Справа № 752/7413/24 Слідчий суддя ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/824/3268/24 Доповідач ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

30 липня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу особи, яка подала клопотання ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 9 квітня 2024 року,

ВСТАНОВИЛА:

Даною ухвалою слідчого судді заяву (клопотання) ОСОБА_6 від 08.04.2024 про накладення арешту повернуто заявнику.

Слідчий суддя вказав, що заява ОСОБА_6 не відповідає вимогам ч. ч. 2,3 ст. 171 КПК України, оскільки останній у заяві не вказав, що він звертається до суду з вимогою про арешт майна з метою забезпечення цивільного позову, як цивільний позивач та не вказав відомості щодо конкретного кримінального провадження, в рамках якого він звертається до суду з такими вимогами. Отже, суд вважає недоцільним застосування положень ч. 3 ст. 172 КПК України, оскільки ОСОБА_6 не є суб`єктом права відповідно до вимог ч. 1 ст. 171 КПК України на звернення до Голосіївського районного суду м. Києва з клопотанням про арешт майна.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді. Вказує, що поспішаючи не мав можливості надати до суду номер справи за якою слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва зобов`язав слідчого внести відомості до ЄРДР за його заявою.

ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, про день та час судового засідання, повідомлений належним чином, а тому враховуючи положення ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у його відсутність.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Зазначених вимог закону судом першої інстанції дотримано в повному обсязі.

Так, згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Згідно ч. 3 ст. 171 КПК України у клопотанні цивільного позивача у кримінальному провадженні про арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, третіх осіб для відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, повинно бути зазначено: 1) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір позовних вимог; 2) докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, 8 квітня 2024 року до Голосіївського районного суду міста Києва на електрону адресу суду надійшла заява ОСОБА_6 про накладання арешту на майно державного та приватного виконавців, приватного нотаріуса та державного банку з метою забезпечення виконання судового рішення у провадженні, яке здійснюється Маловиськівським районним судом Кіровоградської області за його скаргою на дії державного виконавця.

Вирішуючи питання про арешт майна, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_6 не є суб`єктом права відповідно до вимог ч. 1 ст. 171 КПК України на звернення до Голосіївського районного суду м. Києва з клопотанням про арешт майна.

Висновки слідчого судді місцевого суду повністю узгоджуються з ч. ч. 1, 3 ст. 171 КПК України, оскільки ОСОБА_6 не зазначено свій процесуальний статус у кримінальному провадженні, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір позовних вимог, докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.

Таким чином, колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді про необхідність повернення клопотання ОСОБА_6 в порядку ч. 3 ст. 304 КПК України ґрунтується на вимогах закону, а тому доводи апеляційної скарги, за яких апелянт просить скасувати ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 9 квітня 2024 року є непереконливими.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та вмотивованою, у зв`язку із чим залишає її без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 9 квітня 2024 року, якою заяву (клопотання) ОСОБА_6 від 8 квітня 2024 про накладення арешту повернуто заявнику - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Суддя: Суддя: