Справа № 192/2816/24
Провадження № 1-в/192/545/24
Ухвала

Іменем України

07 листопада 2024 року

Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у селищі Солоному Солонянського району Дніпропетровської області подання начальника Державної установи «Солонянська виправна колонія (№ 21)» ОСОБА_3 про приведення покарання відповідно до вимог Закону України від 18.07.2024 № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» стосовно засудженого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який даний час відбуває покарання у Державній установі «Солонянська виправна колонія (№ 21)», засудженого

11.11.2015 Селидівським міським судом Донецької області за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі;

26.12.2023 Селидівським міським судом Донецької області за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України до 6 (шести) років позбавлення волі;

встановив:

Начальник ДУ «Солонянська виправна колонія (№ 21)» ОСОБА_3 звернувся до суду з поданням, просить привести покарання засудженого ОСОБА_4 у відповідність до Закону України від 18.07.2024 № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Подання обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 був засуджений 26.12.2023 Селидівським міським судом Донецької області за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України до 6 років позбавлення волі. Строк покарання рахується з 26.12.2023. Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України в строк призначеного покарання зараховано час попереднього ув`язнення з 27.03.2019 по 20.07.2019 та з 11.09.2023 по 25.12.2023 включно з розрахунку день за день. Вирок набрав законної сили 26.01.2024.

Початок строку: 26.12.2023, кінець строку: 19.05.2029.

Представник установи виконання покарань, засуджений та прокурор у судове засідання не з`явилися.

Начальник установи виконання покарань просив розгляд подання здійснювати без участі представника адміністрації установи виконання покарань.

Засуджений подав заяву про розгляд подання без його участі.

Прокурор звернувся з клопотанням, у якому просить:

на підставі ч. 2 ст. 74 КК України негайно звільнити засудженого ОСОБА_4 від покарання, призначеного вироком Селидівського міського суду Донецької області від 11.11.2015 за ч. 2 ст. 185 КК України, у зв?язку з усуненням караності діяння;

на підставі ч. 2 ст. 74 КК України негайно звільнити засудженого ОСОБА_4 від покарання, призначеного вироком Селидівського міського суду Донецької області від 26.12.2023 за ч. 2 ст. 185 КК України, у зв?язку з усуненням караності діяння;

виключити з вироку Селидівського міського суду Донецької області від 26.12.2023 посилання на вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, за епізодами викрадення майна 05.05.2023 з 14:00 - 17:00 на суму 948 грн, та за епізодом викрадення 08.05.2023 майна на суму 2200 грн, у зв?язку з усуненням караності діяння;

вважати ОСОБА_4 засудженим вироком Селидівського міського суду Донецької області від 26.12.2023 за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, за ч. 1 ст. 357 КК України до 3 років обмеження волі, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень шляхом менш тяжкого покарання більш тяжким покаранням, остаточне покарання визначити у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Прокурор посилається на те, що згідно з вироком Селидівського міського суду Донецької області від 26.12.2023 ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення за ч. 2 ст. 185 КК України, а саме 08.02.2019 викрав майно на суму 1185,33 грн, 15.07.2020 - 878,17 грн. Також, згідно з вироком ОСОБА_4 вчинив злочини за ч. 4 ст. 185 КК України, а саме 05.05.2023 з 14 год по 17 год вчинив крадіжку на суму 948 грн та 08.05.2023 - 2200 грн. Вказані збитки у 2019, 2020 та 2023 році становлять менш ніж 2 НМДГ, тобто дані діяння підпадають під дію положень ч. 2 ст. 74, ст. 5 КК України.

Разом з тим, згідно з вироком Селидівського міського суду Донецької області від 26.12.2023 ОСОБА_4 вчинив злочини за ч. 4 ст. 185 КК України за двома епізодами, діяння які не підпадають під дію положень ч. 2 ст. 74, ст. 5 КК України, оскільки заподіяні збитки становлять більш ніж 2 НМДГ, а саме ОСОБА_4 31.10.2022 викрав майно на суму 4049,10 грн та 05.05.2023 о 17:25 год на суму 3400 грн.

Крім того, згідно з вироком Селидівського міського суду Донецької області від 11.11.2015 (не відбута частина покарання, якого частково у виді 6 місяців позбавлення волі приєднана до вироку від 26.12.2023) ОСОБА_4 скоїв злочин за ч. 2 ст. 185 КК України, а саме 27.09.2015 здійснив крадіжку на суму 621,36 грн, що у 2015 році становить менш ніж 2 НМДГ, тобто дане діяння підпадає під дію положень ч. 2 ст. 74, ст. 5 КК України.

Проводити розгляд клопотання прокурор просив без його участі.

Відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що подання потрібно задовольнити з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

09.08.2024 набрав чинності Закон України від 18.07.2024 № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким, зокрема були внесені зміни до ст. 51 КУпАП.

Статтею 51 КУпАП у редакції Закону від 18.07.2024 № 3886-ІХ встановлена відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ ПК України передбачено, що якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

За змістом п.п. 169.1.1 п.169.1 ст. 169 розділу IV ПК України сума податкової пільги дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Судом встановлено, що 11 листопада 2015 року ОСОБА_4 був засуджений Селидівським міським суду Донецької області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначеного покарання за даним вироком та покарання за вироком Селидівського міського суду Донецької області від 06.10.2015 судом визначено остаточне покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

Згідно з вироком Селидівського міського суду Донецької області від 11.11.2015 ОСОБА_4 27 вересня 2015 року вчинив крадіжку майна на загальну суму 621,36 грн.

26 грудня 2023 року ОСОБА_4 засуджений Селидівським міським суду Донецької області за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного даним вироком, суд частково приєднав невідбуту частину покарання за вироком Селидівського міського суду Донецької області від 11.11.2015 та остаточно визначив покарання у виді 6 років позбавлення волі.

Згідно з вироком Селидівського міського суду Донецької області від 26.12.2023 ОСОБА_4 08 лютого 2019 року вчинив крадіжку майна на суму 1185,33 грн, 15 липня 2020 року - крадіжку на загальну суму 878,17 грн, 31 жовтня 2022 року - крадіжку на суму 4049,10 грн, 05 травня 2023 року у період часу з 14 до 17 години - крадіжку на суму 948 грн та о 17 год 25 хв - крадіжку на суму 3400,00 грн, 08 травня 2023 року - крадіжку на суму 2200 грн.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» з 1 січня 2015 року прожитковий мінімум для працездатної особи в розрахунку на місяць встановлений у розмірі 1218 гривень гривні, отже сума податкової пільги складає 609 грн, а 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з огляду на податкову соціальну пільгу 1218 грн (609 грн х 2).

Тобто, вартість викраденого ОСОБА_4 27 вересня 2015 року майна була меншою, ніж 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» з 1 січня 2019 року прожитковий мінімум для працездатної особи в розрахунку на місяць встановлений у розмірі 1921 гривня, отже сума податкової пільги складає 960,50 грн, а 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з огляду на податкову соціальну пільгу 1921 грн (960,50 грн х 2).

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» з 1 січня 2020 року прожитковий мінімум для працездатної особи в розрахунку на місяць встановлений у розмірі 2102 гривня, отже сума податкової пільги складає 1051 грн, а 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з огляду на податкову соціальну пільгу 2102 грн (1051 грн х 2).

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» з 1 січня 2022 року прожитковий мінімум для працездатної особи в розрахунку на місяць встановлений у розмірі 2481 гривня, отже сума податкової пільги складає 1240,50 грн, а 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з огляду на податкову соціальну пільгу - 2481 грн (1240,50 грн х 2).

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатної особи в розрахунку на місяць встановлений у розмірі 2684 гривні, отже сума податкової пільги складає 1342 грн, а 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з огляду на податкову соціальну пільгу - 2684 грн (1342 грн х 2).

Тобто, крадіжки майна, вчинені ОСОБА_4 27 вересня 2015 року, 08 лютого 2019 року, 15 липня 2020 року, 05 травня 2023 року у період часу з 14 до 17 години та 08 травня 2023 року, були на менші суми, ніж 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, на засудженого ОСОБА_4 розповсюджується дія Закону України від 18.07.2024 № 3886-ІХ, яким частково декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

За таких обставин, враховуючи, що ОСОБА_4 вироком Селидівського міського суду Донецької області від 11.11.2015 та вироком Селидівського міського суду Донецької області від 26.12.2023 засуджений за діяння, караність яких законом усунена, а саме за викрадення 27 вересня 2015 року майна на суму 621,36 грн, 08 лютого 2019 року - на суму 1185,33 грн, 15 липня 2020 року - на загальну суму 878,17 грн, 05 травня 2023 року у період часу з 14 до 17 години - на суму 948 грн, 08 травня 2023 року - на суму 2200 грн, тобто суми, які не перевищують двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, то суд доходить висновку, що подання начальника установи виконання покарань потрібно задовольнити та звільнити засудженого від покарання, призначеного цими вироками за вказані кримінальні правопорушення.

Стосовно доводів прокурора про виключення з вироку Селидівського міського суду Донецької області від 26.12.2023 посилання на вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, за епізодами викрадення майна 05.05.2023 з 14:00 - 17:00 на суму 948 грн та за епізодом викрадення 08.05.2023 майна на суму 2200 грн, у зв?язку з усуненням караності діяння, то суд звертає увагу, що питання, які вирішуються судом під час виконання вироків, визначені ч. 1 ст. 537 КПК України. Зокрема, згідно з п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України. Разом з тим, суд за вказаних обставин не наділений повноваженнями вносити зміни до вироків.

Керуючись ст.ст. 5, 74 КК України, ст. 539 КПК України,

постановив:

Подання начальника Державної установи «Солонянська виправна колонія (№ 21)» ОСОБА_3 задовольнити.

Негайно звільнити ОСОБА_4 від покарання, призначеного вироком Селидівського міського суду Донецької області від 11 листопада 2015 року за ч. 2 ст. 185 КК України у зв`язку з усуненням караності діяння.

Негайно звільнити ОСОБА_4 від покарання, призначеного вироком Селидівського міського суду Донецької області від 26 грудня 2023 року за ч. 2 ст. 185 КК України за епізодами викрадення майна 08 лютого 2019 року на суму 1185,33 грн, 15 липня 2020 року на загальну суму 878,17 грн та за ч. 4 ст. 185 КК України за епізодами викрадення майна 05 травня 2023 року у період часу з 14 до 17 години на суму 948 грн, 08 травня 2023 року на суму 2200 грн у зв`язку з усуненням караності діянь.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженим з моменту вручення йому її копії.

Суддя ОСОБА_1