Дата документу 19.11.2024
Справа № 334/6368/19
Провадження № 1-кп/334/216/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2024 року м. Запоріжжя

Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя кримінальне провадження №0001470 від 25.04.2019 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, який має вищу освіту, офіційно непрацевлаштованого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше несудимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

установив:

25.04.2019. приблизно о 10 годині 00 хвилин, водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «RENAULT RAPID» реєстраційний номер НОМЕР_1 . здійснював рух заднім ходом, поблизу будинку АДРЕСА_2 , рухаючись по зеленій зоні у напрямку від проїзної частини вул. Дніпровські пороги, в напрямку вул. Бородінська в м. Запоріжжі.

В цей же час, поблизу будинку АДРЕСА_2 , рухаючись по тротуару у напрямку зліва на право за ходом руху автомобіля, позаду нього, йшла пішохід ОСОБА_6 .

Водій ОСОБА_4 , діючи в порушення вимог п. 10.9 Правил дорожнього руху України, де вказано: «під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб», не переконався в безпеці своїх дій, не звернувся за допомогою до інших осіб, які могли б своїми діями запобігти створенню перешкод для руху іншим учасникам, здійснюючи рух заднім ходом, допустив наїзд задньою частиною кузова керованого ним транспортного засобу на пішохода ОСОБА_6 .

В результаті дорожньо-транспортної пригоди, згідно висновку судово-медичної експертизи № 1589 від 16.06.2019, пішоходу ОСОБА_6 , були спричинені тілесні ушкодження, що спричинили її смерть, а саме: «тупа травма лівої нижньої кінцівки з переломом шийки лівої стегнової кістки приведших до флеботромбозу глибоких вен лівої нижньої кінцівки та вен малого тазу з розвитком тромбоемболїї легеневої артерії. Крововилив в м`які тканини лівого стегна, закритий перелом шийки лівої стегнової кістки утворилися від дії тупого предмету з переважною травмуючою поверхнею в ділянку верхньої треті лівого стегна. Дане ушкодження має причинний та прямий зв`язок з настанням смерті, утворилось незадовго до надходження в стаціонар, та має ознаки ТЯЖКОГО тілесного ушкодження. Закритий перелом лівої променевої кістки в ділянці променево-зап`ясткового суглобу утворився від дії тупого предмету переважно травмуючою поверхнею в ділянку лівої долоні. Дане ушкодження має ознаки тілесного ушкодження СЕРЕДНЬОГО ступеню тяжкості, в прямому причинному зв`язку з настанням смерті не перебуває та утворилося незадовго до надходження в стаціонар.

Згідно висновку судової автотехнічної експертизи № 9-494 від 27.08.2019 в даній дорожньо-транспортній ситуації, дії водія автомобілю «RENAULT RAPID», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_4 , не відповідали вимогам п. 10.9 Правил дорожнього руху України, що знаходиться у причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди. Водій ОСОБА_4 , мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода, шляхом виконання вимог п. 10.9 Правил дорожнього руху України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в кримінальному правопорушенні, яке йому інкримінують, не визнав, та пояснив, що вдень у ранці навесні 2020 року, точну дату та час не пам`ятає, він приїхав на автомобілі «RENAULT RAPID» на Правий берег та привіз товар для торгівлі на стихійному ринку. Свідок Перепелиця, яка повинна була здійснювати торгівлю, вже була там та обирала місце для торгівлі. Після того, як вона обрала місце вона махнула ОСОБА_4 рукою аби той під`їжджав на автомобілі до нього. ОСОБА_4 сказав, що конкретної вказівки Перепилиці аби вона керувала заїздом автомобілю не давав, проте сподівався на це, адже раніше вона вже допомагала йому при заїзді у подібних ситуаціях. Після початку руху він почув крик «Стій!», зупинивши автомобіль, він вийшов з нього та побачив жінку, яка лежала на землі на лівому боці. Жодного удару чи хлопку об автомобіль ОСОБА_4 не чув, він почув лише викрик «стій». Він викликав швидку допомогу, а автомобіль прибрав з міста зіткнення. Згодом приїхав син потерпілої. Швидка забрала жінку в лікарню, тому він також поїхав в лікарню, та там надавав кошти сину потерпілої. Згодом в лікарню поліція приїхала, він разом з батьком та адвокатом був присутній при огляді автомобіля та місця дорожньо-транспортної пригоди. Потерпілому він надавав матеріальну допомогу приблизно у сумі 2000 доларів США.

Свою вину в інкримінованому злочині він не визнає, оскільки не відчув удару об машину і не бачив потерпілої, а тому сумнівається, що вона впала через наїзд автомобілю на неї.

Захисник ОСОБА_5 у промові під час судових дебатів зазначив, що матеріалами справи не доведено самого факту ДТП, оскільки жоден зі свідків не бачив самого моменту удару, відповідно до висновків експертизи на тілі потерпілої відсутні морфологічні ознаки дії зовнішньої сили, яка б могла викликати падіння, а тому не виключені обставини за яких потерпіла могла саме впасти з висоти власного зросту. Крім того, захисник наголосив і на тому, що матеріалами справи не доведений причино-наслідковий зв`язок між дорожньо-транспортною пригодою та смертю потерпілої, адже травми, які були у неї зафіксовані не були тяжкими, натомість її стан значно погіршився вже у лікарні і сталось це через неналежне лікування, що, у тому числі, зафіксовано у висновку експерта. З урахуванням наведеного, просив суд виправдати обвинуваченого.

Не зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_4 вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав частково, його винуватість у скоєному злочині, передбаченого ч.2 ст.286 КК України підтверджується дослідженими в ході судового розгляду доказами, а саме:

- поясненнями потерпілого ОСОБА_7 який в судовому засіданні пояснив, що йому зателефонувала дружина та повідомила, що його матір збив автомобіль. Коли він під`їхав на зеленій зоні, лежала мати, також тут знаходилася його дружина та ОСОБА_4 , який просив не викликати поліцію, він оплатить все лікування. Коли приїхала швидка допомога, вони забрала матір в лікарню та повідомили про це в поліцію. В лікарні матері робили операцію, а ОСОБА_4 повезли на проходження медичного огляду, однак він від огляду відмовився. Йому відомо, що його мати йшла по пішохідній доріжці на пішохідний перехід, а обвинувачений їхав по зеленій зоні заднім ходом. В подальшому, обвинувачений та його батько надали допомогу на лікування матері 1600-1800 грн., а після її смерті сплатили 1 300 доларів та 12 000 грн.,

- показами свідка ОСОБА_8 , який пояснив, що ОСОБА_4 неофіційно працював на нього та розвозив товари на «точках продажу», для чого свідок надав ОСОБА_4 автомобіль «Renault Rapid». ОСОБА_4 , як працівником ОСОБА_8 був дуже задоволений, оскільки обвинувачений зарекомендував себе, як ввічливий та надійний водій. У квітні 2019 року ОСОБА_9 зателефонував йому і сказав, що трапилось «щось страшне - він збив людину», на запитання свідка «чи був удар?», ОСОБА_4 відповів, що не чув його. Після дзвінка ОСОБА_8 поїхав до лікарні де зустрівся із ОСОБА_4 та вони разом зустріли сина потерпілої і запропонували йому допомогу (близько 15 тисяч гривень), але останній відмовився від цього. Свідок вказав на те, що автомобіль був у технічно справному стані, сам момент ДТП свідок не бачив;

- показами свідка ОСОБА_10 , яка в судовому засіданні пояснила, що в той день вона торгувала на стихійному ринку біля «АТБ» по вулиці Толока, погода була сонячна, була страсна п`ятниця. Побачила, що по зеленій зоні іде білий автомобіль «фургончик», а по пішохідній доріжці (по головному тротуару у напрямку світлофора) іде жінка. Коли автомобіль рухався, водію всі кричали куди ти їдеш. Автомобіль їхав заднім ходом та задньою частиною штовхнув жінку, яка упала на землю. Свідок стверджує, що бачила момент наїзду автомобілю на жінку-пішохода, удар прийшовся у правий бік жінки, після удару вона впала на бік. Точну частину тіла в яку прийшовся удар свідок сказати не змогла. Після удару водій підійшов до жінки та намагався її підняти. Вона знаходилась у метрах 20-30 від місця зіткнення, а може 50 метрів. При цьому автомобіль рухався заднім ходом у напрямку, де стояла свідок. Люди стали кричати визивайте швидку допомогу та поліцію, хто викликав швидку їй не відомо.

- показами свідка ОСОБА_11 , які досліджені судом в порядку, передбаченому ч. 11 ст. 615 КПК України, який пояснив, що в 2019 році в ранці десь о 10 год. він стояв та торгував недалеко до АТБ на вул. Професора Толока біля стоянки АТБ. Бачив, що по пішохідній доріжці в сторону світлофору йшла жінка близько 60 років, яка нешвидко йшла, в цей час білий автомобіль пікап почав рух та рухався заднім ходом по зеленій зоні. Свідок стояв лівою стороною до «АТБ», автомобіль-пікап проїхав зі швидкістю не менше 20 км/год по тротуару між свідком та «бігбордом», а сам свідок продовжив дивитись на нього. В подальшому, свідок побачив жінку, яка рухалась по доріжці, а потім її крик, після автомобіль зупинився, водій вискочив та хотів надати жінці допомогу. В яку частину тіла прийшовся удар свідок не бачив, проте бачив, що жінка впала на лівий бік. У жінки була поломана рука. Свідок вказав, що від місця де він перебував до місця зіткнення приблизно було метрів 15. Також свідок вказав на те, що раніше вже бачив автомобіль і водія, адже він підвозив товар до точки торгівлі. Щоб хтось допомагав водію здавати заднім ходом він не бачив.

- показами свідка ОСОБА_12 , які досліджені судом в порядку, передбаченому ч. 11 ст. 615 КПК України, яка пояснила, що в той день була сонячна погода, жінка йшла в сторону світлофору по пішохідній доріжці, яка проходить через «зелену зону», у цей час на тротуар заїхав білий автомобіль, який рухався заднім ходом. Свідок бачила момент удару: автомобіль-пікап вдарив жінку задніми дверима у праву сторону, від удару жінка впала. Був глухий удар, жінка лежала на землі та у неї була вивернута рука і нога. Від бордюру до місця зіткнення десь приблизно 15 метрів. Водій був дуже переляканий, хотів допомогти. Швидка допомога приїхала приблизно через 10 хвилин;

- показами свідка ОСОБА_13 , які досліджені судом в порядку, передбаченому ч. 11 ст. 615 КПК України, яка пояснила, що вона приїхала на ІНФОРМАЦІЯ_2 , в район магазину «АТБ», де знаходився стихійний ринок, для торгівлі. Вона працювала не офіційно продавцем у Діми, товар повинен був привезти ОСОБА_14 . Вона поспілкувалася з продавцями, де саме можна стати торгувати. Приїхав ОСОБА_14 на білому автомобілі пікап, та вони вирішили стати торгувати на зелену зону, де був стихійний ринок. Вона йому махнула рукою і ОСОБА_14 почав заїжджати до неї, це було десь за метрів 50 чи 100. Якою стороною ОСОБА_14 заїхав на зелену зону вона не пам`ятає. Рядом стояла інший продавець, з якою вона стала сперечатися, тому не дивилася, як він заїжджає. Потім вона побачила, що бігає ОСОБА_14 , а рядом лежить жінка. Жінці було приблизно років 60-65, з нею був пакет та сумка, вона сильно стогнала. ОСОБА_14 пропонував жінці підвезти до лікарні і казав їй, що він її не бачив. Викликали швидку допомогу. Коли жінку забрала швидка, вона поїхала до дому.

- протоколом огляду транспортного засобу від 25.04.2019 року, відповідно до якого оглянуто автомобіль «RENО» реєстраційний номер НОМЕР_1 , в кузові білого кольору та фото таблицями до нього. При зовнішньому огляді будь-яких механічних пошкоджень окрім розбитого показчика «стоп» заднього лівого не виявлено. Задні двері закриті на навісний замок. На задній частині кузова автомобіля наявні потертості пилового нашарування,

- протоколом огляду транспортного засобу від 03.07.2024 року із додатками у якому зафіксований огляд задньої частини автомобілю «Reno», реєстраційний номер НОМЕР_1 . В ході огляду зафіксовано пошкодження заднього лівого «фонаря», інших пошкоджень задньої частини не зафіксовано;

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 01.05.2019 року у м. Запоріжжя, від вул. Дніпровські пороги в напрямку вул. Бородінська ділянка зеленої зони (газон) із пішохідними доріжками (алеями), розташована біля буд. АДРЕСА_2 та даними схеми до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 01.05.2019,

- постановою про визнання речовим доказом від 25.04.2019 року відповідно до якої автомобіль «RENAULT RAPID» реєстраційний номер НОМЕР_1 визнано речовим доказом та переданий на зберігання на майданчик тимчасового тримання транспортних засобів Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області,

- висновком судово-медичної експертизи №1589 від 16.06.2019 трупа ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідно до якого «смерть ОСОБА_6 настала від тупої травми лівої нижньої кінцівки з переломом шийки лівої стегнової кістки приведших до флеботромбозу глибоких вен лівої нижньої кінцівки та вен малого тазу з розвитком тромбоемболії легеневої артерії.

Крововилив в м`які тканини лівого стегна, закритий перелом шийки лівої стегнової кістки утворилися від дії тупого предмету з переважною травмуючою поверхнею в ділянку верхньої треті лівого стегна.

Дане ушкодження має причинний та прямий зв`язок з настанням смерті, утворилось незадовго до надходження в стаціонар, та має ознаки ТЯЖКОГО тілесного ушкодження.

Закритий перелом лівої променевої кістки в ділянці променево-зап`ясткового суглобу утворився від дії тупого предмету з переважною травмуючою поверхнею в ділянку лівої долоні.

Дане ушкодження має ознаки тілесного ушкодження СЕРЕДНЬОГО ступеню важкості, в прямому причинному зв`язку з настанням смерті не перебуває та утворилось незадовго до надходження в стаціонар.

Не виключено утворення всіх вищезазначених ушкоджень під час дорожньо-транспортної пригоди в результаті удару рухаючимся транспортним засобом в ділянку лівої зовнішньої поверхні лівого стегна та в ділянку лівої долоні.

При судово-імунологічному дослідженні відомо, що рідка кров трупа ОСОБА_6 , 1950 р.н., відноситься до групи 0 з ізогемаглютинінами акти-А та анти-В за ізосерологічною системою АВ0.

По даним медичної документації при надходженні до стаціонару в крові алкоголю та психотропних та наркотичних засобів не виявлено.

У медичній картці стаціонарного хворого вказано, що смерть ОСОБА_6 настала ІНФОРМАЦІЯ_4 у 17:20 г. Характер та ступінь розвитку трупних явищ не заперечують вказаному часі.»;

- протоколом додаткового огляду місця події від 23.08.2019 року з метою з`ясування та уточнення обставин ДТП, що мала місце 25.04.2019 року, за участю водія ОСОБА_4 та адвоката ОСОБА_15 та даними схеми до додаткового огляду місця події від 23.08.2019 фототаблицями до нього;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 20.08.2019 року за участю свідка ОСОБА_16 та даними схеми до протоколу слідчого експерименту та фото таблицями до нього, в ході якого свідок вказала, що безпосередньо моменту ДТП вона не бачила, а лише чула звук характерний для ДТП після чого побачила автомобіль та жінку, яка лежала на тротуарі біля задньої частини автомобілю;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 20.08.2019 року за участю свідка ОСОБА_12 та даними схеми до протоколу слідчого експерименту та фото таблицями до нього, в ході якого свідок вказала, що наїзд на пішохода відбувся навпроти її кіоску, при цьому пішохід йшла неквапливо, а автомобіль рухався заднім ходом зі швидкістю близько 10 км/год, наїзд на пішохода відбувся задньою, ближче центральною частиною кузова автомобіля, від поштовху пішохід впала на лівий бік вже за межами доріжки;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 24.08.2019 року за участю свідка ОСОБА_10 та даними схеми до протоколу слідчого експерименту та фото таблицями до нього, в ході якого свідок вказала місце падіння пішохода та зазначила приблизну швидкість її руху;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 20.08.2019 року за участю свідка ОСОБА_17 та даними схеми до протоколу слідчого експерименту та фото таблицями до нього, в ході якого свідок вказала, що події наїзду автомобілю на пішохода вона безпосередньо не бачила, а бачила лише автомобіль, що стоїть та біля його задньої частини лежачу на землі жінку;

- висновком судової інженерно-транспортної експертизи №9-230 від 25.05.2019 проведеної за експертною спеціальністю «Дослідження технічного стану транспортних засобів», відповідно до якого на момент експертного огляду та дослідження рульове керування, робоча гальмова система та ходова частина автомобіля Renault Rapid реєстраційний номер НОМЕР_1 знаходились у працездатному стані.

- висновком судової інженерно-транспортної експертизи №9-494 від 27.08.2019 проведеної за експертною спеціальністю «Дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод», відповідно до якого Водій ОСОБА_4 для забезпечення безпеки дорожнього руху повинен був діяти відповідно вимогам п. 10.9 Правил дорожнього руху України.

Дії водія ОСОБА_4 не відповідали вимогам п. 10.9 Правил дорожнього руху України, що знаходиться в причинному зв`язку з подією даної дорожньо-транспортної пригоди.

Водій ОСОБА_4 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_6 шляхом виконання вимог п. 10.9 Правил дорожнього руху України.

- висновком експерта №474/к від 22.03.2023 року, відповідно до висновків якої:

«1. Заданими судово-медичної експертизи (Висновок експерта №1589 від 16.06.2019р.) на трупі ОСОБА_6 зафіксовані наступні тілесні ушкодження:

1.1. закритий внутрішньо-суглобовий перелом шийки лівої стегнової кістки з синцем і крововиливом у м`які тканини по зовнішній поверхні у верхній третині стегна, загальними розмірами 20x15см;

1.2. закритий внутрішньо-суглобовий перелом нижнього метаепіфізу лівої променевої кістки з ушкодженням зв`язок променево-зап`ясткового суглобу (т.з. «перелом променя в типовому місці»).

Дані ушкодження виникли від дії тупих предметів в ділянки зовнішньої поверхні верхньої третини лівого стегна і лівої долоні.

2. Так звані «переломи променя в типовому місці» найчастіше виникають при падінні на відведену витягнуту руку при тильному згинанні кисті з висоти власного зросту.

Враховуючи однобічність обох ушкоджень, можливість їх виникнення під час падіння потерпілої на площині на лівий бік не виключається. Морфологічні ознаки дії зовнішньої сили, яка б могла викликати падіння, при експертизі трупа не зафіксовані.

За умови спричинення ушкоджень при падінні, послідовність їх виникнення, імовірно, наступна: спочатку - в ділянці лівої руки, а потім - лівої ноги.

3. У висновку експерта судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_6 не наведені дані стосовно відстані ушкоджень від подошвової поверхні стоп.

4. Виявлене у потерпілої ушкодження лівого стегна в момент заподіяння не мало ознак небезпеки для життя та набуло їх через проміжок часу внаслідок виникнення закономірних ускладнень у вигляді тромбозу глибоких вен стегна і тазу та тромбоемболїї легеневої артерії.

В зв`язку з тим, що дані ускладнення перебувають з переломом стегна у прямому причинно-наслідковому зв`язку, дане ушкодження кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження (п.п.2.1.1.а, 2.1.2., 2.1.3.0.).

5. Тромбофлебіт - це захворювання, при якому спочатку за різних причин виникає запалення стінки вени, а до нього приєднується вторинний її тромбоз. Флеботромбоз - це тромбоз венозної судини, стінка якої не має запальних змін.

Диференціювання їх проводиться за клінічними і морфологічними ознаками. В даному випадку ні клінічних (у тому числі при ультразвуковій доплерографії судин нижніх кінцівок) ні морфологічних (при судово-гістологічному дослідженні №1061 від 29.05.2019р.) ознак запалення венозної стінки встановлено не було. Це надало можливість розцінити стан, що виник, як флеботромбоз.

6. У Медичній карті стаціонарного хворого КУ «МКЛЕ та ШМД» ЗМР №6524 у ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3., зафіксовані наступні захворювання:

- гіпертонічна хвороба ІІст., 2ст.;

- дисциркуляторна енцефалопатія ІІст.;

- ІХС: дифузний кардіосклероз;

- ожиріння ІІст. (індекс маси тіла 35,9) аліментарно-конституційного генезу.

Захворювання, які пов`язані з порушенням згортання крові, на остеопороз,

тромбофлебіт, тощо, в зазначеному документі не наведені.

Медична карта стаціонарного хворого ОСОБА_6 , рентгенологічні знімки, комп`ютерні диски з записами досліджень тощо, які запитані листом від 05.04.2023р., надані не були.

7. З метою профілактики тромбоутворення хворій було призначено фленокс по 0,4 підшкірно 1 раз на добу з 25.04.19р. до 30.04.19р., що відповідає високій профілактичній дозі згідно до Клінічного протоколу «Профілактика тромботичних ускладнень в хірургії, ортопедії і травматології, акушерстві та гінекології», затвердженого наказом МОЗ України 15.06.2007р. №329. Механічні методи профілактики як доповнення до антикоагулянтної ' не застосовувалося.

Слід зазначити про відсутність у Листку лікарських призначень відмітки медичної сестри щодо введення фленоксу 29.04.2029р.

Враховуючи несприятливі наслідки у хворої ОСОБА_6 слід вважати профілактичні заходи, що застосовувалися у неї щодо тромбоутворення, недостатніми.

8. Відсутність описання тромбів у просвітах вен при гістологічному дослідженні секційного матеріалу від трупа ОСОБА_6 не надає можливості встановити стадію їх формування і час утворення. Провести повторне дослідження не є можливим через закінчення терміну зберігання гістологічного архівного матеріалу («Додаток до Правил проведення судово-медичних експертиз (досліджень) у відділеннях судово-медичної гістології бюро судово-медичної експертизи», затверджених Наказом... п.п.1.2.2., 1.2.3.).

9.Інформація щодо стану венозних судин нижніх кінцівок ОСОБА_6 отримана з оригіналу Медичної карти стаціонарного хворого (на паперовому носії). Будь-яких інших носіїв інформації за результатами проведення 29.04.2019р. ультразвукової доплерографії судин нижніх кінцівок на експертизу не надавалося.

- поясненнями судового експерта ОСОБА_18 , який у судовому засіданні пояснив, що медичний препарат «фленокс» призначається для профілактики тромоботичних утворень і скасовувати різко його прийом не рекомендується, проте експерт наголосив, що у журналі саме немає відмітки про прийом цього препарату, що свідчить лише про те, що немає такої відмітки і аж ніяк не є доказом того, що це препарат 29.04.2019 року не давали пацієнтці. Також експерт пояснив, що флеботромбоз, який розвився у ОСОБА_6 , є однозначно прямим наслідком отриманої нею травми.

- протоколом перевірки технічного стану транспортного засобу №00731-02703-19 від 29.03.2019 відповідно до якого транспортний засіб автомобіль Renault Rapid реєстраційний номер НОМЕР_1 після технічного контролю визнано технічно справним;

- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 25.04.2019 року, відповідно до якого ОСОБА_4 відмовився від медичного огляду;

Суд, дослідивши надані сторонами кримінального провадження докази за своїм внутрішнім переконанням, керуючись законом, оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості і достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов висновку, що в діях ОСОБА_4 є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Факт дорожньо-транспортної пригоди (наїзду задньою частиною автомобілю) на пішохода ОСОБА_6 підтверджується показами свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , які у суді засвідчили, що бачили момент удару. Їхні покази в частині механізму удару (центром задньої частини автомобілю у правий бік потерпілої), місця наїзду та обстановки є послідовними, співпадають між собою та узгоджуються із іншими обставинами справи. Також, покази вказаних свідків щодо місця та обстановки ДТП підтверджуються і протоколами слідчих експериментів, які були проведені за участі цих свідків.

Покази обвинуваченого про те, що він не чув удару, суд оцінює критично, ураховуючи той факт, що ОСОБА_4 інкримінується неумисний злочин, тобто такий що вчинений через його неуважність. Тому суд оцінює вказані покази самого обвинуваченого саме як частину цієї «неуважності», яка і призвела до наїзду на пішохода.

Також факт порушення ОСОБА_4 правил дорожнього руху підтверджується висновком судової інженерно-транспортної експертизи №9-494 від 27.08.2019 проведеної за експертною спеціальністю «Дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод».

Водночас, версія, висловлена захисником ОСОБА_5 , про те, що потерпіла ОСОБА_6 сама впала з висоти власного зросту не знайшла свого підтвердження у досліджених судом доказах, що з урахуванням кількості безпосередніх свідків події свідчить про її безпідставність.

Також суд відхиляє доводи захисника ОСОБА_5 про суттєве значення того, що свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_10 показали, що бачили, як автомобіль вдарив потерпілу задньою частиною кузова, однак при цьому не змогли докладно розповісти про механізм наїзду автомобіля на потерпілу, зокрема, в яку частину тіла прийшовся удар, як відбувалось падіння потерпілої на тротуар тощо, адже вони бачили сам факт удару у правий бік та падіння потерпілої на лівий бік, і в тому числі наслідки цього падіння («вивернута рука» тощо). В яку саме праву частину тіла потерпілої прийшовся удар не має суттєвого значення для справи, адже травми отримані вже внаслідок падіння від цього удару.

Щодо наявності причино-наслідкового зв`язку між наїздом автомобілю, яким керував ОСОБА_4 та смертю потерпілої ОСОБА_19 , то суд виходить із такого.

Потерпіла ОСОБА_19 після ДТП була доставлена до лікарні із попередніми діагнозами «закрытый перелом лучевой кости левого предплечья со смещением. Закрытый перелом шейки левой бедренной кости».

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №1589 від 16.06.2019 трупа ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , «смерть ОСОБА_6 настала від тупої травми лівої нижньої кінцівки з переломом шийки лівої стегнової кістки приведших до флеботромбозу глибоких вен лівої нижньої кінцівки та вен малого тазу з розвитком тромбоемболії легеневої артерії.»

Згідно із висновком, додатково призначеної судом експертизи №474/к від 22.03.2023 року: «Виявлене у потерпілої ушкодження лівого стегна в момент заподіяння не мало ознак небезпеки для життя та набуло їх через проміжок часу внаслідок виникнення закономірних ускладнень у вигляді тромбозу глибоких вен стегна і тазу та тромбоемболїї легеневої артерії.

В зв`язку з тим, що дані ускладнення перебувають з переломом стегна у прямому причинно-наслідковому зв`язку, дане ушкодження кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження (п.п.2.1.1.а, 2.1.2., 2.1.3.0.).

5. Тромбофлебіт - це захворювання, при якому спочатку за різних причин виникає запалення стінки вени, а до нього приєднується вторинний її тромбоз. Флеботромбоз - це тромбоз венозної судини, стінка якої не має запальних змін.

Диференціювання їх проводиться за клінічними і морфологічними ознаками. В даному випадку ні клінічних (у тому числі при ультразвуковій доплерографії судин нижніх кінцівок) ні морфологічних (при судово-гістологічному дослідженні №1061 від 29.05.2019р.) ознак запалення венозної стінки встановлено не було. Це надало можливість розцінити стан, що виник, як флеботромбоз.»

Тобто, «флеботромбозу глибоких вен лівої нижньої кінцівки та вен малого тазу з розвитком тромбоемболії легеневої артерії», які послугували безпосередньою причиною смерті не могли за будь-яких обставин виникнути у потерпілої ОСОБА_6 , якби не отримані нею травми, у тому числі перелом шийки лівої стегнової кістки.

Також допитаний у судовому засіданні експерт ОСОБА_18 пояснив, що ускладнень у вигляді тромбозу глибоких вен стегна і тазу та тромбоемболїї легеневої артерії, які послугували причиною смерті виникли та розвились виключно через отримані потерпілою переломи і перебувають у прямому зв`язку із її смертю. Ніякого лікування цих захворювань не знадобилось би потерпілій, якби не отримана нею травма.

Слід також наголосити і на тому, що за змістом висновку експертизи №474/к від 22.03.2023 розвиток ускладнень у вигляді тромбозу глибоких вен стегна і тазу та тромбоемболїї легеневої артерії є закономірним наслідком, отриманою потерпілою травмою, і вже за наслідком цих ускладнень травми потерпілої отримали характер тяжких.

Відтак, твердження захисника ОСОБА_5 про те, що до смерті потерпілої призвело неналежне лікування, а тому відсутній зв`язок між заподіяними травмами і смертю, не знайшли свого підтвердження у досліджених судом доказах.

При повторному розгляді неможливо усунути недоліки, які були виявлені в експертизі трупа №1589 від 16.06.2019, зокрема через об`єктивні причини відсутності об`єкту дослідження. Проте, за змістом приписів статті 84 КПК України висновок експерта є лише одним із процесуальних джерел доказування і має бути оцінений судом виключно у сукупності із іншими доказами.

За змістом висновку експерта №1589 від 16.06.2019 «Крововилив в м`які тканини лівого стегна, закритий перелом шийки лівої стегнової кістки утворилися від дії тупого предмету з переважною травмуючою поверхнею в ділянку верхньої треті лівого стегна.

Дане ушкодження має причинний та прямий зв`язок з настанням смерті, утворилось незадовго до надходження в стаціонар, та має ознаки ТЯЖКОГО тілесного ушкодження.

Закритий перелом лівої променевої кістки в ділянці променево-зап`ясткового суглобу утворився від дії тупого предмету з переважною травмуючою поверхнею в ділянку лівої долоні.

Дане ушкодження має ознаки тілесного ушкодження СЕРЕДНЬОГО ступеню важкості, в прямому причинному зв`язку з настанням смерті не перебуває та утворилось незадовго до надходження в стаціонар.

Не виключено утворення всіх вищезазначених ушкоджень під час дорожньо-транспортної пригоди в результаті удару рухаючимся транспортним засобом в ділянку лівої зовнішньої поверхні лівого стегна та в ділянку лівої долоні.»

Оцінюючи названий доказ, суд виходить з того, що експертом однозначно та чітко визначені травми, отримані ОСОБА_6 , їхній характер та наявність причино-наслідкового зв`язку між травмами, їхнім характером та смертю ОСОБА_6 . Водночас, твердження експерта про причини утворення ушкоджень мають характер оціночних суджень («не виключено»), відтак ці обставини мають підтверджені або ж спростовані іншими доказами, зібраними у справі.

Ураховуючи покази свідків стосовно того, що наїзд на ОСОБА_6 відбувся у її правий бік задньою центральною частиною автомобілю від якого остання впала на лівий бік та висновок експертизи №474/к від 22.03.2023 року, за змістом якого «Так звані «переломи променя в типовому місці» найчастіше виникають при падінні на відведену витягнуту руку при тильному згинанні кисті з висоти власного зросту.

Враховуючи однобічність обох ушкоджень, можливість їх виникнення під час падіння потерпілої на площині на лівий бік не виключається. Морфологічні ознаки дії зовнішньої сили, яка б могла викликати падіння, при експертизі трупа не зафіксовані.

За умови спричинення ушкоджень при падінні, послідовність їх виникнення, імовірно, наступна: спочатку - в ділянці лівої руки, а потім - лівої ноги.»., у сукупності, на переконання суду, в повній мірі підтверджують обставини викладені в обвинувальному акті.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Склад кримінального правопорушення являє собою абстрактну теоретичну конструкцію і включає чотири елементи: два об`єктивних (об`єкт, об`єктивну сторону) і два суб`єктивних (суб`єкт, суб`єктивну сторону). Кожен елемент включає певний набір обов`язкових і факультативних ознак, які дозволяють кваліфікувати діяння як злочин.

За змістом ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: у тому числі подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення і обов`язок доказування вказаних обставин, згідно до ч. 1 ст. 92 КПК України, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 у справі щодо відповідності Конституції України (конституційності) ст. 368-2 КК України зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Це означає, що суд може постановити обвинувальний вирок лише у разі, якщо надані докази спростовують всі розумні сумніви стосовно винуватості особи. Докази, які не витримують критерію щодо «поза розумним сумнівом» є підставою для виправдувального вироку.

Аналізуючи об`єктивно з`ясовані обставини, підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України, суд приходить до висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого злочину знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження та підтверджується поза розумним сумнівом комплексом достатньо переконливих, чітких, неспростовних і узгоджених між собою доказів.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч.2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до ст. 65 КК України, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, його наслідки, дані про особу обвинуваченого, відношення самого обвинуваченого до вчиненого, думку потерпілого, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України, скоєний ОСОБА_4 злочин за ч.2 ст.286 КК України відносяться до тяжкого злочину.

Відповідно до змісту ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

ОСОБА_4 раніше не судимий, вперше скоїв необережний злочин, має постійне місце проживання, одружений, на диспансерному обліку в психіатричному диспансері не перебуває, свою вину в вчиненні кримінального правопорушення визнав частково, надавав матеріальну допомогу потерпілому.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає добровільне відшкодування завданого збитку (виплата грошових коштів), намагання надати допомогу на потерпілій на місці (викликав «швидку» та пропонував сам підвезти до лікарні).

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

За змістом висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 18.02.2020 у справі № 440/2156/18, при призначенні покарання за ч. 2 ст. 286 КК України та за наявності більше ніж двох обставин, які його пом`якшують, виправлення засудженого можливе без позбавлення волі, проте в умовах здійснення контролю за його поведінкою.

Враховуючи особу обвинуваченого та обставини вчинення злочину, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства і щодо нього є підстави для застосування ст. 75 КК України, яка передбачає звільнення від відбування покарання з випробуванням, якщо обвинувачений протягом іспитового строку не вчинить нового злочину, виконає покладені на нього обов`язки відповідно до ст. 76 КК України. На думку суду саме призначене покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Суд, призначаючи додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, ураховує позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 17 серпня 2021 року у справі № 333/6785/19, за змістом якої призначення такого додаткового покарання, як позбавлення права керувати транспортними засобами, не є обмеженням права засудженого на працю.

Суд у своїй оцінці ступеня суспільної небезпеки конкретного злочину повинен виходити з оцінки, даної законодавцем розглянутому виду злочину, а встановлені законодавцем межі покарання повинні бути для суду тими рамками, за які він не вправі виходити, лише за окремими виключеннями. Саме покарання слугує тим ефективним засобом, за допомогою якого ліквідується конфлікт, який виникає між державою й особою, відновлюється нормальний стан існуючого правопорядку. На переконання суду порушення правил безпеки дорожнього руху ОСОБА_4 , яке призвело на таких тяжких наслідків, як смерть людини є вагомою підставою для призначення додаткового покарання, адже це сприятиме в першу чергу виправленню самого обвинуваченого.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 26.04.2019 року, накладено арешт на автомобіль «RENAULT RAPID» реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_20 , зазначений арешт транспортного засобу необхідно скасувати, відповідно до положень ч. 4 ст. 174 КПК України.

Процесуальні витрати на залучення експерта для проведення експертизи №9-230 від 28.05.2019 в розмірі 1884,12 гривень, №9-494 від 27.08.2019 у розмірі 1256,08 гривень, а всього 3140,2 грн. на підставі ч.2 ст.124 КПК України, підлягають стягненню з ОСОБА_4 на користь держави.

Потерпілим ОСОБА_7 пред`явлений до обвинуваченого ОСОБА_4 цивільний позов про відшкодування моральної шкоди у розмірі 500 000 грн., який обґрунтований тим, що втрата матері спричинила потерпілому значні моральні страждання.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або фізичної чиюридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК України. Якщо процесуальні правовідносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

При вирішенні цивільного позову суд зобов`язаний об`єктивно дослідити обставини справи, з`ясувати учасників та характер правовідносин, що склалися між ними, встановити розмір шкоди, заподіяної внаслідок вчинення злочину, а також визначити порядок її відшкодування.

Ураховуючи, що предметом позову потерпілого визначена лише сума моральної шкоди, суд вважає, що матеріали справи містять достатньо доказів для розгляду його по суті.

Частина перша статті 1167 ЦК України визначає загальні підстави відшкодування моральної шкоди: моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, котра її завдала, за наявності її вини у заподіянні такої шкоди.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи в результаті яких дій (бездіяльності) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

При цьому суд констатує, що загалом будь-які протиправні дії стосовно потерпілої особи можуть призвести до моральних страждань, а тим більше ті наслідком яких є смерть матері, тому якихось особливих чи спеціальних доказів, крім тих, що були досліджені судом, на підтвердження факту завдання моральної шкоди потерпілому не потребується.

Враховуючи те, що суд дійшов висновку про винність ОСОБА_4 , суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст. 368-371, 373-376, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки з позбавленням права керування транспортними засобами на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк на 3 (три) роки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації,

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання,

Контроль за поведінкою засудженого покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем його проживання.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_7 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , моральну шкоду у розмірі 500 00 (п`ятсот тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів в розмірі 3140 (три тисячі сто сорок) гривень 20 коп.

Скасувати арешт автомобіля «RENAULT RAPID», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_20 , накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 26.04.2019 року.

Речові докази: автомобіль «RENAULT RAPID», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_20 , та переданий на зберігання на майданчик тимчасового тримання транспортних засобів Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області передати за належністю.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти діб з дня його проголошення через Ленінський районний суд м. Запоріжжя.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1