УХВАЛА

02 грудня 2024 року

м. Київ

Справа № 362/597/22

Провадження № 51-5230 ск 24

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20 травня 2024 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 05 листопада 2024 року щодо нього,

установив:

До Касаційного кримінального суду звернувся засуджений із касаційною скаргою на вказані судові рішення, порушуючи питання про їх перегляд у касаційному порядку.

Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу засудженого належить залишити без руху, встановивши скаржнику строк для усунення недоліків з огляду на таке.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України, у касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК України, що є підставою для їх зміни чи скасування, а також належним чином обґрунтувати свої доводи.

Таке обґрунтування має узгоджуватися з положеннями ч. 1 ст. 438 КПК України, згідно з якими підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді у суді касаційної інстанції є: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України); 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).

Проте засуджений подав касаційну скаргу без додержання зазначених вимог кримінального процесуального закону.

Як убачається із змісту касаційної скарги, вказуючи на незаконність оскаржуваних судових рішень, засуджений порушує питання про їх скасування і призначення нового розгляду у суді першої інстанції.

У касаційній скарзі засуджений не погоджується із рішенням про відшкодування завданої шкоди, вказує про невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і його особи через суворість та, зокрема, вказує на не доведення винуватості у вчиненні інкримінованого йому злочину, наводячи доводи, які за своїм змістом стосуються невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, неповноти судового розгляду й оцінки доказів.

Проте зазначені у скарзі обставини щодо невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, неповноти судового розгляду та оцінки доказів, відповідно до вимог ст. 438 КПК України не є підставами для скасування оскаржуваних судових рішень і призначення нового розгляду у суді першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 415 КПК України, підстави для призначення нового розгляду в суді першої інстанції є: порушення, передбачені пунктами 2, 3, 4, 5, 6, 7 частини другої статті 412 цього Кодексу; в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які очевидно викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; судове рішення ухвалено чи підписано не тим складом суду, який здійснював судовий розгляд.

Однак засуджений не зазначає конкретні істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, у взаємозв`язку з положеннями ст. 415 КПК України, які могли бути підставами для скасування саме вироку суду першої інстанції, та такі, що не можуть бути виправлені в апеляційному порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Тобто під час здійснення касаційного провадження суд касаційної інстанції не уповноважений скасовувати чи змінювати оскаржувані судові рішення через невідповідність викладених у них висновків фактичним обставинам справи, а виходить із обставин, встановлених в оскаржуваних судових рішеннях.

Також касаційний суд не перевіряє судові рішення в частині неповноти судового розгляду.

Водночас вказані обставини належать до предмету перевірки суду апеляційної інстанції в межах вимог апеляційних скарг.

Отже засудженому потрібно врахувати наведене та належним чином обґрунтувати підстави для скасування саме вироку суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 5 ст. 427 КПК України, до касаційної скарги додаються копії судових рішень, які оскаржуються.

Проте засуджений не додав до касаційної скарги копій вироку Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20 травня 2024 року та ухвали Київського апеляційного суду від 05 листопада 2024 року.

Наявність вказаних недоліків унеможливлює відкриття касаційного провадження за скаргою засудженого.

Відповідно до ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення.

Враховуючи наведене, касаційну скаргу засудженого належить залишити без руху, встановивши п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для усунення зазначених недоліків скарги.

На підставі викладеного та керуючись вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд

постановив:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 на вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20 травня 2024 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 05 листопада 2024 року щодо нього залишити без руху, встановивши п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення вказаних у ній недоліків.

У разі неусунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк, така скарга повертається особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3