Провадження №: 1-в/752/270/24
У Х В А Л А

11.09.2024 м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва у складі судді ОСОБА_1 , отримавши

заяву засудженого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1
прозвільнення від відбування покарання

ВСТАНОВИВ:

Вироком Голосіївського районного суду міста Києва від 15.02.2023 у справі № 752/11670/22 громадянина України ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України (кримінальне провадження № 0001849) та призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років та 2 (два) місяці.

10.09.2024 до суду надійшла заява ОСОБА_2 від 01.09.2024 про звільнення від відбування покарання у зв`язку з набуттям чинності Законом України № 3886-IX від 18.07.2024 "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів".

Ознайомившись з отриманою заявою, суд не вбачає наразі підстав для прийняття її до розгляду, зважаючи на наступне.

Порядок кримінального провадження на території України, відповідно до ст. 1 КПК України, визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України. Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КПК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

У ч. 1 ст. 539 КПК України закріплено, що питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ та органів у випадках, встановлених законом.

Згідно з п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 КПК України уповноважений вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч. 2, 3 ст. 74 КК України.

Приписами п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України регламентовано, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - зокрема у разі необхідності вирішення питання, передбаченого п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України.

З аналізу наведених положень законодавства слідує, що заява засудженого про звільнення від відбування покарання підлягає розгляду судом за місцем виконання вироку.

Відповідно до листа Державної установи "Київський слідчий ізолятор" від 02.09.2024 ОСОБА_2 перебував у Державній установі "Коростенська виправна колонія № 71 Житомирська область" та на виконання вимог ухвали Солом`янського районного суду міста Києва (дані щодо судового рішення не були представлені) - етаповний до слідчого ізолятора у м. Києві. Також у листі зазначено, що відносно обвинуваченого наявні два вироки - Святошинського районного суду міста Києва за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК України та Голосіївського районного суду міста Києва за ст. 15-185 ч. 4 КК України.

Оскільки наразі засуджений ОСОБА_2 утримується в Державній установі "Київський слідчий ізолятор", який не знаходиться в межах адміністративного поділу Голосіївського району міста Києва, заява ОСОБА_2 не піддягає розгляду в Голосіївському районному суді мста Києва, адже подана без дотримання правил територіальної юрисдикції.

При аналізі розділу VIII КПК України, встановлено, що кримінально процесуальним законом не регламентуються дії суду у випадку надходження клопотання з порушенням порядку, визначеного ч. 2 ст. 539 КПК України.

Згідно з ч. 6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу.

Відповідно до позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеної в ухвалі від 16.12.2015 року (справа № 5-7149впс15) встановлено, що зміна підсудності розгляду клопотання, поданого в порядку ст.ст. 537, 539 КПК України процесуальним законом не передбачена, а тому суд, встановивши , що клопотання подане у такому порядку з порушенням територіальної юрисдикції, повинен роз`яснити заявнику право відповідного звернення за місцем відбування покарання.

Враховуючи викладене, подана заява підлягає поверненню без розгляду особі, яка її подала через недотримання правил територіальної підсудності.

Керуючись ст. 369-372, 376, 537, 539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву засудженого ОСОБА_2 про звільнення від відбування покарання від 01.09.2024 повернути особі, яка його подала.

Роз`яснити засудженому, що повернення заяви не позбавляє його права повторного звернення до суду в порядку, передбаченому КПК України.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1