Справа № 447/1420/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/999/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2024 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Львівського апеляційного суду в складі:

головуючої ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 захисника ОСОБА_7 на ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 29 серпня 2024 року, -

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_6 ,

представника КНП ЛОР «Львівська обласна клінічна

психіатрична лікарня» ОСОБА_9

встановила:

ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 29 серпня 2024 року відмовлено у задоволенні заяви Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради "Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня" щодо зміни застосування примусових заходів медичного характеру з госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який скоїв суспільно небезпечне діяння, передбачене ч.1 ст.115 КК України.

Згідно ухвали, голова ЛПК Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради "Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня" ОСОБА_10 та лікуючий лікар-психіатр ОСОБА_9 звернулися до суду із заявою щодо зміни застосування примусових заходів медичного характеру з госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який скоїв суспільно небезпечне діяння, передбачене ч.1 ст.115 КК України, посилаючись на те, що 20.06.2024 року ОСОБА_7 був оглянутий комісією лікарів-психіатрів, яка прийшла до висновку, що на момент огляду останній страждає хронічним психічним захворюванням у вигляді параноїчної шизофренії, безперервний перебіг з наростаючим емоційно-вольовим дефектом, стан ремісії. Враховуючи досягнення стану ремісії, за своїм психічним станом ОСОБА_7 застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом не потребує. Рекомендовано змінити примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

На дану ухвалу адвокат ОСОБА_6 захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу якою задовольнити заяву Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» та змінити ОСОБА_7 застосування примусових заходів медичного характеру з госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом на надання йому амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

В обґрунтування вказує, що суд першої інстанції постановляючи оскаржену ухвалу прийшов до висновків про те, що висновок лікарської комісії є передчасним оскільки зі встановлених обставин не вбачається, що внаслідок здійсненого лікування у виді госпіталізації до психіатричного закладу стан здоров`я ОСОБА_7 настільки змінився, що останній не становитиме суспільної небезпеки для себе та оточуючих.

Вважає, що судом першої інстанції не було взято до уваги ту обставину, що у відповідності до висновку комісії лікарів, який здійснений на підставі відповідного огляду та спостережень, хворий ОСОБА_7 за час спостереження за ним перебуває в стані ремісії, у нього наявна критика до стану свого здоровся та вчиненого ним у минулому кримінального правопорушення, розуміння необхідності продовження лікування шляхом прийому медичних препаратів та те, що за час перебування ОСОБА_7 у медичному закладі він не проявляв жодних антисоціальних проявів.

Наголошує, що при вирішенні питання щодо зміни примусових заходів медичного характеру судом першої інстанції не враховано висновків судово-медичної експертизи та пояснень лікуючого лікаря, наявності особи - рідного дядька ОСОБА_11 , який виявив бажання забрати ОСОБА_7 до себе для здійснення опіки та контролю за прийняттям ОСОБА_12 медичних препаратів та регулярне відвідування психіатра.

Стверджує, що на даний час ОСОБА_7 у відповідності до висновку комісії лікарів та лікуючого лікаря, за станом свого психічного здоров`я не потребує госпіталізації до психіатричного закладу, потреба у застосуванні такого примусового заходу медичного характеру відпала а тому до ОСОБА_7 може бути застосовано надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Заслухавши доповідь головуючого-судді, виступ захисника та особи, стосовно якої застосовано примусові заходи медичного характеру, представника КНП ЛОР "ЛОКПЛ" які підтримали подану апеляційну скаргу та прокурора, який заперечив подану апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 ст.95 КК України, продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за письмовою заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.

Відповідно до ст.17 Закону України "Про психіатричну допомогу", якщо буде потреба продовження госпіталізації в примусовому порядку понад шість місяців, представник психіатричної установи повинен направити в суд за місцем знаходження психіатричної установи заяву про продовження такої госпіталізації.

Як передбачено, ч.4 ст.19 Закону "Про психіатричну допомогу" особи, до яких застосовані примусові заходи медичного характеру, підлягають огляду комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на шість місяців для вирішення питання про наявність підстав для звернення до суду із заявою про припинення, продовження або про зміну застосування таких заходів. Після проведення огляду представник закладу з надання психіатричної допомоги (лікар-психіатр), який надає особі психіатричну допомогу, направляє до суду за місцезнаходженням закладу з надання психіатричної допомоги заяву, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що містить обґрунтування необхідності продовження зміни або припинення застосування примусового заходу медичного характеру відповідно.

Згідно з вимогами ст. 514 КПК України, продовження зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється, якщо особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, видужала або якщо внаслідок змін у стані її здоров`я відпала потреба в раніше застосованих заходах медичного характеру.

Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів №151 від 20.06.2024 року, на даний час ОСОБА_7 страждає хронічним психічним захворюванням у вигляді параноїчної шизофренії, безперервний перебіг з наростаючим емоційно-вольовим дефектом, стан ремісії. Враховуючи досягнення стану ремісії, за своїм психічним станом ОСОБА_7 застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом не потребує.

Комісією лікарів за наслідками проведеного огляду рекомендовано змінити застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_7 із госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку, зважаючи на покращення психічного стану пацієнта на фоні проведеного лікування та досягнення ремісії.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що заява психіатричного закладу про заміну ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру, з урахуванням конкретних обставин справи, є передчасною та необґрунтованою.

На переконання колегії суддів апеляційного суду, суд першої інстанції зробив вірний висновок про те, що, оскільки ОСОБА_7 страждає на хронічну форму психічного захворювання, за відсутності чітких та однозначних висновків комісії лікарів-психіатрів про достатній рівень критики в останнього до свого психічного захворювання і скоєного суспільно небезпечного діяння, при наявності очевидних суперечностей в даних щодо поточного психічного стану пацієнта, які не дають підстав однозначно констатувати наявність в нього стійкої ремісії, ОСОБА_7 потребує продовження застосування примусових заходів медичного характеру у закладі з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом, на даний час підстав для зміни примусової госпіталізації на надання ОСОБА_7 амбулаторної психіатричної допомоги не вбачаються.

Необхідність застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_7 , зумовлена тим, що досягти повноцінної ремісії у психічному стані хворого не вдалося, змін на помітне покращення не відбулося, психічний стан залишається нестабільним.

Доводи захисника стосовно того, що при вирішенні питання щодо зміни примусових заходів медичного характеру судом першої інстанції не враховано наявності особи - рідного дядька ОСОБА_11 , який виявив бажання забрати ОСОБА_7 до себе для здійснення опіки та контролю за прийняттям ОСОБА_12 медичних препаратів та регулярне відвідування психіатра, є необґрунтованими, зважаючи на те, що суд першої інстанції встановив, що відповідно до змісту заяви рідного дядька ОСОБА_7 - ОСОБА_13 про бажання опікуватися своїм племінником, ОСОБА_13 проживає у с. Конюшки Івано-Франківської області, а ОСОБА_7 зареєстрований у АДРЕСА_1 , де, у випадку застосування амбулаторного лікування, повинен бути взятий на облік дільничним лікарем-психіатром і виконувати його рекомендації щодо лікування. У судовому засіданні ОСОБА_7 заявив, що він на подальше планує жити саме з дядьком і займатися сільським господарством. Проте, дядько в судове засідання не прибув, бо зайнятий своєю господаркою і не може відлучатися від неї. За таких обставин пояснення пацієнта свідчать про те, що ОСОБА_13 є обтяжений своїми господарськими питаннями і не відлучається із місця проживання. Відповідно, періодичне супроводження ОСОБА_7 до лікаря-психіатра за місцем зареєстрованого проживання пацієнта є для його родича утрудненим. Крім цього, у своїй заяві від 11.07.2024 року ОСОБА_13 досить в абстрактній формі зазначив, що буде надавати посильну допомогу в разі виписки ОСОБА_7 і опікуватися ним. Щодо взяття на себе обов`язку супроводжувати племінника до лікаря-психіатра для постановки на облік, продовження лікування в амбулаторних умовах, а також здійснювати контроль за поведінкою ОСОБА_7 , вживання ним необхідних ліків заявник ОСОБА_13 нічого не зазначив. На переконання суду, це свідчить про те, що ОСОБА_13 не має чіткого розуміння своїх обов`язків та наслідків подання ним наведеної заяви, а також можливості контролю за лікуванням ОСОБА_7 в амбулаторних умовах, що, у свою чергу, створює серйозний ризик того, що поза межами стаціонару ОСОБА_7 матиме можливість ухилятися від рекомендованого лікування та реабілітації.

Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, що тягнуть скасування ухвали суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

З огляду на зазначене, ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 29 серпня 2024 року щодо ОСОБА_7 слід залишити без змін, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 захисника ОСОБА_7 - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

постановила:

ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 29 серпня 2024 року, якою відмовлено у задоволенні заяви Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради "Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня" щодо зміни застосування примусових заходів медичного характеру з госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який скоїв суспільно небезпечне діяння, передбачене ч.1 ст.115 КК України залишити без змін, апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 захисника ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4