Комінтернівський районий суд м.Харкова
Номер провадження № 1-кс/641/1684/2024 Справа № 641/5233/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2024 року м. Харків

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові клопотання слідчого СВ ВП №2 ХРУП №1 ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Слобідської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0001065 від 01.08.2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, не працевлаштованого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 194 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло вказане клопотання.

В обґрунтування клопотання сторона обвинувачення зазначає, що СВ ВП № 2 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001065 від 01.08.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що наприкінці липня 2024 року (точна дата досудовим розслідуванням не встановлена), невстановлена особа, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, зв`язалася із ОСОБА_7 та запропонувала за грошову нагороду вчинити дії, спрямовані на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань, а саме вчинити підпал автівок належних Збройним силам України у АДРЕСА_2 в період дії Указу Президента України від 17.03.2014 р. № 303/2014 «Про часткову мобілізацію». ОСОБА_7 погодився на вказану пропозицію, та розуміючи, що вчинення зазначених дій потребує готування засобів і знарядь вчинення злочину, а також вимагає ретельної підготовки та певних знань, запропонував ОСОБА_8 за грошову винагороду вчинити дії, спрямовані на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань, а саме вчинити підпал автомобіля належного ВЧ НОМЕР_1 , який знаходиться у користуванні ОСОБА_9 в період дії рішення про мобілізацію.

Продовжуючи реалізацію спільного із ОСОБА_8 та невстановленою досудовим розслідуванням особою злочинного умислу, ОСОБА_7 разом із ОСОБА_8 підготували запальну суміш, та 01.08.2024 року в нічний час доби прослідували за адресою: АДРЕСА_2 .

01.08.2024 року приблизно о 02-00 год., ОСОБА_7 , за попередньою змовою із ОСОБА_8 та невстановленою досудовим розслідуванням особою, розуміючи, що їх дії є суспільно-небезпечними та протиправними, знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , взявши запальну суміш, яку вони заздалегідь підготували та принесли із собою для вчинення кримінального правопорушення, нанесли запальну суміш на автомобіль ТМ «Jeep grand Cherokee», зеленого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , від чого сталася пожежа, що створило перешкоду законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період.

Після вчинення вказаного кримінального правопорушення, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 здійснили відеофіксацію своїх протиправних дій, та покинули місце вчинення кримінального правопорушення.

У підсумку ОСОБА_7 за попередньою змовою із ОСОБА_8 та невстановленою досудовим розслідуванням особою у зазначений вище період часу вчинив кримінально карані дії, пов`язані з перешкоджанням законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 , наприкінці липня 2024 року за невстановлених досудовим розслідуванням обставин вступив у змову із ОСОБА_8 , направлену на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань, а саме вчинити підпал автомобілів належних Збройним Силам України, в період дії Указу Президента України від 17.03.2014 р. № 303/2014 «Про часткову мобілізацію»., шляхом їх підпалу. Так, ОСОБА_7 разом з ОСОБА_8 маючи спільний намір, спрямований на умисне знищення або пошкодження майна, належного військовослужбовцям, із хуліганських спонукань та з корисливих мотивів, за невстановлених під час досудового розслідування обставин, заздалегідь придбав засіб для розпалювання вогню « ІНФОРМАЦІЯ_2 », після чого, реалізуючи свій злочинний намір, 01.08.2024 у нічний час вирушив по території Слобідського району м. Харкова, підшукуючи автомобілі, які за зовнішніми ознаками можуть належати військовим особам з метою їх подальшого підпалу.

Так, 01.08.2024 року приблизно о 02-00 год. ОСОБА_7 разом з ОСОБА_8 , перебуваючи поруч із будинком АДРЕСА_2 , побачили припаркований автомобіль ТМ «Jeep grand Cherokee», д.н.з. НОМЕР_2 , (VIN НОМЕР_3 ), камуфляжного кольору, та, розуміючи, що даний транспортний засіб за зовнішнім виглядом належить військовій особі, реалізуючи спільний протиправний злочинний намір, спрямований на умисне пошкодження чужого майна шляхом підпалу, підійшли до автомобіля «Jeep grand Cherokee», д.н.з. НОМЕР_2 , (VIN НОМЕР_3 ), камуфляжного кольору, який перебуває у користуванні ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та, використовуючи заздалегідь підготовлену пляшку із легкозаймистою сумішшю, діючи умисно, із хуліганських спонукань, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, вилив її вміст на переднє лобове скло та капот вищевказаного автомобіля, та за допомогою невстановленого в ході досудового розслідування засобу для розпалювання вогню, який приніс з собою, підпалив даний транспортний засіб, який перебуває у користуванні ОСОБА_9 , в результаті чого відбулось займання автомобіля та його вигорання, внаслідок чого ОСОБА_9 було спричинено матеріальну шкоду, сума якої наразі встановлюється органом досудового розслідування.

Сторона обвинувачення вказує, що 01.08.2024 року ОСОБА_7 затриманий в порядку 208 КПК України, 01.08.2024 року ОСОБА_7 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1 КК України, тобто у перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період та ч. 2 ст. 194 КК України, тобто умисному знищенні чужого майна, вчинене шляхом підпалу.

Як вказує сторона обвинувачення наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами, як окремо, так і усіма у сукупності, а саме: оглядами місця події від 01.08.2024; допитами свідків від 01.08.2024; протоколом затримання в порядку ст. 208 КПК України від 01.08.2024; та іншими доказами, які маються в матеріалах кримінального провадження.

Сторона обвинувачення зазначає, що в ході досудового слідства встановлена наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

У судовому засіданні сторона обвинувачення підтримала подане клопотання, просила про його задоволення.

Підозрюваний ОСОБА_7 та його захисник - адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання сторони обвинувачення, посилаючись на недоведеність стороною обвинувачення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та просили застосовувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Клопотань в порядку ст. 206 КПК України до слідчого судді не надійшло.

Слідчий суддя, вислухавши доводи сторін кримінального провадження та дослідивши надані докази, встановив, що ВП №2 ХРУП №1 ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001065 від 01.08.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Підозрюваний ОСОБА_7 фактично був затриманий 01.08.2024 року о 02-31 год. в порядку ст. 208 КПК України та доставлений в приміщення суду в межах 60 годин.

01.08.2024 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 194 КК України, тобто умисному знищенні чужого майна, вчинене шляхом підпалу та ч. 1 ст. 114-1 КК України, тобто перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період.

Надані стороною обвинувачення докази свідчать про обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 194 та ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частина 5статті 9 КПК).

У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

«Обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волох проти України»).

При цьому факти що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.

Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий - що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.

Крім цього, у рішенні ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року суд зазначив, що «питання про те, що арешт та бо тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити неможна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88від 23жовтня 1994року «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Слідчий суддя також вважає встановленим існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість підозрюваного ОСОБА_7 переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд враховує, що судовий розгляд у цьому кримінальному провадженні не розпочато, свідки не допитані, а тому існує певна ймовірність того, що підозрюваний може незаконно впливати на свідків з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень, може вдатися до відповідних дій щодо переховування від суду.

Всі інші питання - фактичні обставини кримінального провадження, питання винуватості чи не винуватості в скоєнні кримінальних правопорушень, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - судового провадження під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції. Встановлення того, вчинила чи не вчинила особа кримінальне правопорушення, є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід, що обирається.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків.

Так, при розгляді даного клопотання слідчим суддею встановлено, що підозрюваний ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, не працевлаштований, із середньо-технічною освітою, не одружений, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Отже, враховуючи існування зазначених ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_7 кримінальних правопорушень; тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання його винним у вчиненні кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він підозрюється, враховуючи, що дії ОСОБА_7 , за вчинення яких йому повідомлено про підозру, носять характер тяжких кримінальних правопорушень проти основ національної безпеки України та у сфері власності, застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим, а тому слідчий суддя обирає для нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На підставі абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, те що ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення в тому числі проти основ національної безпеки України за ч.1 ст. 114-1 КК України, не визначає розмір застави у вказаному кримінальному провадженні.

Таким чином клопотання сторони обвинувачення підлягає задоволенню, у клопотання сторони захисту слід відмовити.

Керуючись ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 211, 372, 395 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання підозрюваного та його захисника відмовити.

Клопотання слідчого СВ ВП №2 ХРУП №1 ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Слобідської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 , задовольнити.

Застосувати щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) днів, до 29 вересня 2024 року включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в той же строк, але з моменту вручення йому копії цієї ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали проголошено 06.08.2024 року о 09-15 год.

Cуддя- ОСОБА_1