Справа №: 343/1700/24
Провадження №: 1-кп/343/127/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2024 року м. Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Долинського районного суду ІваноФранківської області матеріали кримінального провадження №1-кп/343/127/24, внесеного до ЄРДР за № 0000160 від 21.04.2024 про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, який має середню освіту, тимчасово непрацюючого, неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей немає, раніше несудимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України,

з участю: прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 -

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_3 умисно не виконав постанову суду, що набрала законної сили.

Кримінальне правопорушення вчинено за таких обставин:

Постановою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 09.01.2024 у справі № 343/3073/23, яка набрала чинності 23.01.2024, ОСОБА_3 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Незважаючи на це, ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, достовірно знаючи про наявність вказаної постанови Долинського районного суду та будучи ознайомлений з нею, з метою невиконання рішення суду про позбавлення права керування транспортними засобами, маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 1 ст. 129-1 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до яких судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, 20.04.2024 у 20 годин 35 хвилин їхав власним транспортним засобом ВМW 5201, номерний знак НОМЕР_1 по автошляху НОМЕР_2 , по вул. Кропивнянська та неподалік домоволодіння АДРЕСА_2 був зупинений працівниками сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 1 (м. Долина) Калуського районного відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , свою вину у вчиненому визнав повністю, та надав суду показання, що він зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Постановою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 09.01.2024 його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Про те, що його позбавлено права на керування транспортними засобами, йому було відомо. 20.04.2024 він на автомобілі марки «ВМW» 5201 державний номерний знак НОМЕР_1 їхав до себе додому в АДРЕСА_1 . Проїхавши населенний пункт с.Старий Мізунь , після 20:35 год. , він рухався в напрямку с.Кропивник та був зупинений працівниками поліції. На вимогу працівників поліції, він пред`явив документи. Працівники поліції повідомили,що він не має права на керування транспортними засобами та склали відносно нього протокол. Свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнає повністю, щиросердечно кається в скоєному, просить його суворо не карати.

Оскільки він визнає свою вину повністю, просить суд не допитувати свідків по даній справі, не досліджувати письмові докази. Його позиція є добровільною та істинною, розуміє, що в разі оскарження вироку він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи показання обвинуваченого, а також те, що він не оспорює фактичні обставини справи , які вказані в обвинувальному акті, учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, не наполягають на дослідженні інших доказів у справі, розуміють неможливість в подальшому оскаржити дані фактичні обставини в апеляційному порядку, у суду не має сумнівів в добровільності та правдивості їх позиції, тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів відносно фактичних обставин справи визнано судом недоцільним, суд обмежив їх допитом обвинуваченого та дослідженням даних, які характеризують особу обвинуваченого.

Аналізуючи здобуті та перевірені в судовому засіданні докази суд приходить до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 , слід кваліфікувати за ч.1 ст.382 КК України, оскільки він умисно не виконав постанову суду, що набрала законної сили.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.21), позитивно характеризується по місцю проживання (а.с.22), раніше несудимий (а.с.20), на обліку в лікаря-психіатра та лікаря-нарколога КНП "Долинська багатопрофільна лікарні" - не знаходиться (а.с.23-25).

Згідно з досудової доповіді начальника сектору Калуського РС № 1 філії ДУ «Центр пробації в Івано-Франківській області» ОСОБА_5 від 26.08.2024 - ризик вчинення кримінального правопорушення оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства - середній, виправлення обвинуваченого без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (в.ч. окремих осіб). На думку Калуського РС №1 виконання покарання у громаді можливо за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень. У разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним накладення на останнього обов`язків не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації (а.с.16-18).

Ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 , передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

У справі «Ізмайлов проти росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи». Також у справах «Бакланов проти росії» (рішення від 9 червня 2005 року) та «Фрізен проти росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним».

У відповідності до ст. 65 КК України - особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових

кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Згідно з ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Суд, призначаючи покарання , необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

До обставин, що пом`якшують покарання суд відносить те, що ОСОБА_3 у вчиненому щиросердечно розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання, в судовому засіданні не здобуто.

Суд враховуючи всі обставини справи, особу винного, приходить до висновку , що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 можливе без ізоляції його від суспільства, тому відносно нього слід обрати покарання в межах санкції ч.1 ст.382 КК України у вигляді штрафу у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень 00 коп.

На думку суду саме таке покарання буде справедливим та законним з врахуванням всіх фактичних обставин по кримінальному провадженню у їх сукупності, що відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого ОСОБА_3 , та буде необхідним та достатнім для його виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень ним та іншими особами, буде відповідати принципу співрозмірності конкретного кримінально протиправного діяння, вчиненого обвинуваченим з призначеним йому покаранням .

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_3 під час розгляду провадження у суді не обирався та клопотань про його обрання не поступало.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст.100, 118, 124, 349,368,373, 374, 381, 382,394 КПК України, суд-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 382 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 500 (п`ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень 00 коп.

На вирок суду сторонами може бути подана апеляція до Івано-Франківського апеляційного суду через Долинський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду у відповідності з вимогами ч.2 ст. 394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст.349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно, після його проголошення, вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: