Справа №949/1802/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2024 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Дубровиця кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000128 по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та фактично проживаючого в АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, неодруженого, освіти середньої, раніше несудимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 240-1 КК України,

в с т а н о в и в:

Згідно з обвинувальним актом, 02 квітня 2024 року в ранкову пору, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_5 , за попередньою змовою в групі з невстановленими особами в лісовому масиві, поблизу с. Переброди, Сарненського району, Рівненської області, порушуючи вимоги ст. 19 Кодексу України про надра, самовільно, без отримання спеціального дозволу на користування надрами, без акту, що засвідчує гірничий відвід, без оформлення в установленому порядку документів, що посвідчують право на земельну ділянку, за допомогою мотопомпи кустарного виробництва, обладнаної двигуном внутрішнього згорання і призначеної для подачі води під тиском та обладнання до неї, шляхом гідророзмиву ґрунту, здійснив видобуток каміння бурштину, який відповідно до Закону України «Про державне регулювання видобутку, виробництва і використання дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння та контроль за операціями з ними» від 18.11.1997 року та постанови Кабінету Міністрів України № 827 від 12.12.1994 року «Про затвердження переліку корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення», відноситься до корисних копалин загальнодержавного значення та являється дорогоцінним камінням органогенного утворення.

Так, в зазначений проміжок часу ОСОБА_6 незаконно видобув 0,90119 кг каміння, яке відповідно до висновку гемологічної експертизи відноситься до бурштину у сировині, вартістю 16613,58 гривень, після чого приблизно о 10 год. 02 квітня 2024 року його злочинна діяльність була виявлена та припинена працівниками правоохоронних органів.

Вказані дії органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 240-1 КК України, як незаконний видобуток бурштину вчинений за попередньою змовою групою осіб.

На підготовчому засіданні прокурором було подано укладену угоду про визнання винуватості від 27 вересня 2024 року між обвинуваченим ОСОБА_5 та прокурором Дубровицького відділу Сарненської окружної прокуратури ОСОБА_3 .

Згідно з даною угодою, підозрюваний ОСОБА_5 та прокурор ОСОБА_3 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 240-1 КК України.

Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_6 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме у вигляді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 51000 гривень.

Крім того, сторонами досягнуто згоди щодо долі речових доказів у кримінальному провадженні, а саме: автомобіль марки «УАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1 мотопомпу кустарного виробництва на базі двигуна марки «Mercedes», 4 пожежні рукави діаметром 150 мм та довжиною 20 м, 1 пожежний рукав діаметром 100 мм та довжиною 20 м та 1 пожежний рукав діаметром 77 мм та довжиною 20 м, каміння бурштину вагою 0,90119 кг, яке упаковане в спеціальний пакет Експертної служби №3115955 - спецконфіскувати, а мобільний телефон марки «Іphone XS» - повернути власнику.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно положень п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим.

Відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

У судовому засіданні прокурор зазначив, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, не заперечував проти затвердження угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_5 просили затвердити укладену угоду про визнання винуватості і призначити узгоджену в ній міру покарання. При цьому обвинувачений пояснив, що він цілком розуміє характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, а також наслідки невиконання угоди. При цьому вказав, що угода була укладена добровільно, без будь-якого примусу та погроз.

Заслухавши сторони кримінального провадження, які просили затвердити угоду про визнання винуватості, перевіривши її на відповідність вимогам КПК України, суд встановив, що угода про визнання винуватості укладена у кримінальному провадженні щодо злочину, яким майнової шкоди не завдано, умови угоди не суперечать встановленим вимогам; узгоджені сторонами вид та міра покарання відповідають загальним засадам призначення покарання, визначеним ст. 65 КК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 240-1 КК України, яке згідно ст. 12 КК України є нетяжким злочином санкцією якої передбачене покарання у виді штрафу від трьох тисяч до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеження волі на строк від двох до трьох років, або позбавлення волі на той самий строк.

При цьому судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє права, визначені йому п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК україни, характер обвинувачення, вид та міру покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

У судовому засіданні достовірно встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні погодився на призначення узгодженої ним та прокурором міри та виду покарання. Характер взятих обвинуваченим на себе за угодою зобов`язань свідчить про можливість їх виконання.

Також прокурором у судовому засіданні було заявлено клопотання про вирішення понесених процесуальних витрат у відповідності до ст. 124 КПК України, зокрема витрат на залучення експертів в сумі 3029,12 гривень.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_5 проти заявленого клопотання не заперечили та підтвердили готовність відшкодувати понесені витрати.

Підстав для відмови в затвердженні угоди, судом не встановлено.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором Дубровицького відділу Сарненської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 та призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 не обирався.

Питання про речові докази та розподіл процесуальних витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.ст. 100, 124 КПК України.

Одночасно, суд вважає за необхідне застосувати у кримінальному провадженні спеціальну конфіскацію.

Відповідно до ч. 1 ст. 96-1 КК України, спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного злочину або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно п. 1, 3 ч. 1 ст. 96-2 КК України, спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно: одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна; були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави.

Враховуючи, що санкція інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 240-1 КК України передбачає покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд вважає за необхідне відповідно до ст.ст. 96-1, 96-2 КК України застосувати до обвинуваченого заходи кримінально-правового характеру у вигляді спеціальної конфіскації майна пристосованого та використаного як засоби та знаряддя вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 468, 471, 473-476 КПК України суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду від 27 вересня 2024 року про визнання винуватості між обвинуваченим ОСОБА_5 та прокурором Дубровицького відділу Сарненської окружної прокуратури ОСОБА_3 ..

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 240-1 КК України, за якою призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 27 вересня 2024 року покарання у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 51000 гривень (п`ятдесят одна тисяча гривень).

(Реквізити для сплати штрафу: отримувач коштів - ГУК у Рівн.обл./Дубров.міс.тг/24060300; код ЄДРПОУ - 38012494; Банк одержувача - Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача UA0017511; код класифікації доходів бюджету: 24060300)

Скасувати арешт, накладений на майно на підставі ухвали слідчого судді Дубровицького районного суду Рівненської області від 01 травня 2024 року.

Речові докази:

- автомобіль марки «УАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1 мотопомпу кустарного виробництва на базі двигуна марки «Mercedes», 4 пожежні рукави діаметром 150 мм та довжиною 20 м, 1 пожежний рукав діаметром 100 мм та довжиною 20 м та 1 пожежний рукав діаметром 77 мм та довжиною 20 м, які зберігаються в складському приміщенні, за адресою: АДРЕСА_2 , та каміння бурштину вагою 0,90119 кг, яке упаковане в спеціальний пакет Експертної служби №3115955 та знаходиться в кімнаті зберігання речових доказів ВП №1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області за адресою: м. Дубровиця вул. Воробинська, 25а Сарненського району На підставі ст.ст. 96-1, 96-2 КК України в порядку спеціальної конфіскації конфіскувати у власність держави.

- мобільний телефон марки «Іphone XS» - повернути власнику ОСОБА_5 .

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта з проведення судової гемологічної експертизи №СЕ-19/106-24/8232-ФХГД в розмірі 3029,12 грн. (три тисячі двадцять дев`ять гривень дванадцять копійок).

Роз`яснити ОСОБА_5 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Вирок може бути оскаржений до Рівненського апеляційного суду через Дубровицький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: підпис.

Згідно з оригіналом.

Суддя Дубровицького

районного суду: ОСОБА_1