Справа № 635/4009/23
Провадження №1-кп/635/241/2024
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2024 року смт Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт Покотилівка Харківського району Харківської області кримінальне провадження № 0000060 від 12 січня 2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Козіївка Краснокутського району Харківської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, військовослужбовця військової служби за мобілізацією на посаді сапера інженерно-саперного взводу військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

Рядовий ОСОБА_3 , діючи з прямим умислом, а саме усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою ухилитися від військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без відповідних дозволів командирів та начальників, за відсутності законних підстав та поважних причин, з метою ухилитись від військової служби, діючи в умовах воєнного стану 22 жовтня 2022 року самовільно залишив місце несення служби місце дислокації підрозділу у населеному пункті Зелене Липецької територіальної громади Харківського району Харківської області.

Доводячи свій злочинний умисел до кінця, рядовий ОСОБА_3 в період з 22 жовтня 2022 року до моменту фактичного затримання 04 травня 2023 року, з метою ухилитись від військової служби, незаконно постійно перебував поза межами території тимчасової та постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та без поважних причин.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 4 ст. 408 України як дезертирство, тобто самовільне залишення місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.

Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою винуватість в обсязі обвинувачення, щиро розкаявся та підтвердив обставини вчинення злочину за обставин, викладених вище у даному вироку. При цьому пояснив,що 22 жовтня 2022 року самовільно залишив місце несення служби за місцем дислокації підрозділу у АДРЕСА_2 . З 22 жовтня 2022 року по час затримання 04 травня 2023 року перебував за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , 4

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників процесу судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає.

За таких обставин, суд вважає, що вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, в обсязі пред`явленого обвинувачення доведена повністю.

Обставинами, які відповідно до ст.66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд визнає щире каяття обвинуваченого, яке виражається у визнанні винуватості в повному обсязі обвинувачення та відвертому визнанні своєї провини, осуду своїх дій, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відсутність будь-якої матеріальної шкоди внаслідок вчинення цього кримінального правопорушення.

Обставин, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Вивченням даних про особу ОСОБА_3 встановлено, що він раніше, в силу ст.89 КК України, не судимий, за місцем проходження служби характеризується негативно, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступень тяжкості вчиненого злочину,який відповідно до положень ст. 12 КК України,відноситься до особливо тяжких злочинів,обставини, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, особу обвинуваченого, обставини вчинення злочину. Виходячи з наявності кількох обставин, які пом`якшують покарання,відсутності обставин, які обтяжують покарання,що істотно знижує ступень тяжкості вчиненого злочину, позиції прокурора про можливість призначення обвинуваченому покарання із застосуванням ч.1 ст. 69 КК України, суд вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів призначити покарання у виді позбавлення волі із застосуванням до обвинуваченого ч.1 ст. 69 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.4 ст. 408 КК України, яке буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

При цьому суд зауважує, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Оскільки кримінальне правопорушення, за яким обвинувачується ОСОБА_3 , було вчинене ним до набрання чинності Законом України № 2839-IX від 13 грудня 2022 року, а зміни внесені до ч. 1 ст.69 КК України згідно із Законом України № 2839-IX погіршують становище особи обвинуваченого, а отже не мають зворотної дії в часі, при вирішенні питання про призначення покарання за вказане кримінальне правопорушення суд вважає можливим застосувати положення ст.69 КК України в редакції, чинній станом на дату вчинення кримінального правопорушення, тобто станом до 27 січня 2023 року, які не виключали можливість застосування судом ч. 1 ст.69КК України при призначенні покарання за кримінальні правопорушення, передбачені ст. 408 КК України, в тому числі в умовах воєнного стану.

Відносно обвинуваченого ОСОБА_3 ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду міста Харкова від 05 травня 2023 року обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» з визначенням розміру застави в сумі 214720 гривень. Підстави для зміни або скасування запобіжного заходу відсутні.

Процесуальні витрати та речові докази по даному кримінальному провадженню відсутні.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України, та призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту проголошення вироку - з 29 серпня 2024 року.

Зарахувати ОСОБА_3 в строк покарання за даним вироком строк попереднього ув`язнення з моменту фактичного затримання з 04 травня 2023 року по 28 серпня 2024 року включно.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Апеляційна скарга на вирок суду подається до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку суду, а обвинуваченим, який тримається під вартою - в той же строк з моменту отримання ним копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1