючи те, що вказана земельна ділянка є речовим доказом у кримінальному провадженні, слідчий суддя дійшла до висновку, що у задоволенні клопотання представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про скасування арешту, ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту слід відмовити.

Керуючись статтями 98, 170, 174, 175, 372 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И Л А:

У задоволенні клопотання представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про скасування арешту, ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту на земельну ділянку з кадастровим номером :10:010:0011, площею 1,6870 га, накладеного ухвалою слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 24 травня 2024 року у межах кримінального провадження № 0000024 від 09 квітня 2024 року, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, однак, відповідно до ч. 3 ст. 309 КПК України, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

На підставі ч. 2 ст. 376 КПК України повний текст ухвали складено 06 вересня 2024 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1