УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2024 року м. Володимир

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Володимир-Волинського міського суду клопотання засудженого ОСОБА_4 про звільнення від призначеного покарання, у зв`язку із декриміналізацією вчиненого діяння,

встановив:

Засуджений ОСОБА_4 звернувся в суд з клопотанням про звільнення його від призначеного покарання, у зв`язку із декриміналізацією вчиненого діяння.

Клопотання обгрунтовує тим, що вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 05.07.2022 його засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX (далі Закон №3886-ІХ), який набрав чинності 09.08.2024, встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст.51 КпАП України.

Згідно з внесених змін до ст.51 КпАП України, дрібним викраденням чужого майна є викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Станом на 01.01.2022 неоподатковуваний мінімум доходів громадян становив 1240,50 гривень. Отже, 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян становив 2481 гривню.

Згідно з вироку суду він вчинив викрадення чужого майна, заподіявши майнову шкоду на суму 867 гривень.

Оскільки вартість викраденого майна не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а тому його дії кваліфікуються як дрібне викрадення чужого майна і відноситься до адміністративних правопорушень.

Просить звільнити його від призначеного покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 05.07.2022 на підставі Закону України № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року.

В судове засідання ОСОБА_4 подав заяву в якій просить розгляд клопотання проводити у його відсутності, оскільки проходить військову службу у Збройних Сила України, клопотання задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні просив клопотання задовольнити.

Заслухавши пояснення прокурора, дослідивши матеріали клопотання, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з п.13 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Судом встановлено, що вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 05.07.2022 ОСОБА_4 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі.

За загальним правилом, закріпленим у ч.2 ст.4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК України раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Відповідно до ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За змістом ч.1 ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Як зазначила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 13.01.2021 року по справі № 0306/7567/12, за загальним правилом, закріпленим у ч.2 ст.4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності.

Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX (далі Закон №3886-ІХ), який набрав чинності 09.08.2024, встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст.51 КпАП України.

Згідно з внесених змін до ст.51 КпАП України, дрібним викраденням чужого майна є викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, відповідно до вказаного Закону дрібної крадіжкою, за яку передбачене адміністративне стягнення, вважається крадіжка, яка не перевищує 2-х неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Підпунктом 169.1.1 статті 169 Податкового кодексу визначено, що податкова соціальна пільга (неподатковий мінімум доходу громадян) дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум для працездатної особи на 01.01.2019 року становив 1921 грн, тобто неоподаткований мінімум доходів громадян становить 960,50 грн на 2019 рік, а 2 неоподаткованих мінімумів (ч.2 ст.51 КпАП України) становить 1921 гривень.

Враховуючи зміст положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX, розмір збитків, необхідний для притягнення до кримінальної відповідальності за крадіжку, вчинену у 2019 році, становив 1921 гривень.

Тобто, з 09.08.2024 сума викраденого майна, яка не перевищує 2-х неоподаткованих мінімумів доходів громадян, є дрібною крадіжкою та особа повинна нести відповідальність за відповідною частиною ст.51 КпАП України.

З вироку суду встановлено, що ОСОБА_4 09.08.2019 вчинив викрадення чужого майна, заподіявши майнову шкоду на суму 867 гривень, що не перевищує 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян 1921 гривню.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Оскільки вартість таємно викраденого ОСОБА_4 майна становила 867 грн, тобто була меншою за розмір, з якого відповідно до Закону України №3886-ІХ настає кримінальна відповідальність, вчинене нею діяння на теперішній час не є кримінально караним, суд дійшов до висновку про задоволення клопотання та необхідність звільнення ОСОБА_4 від призначеного вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 05.07.2022 року покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України.

Керуючись ст. 370, 372, п. 13 ч. 1 ст. 537, ч. 2 ст. 539 КПК України, ст. 4, ч. 2 ст. 72, ч.1 ст.5, ч.2 ст.74 КК України, Законом України №3886-ІХ, суд,

постановив:

Клопотання задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від покарання призначеного вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 05.07.2022 року за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки 3 місяців, у зв`язку із усуненням караності діяння, за який він був засуджений (декриміналізацією), відповідно до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX . На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду

протягом 7 днів з дня її оголошення через Володимир-Волинський міський суд Волинської області.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий:/підпис/

Виготовлено з автоматизованої системи ддокументообігу суду.

Суддя ОСОБА_1