Провадження № 1-кс/554/9960/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2024 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Полтавській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000184 від 23 серпня 2024 року щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Уварівка АР Крим, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, не судимого

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111 (в редакції Закону № 2113-ІХ від 03 березня 2022 року), ч. 7 ст. 111-1 КК України,

в с т а н о в и в :

До провадження слідчого судді надійшло вищезазначене клопотання про застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, необхідність в чому обґрунтована наступним.

Слідчим відділом Управління Служби безпеки України у Полтавській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000184 від 23 серпня 2024 року за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Із змісту клопотання слідчого слідує, що в жовтні 2022 року, в невстановлені органом досудового розслідування день та час, громадянин України ОСОБА_5 , перебуваючи в м. Сімферополь АР Крим, діючи умисно, усвідомлюючи, що діє в умовах збройного конфлікту та введеного на території України воєнного стану, триваючої відкритої військової агресії РФ проти України, здійснення її збройними силами інтенсивних ракетно-бомбових ударів та артилерійських обстрілів по військовим та цивільним об`єктам на всій території України, окупації її територій, добровільно вступив до лав ЗС РФ, шляхом підписання контракту на проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 на боці РФ, з метою подальшої активної участі у військовій агресії проти України, тим самим вчинив державну зраду в формі переходу на бік ворога в період збройного конфлікту, вчиненого в умовах воєнного стану, та діяв на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України.

Крім того, під час досудового розслідування встановлено, що в період часу з жовтня 2022 року по 11 серпня 2024 року громадянин України ОСОБА_5 , перебуваючи на території РФ та тимчасово окупованих ЗС РФ територіях України в населених пунктах та їх околицях: АДРЕСА_2 , добровільно брав участь у складі збройного формування держави-агресора «3 батальйон 810 ОБрМП (в/ч НОМЕР_1 ) ЗС РФ».

В ході досудового розслідування кримінального провадження, 24 вересня 2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111 КК України (в редакції Закону № 2113-ІХ від 03.03.2022), як державна зрада, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, а саме перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, вчинений в умовах воєнного стану, та ч. 7 ст. 111-1 КК України, як добровільна участь громадянина України в незаконному збройному формуванні, створеному на тимчасово окупованій території, та в збройному формуванні держави-агресора.

Слідчий вказує, що обґрунтованість повідомленої ОСОБА_5 підозри підтверджується зібраними в ході досудового розслідуваннями доказами, зокрема: повідомленням про вчинення кримінального правопорушення; матеріалами, отриманими від оперативних підрозділів СБУ; протоколами допитів свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ; іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Зважаючи на наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111 КК України (в редакції Закону № 2113-ІХ від 03.03.2022), ч. 7 ст. 111-1 КК України, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам останнього переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для становлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, експертів, спеціалістів у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення, в органу досудового розслідування виникла необхідність у застосуванні щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання та просив його задовольнити з викладених у ньому підстав. Зауважив, що стан здоров`я підозрюваного не перешкоджає перебуванню його під вартою в Державній установі «Полтавська установа виконання покарань (№ 23)», де він, як військовополонений, на даний час і утримується.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні вказав, що клопотання слідчого про застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою він отримав, його зміст та суть, як і суть пред`явленої йому підозри, йому зрозумілі, проте будь-яких пояснень по суті справи не висловив.

Захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_4 , зазначила, що ОСОБА_5 наразі перебуває в статусі військовополоненого, кримінальний процесуальний закон не передбачає альтернативи при застосуванні запобіжного заходу щодо особи, яка підозрюється в скоєнні тих кримінальних правопорушень, за якими повідомлено про підозру її підзахисному, окрім як тримання під вартою, в зв`язку з чим при вирішенні клопотання слідчого покладалася на розсуд суду.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання, з огляду на таке.

Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000184 відповідає вимогам статті 184 КПК України.

В судовому засіданні було підтверджено надання стороні захисту підозрюваного ОСОБА_5 копії клопотання та доданих до нього матеріалів, про що в свою чергу свідчать і відповідні розписки про отримання копії клопотання підозрюваним та його захисником (а. с. 103 - 104).

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв?язки з суспільством.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов?язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м?яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчим суддею встановлено, що СВ УСБУ у Полтавській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000184 від 23 серпня 2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111 (в редакції в редакції Закону № 2113-ІХ від 03.03.2022), ч. 7 ст. 111-1 КК України, про що свідчить зміст відповідного витягу з ЄРДР (а. с. 15 - 16).

24 вересня 2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111 (в редакції в редакції Закону № 2113-ІХ від 03.03.2022), ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Проаналізувавши надані стороною обвинувачення докази, слідчий суддя вважає, що в матеріалах провадження містяться достатні дані, які переконують суд у тому, що підозрюваний міг вчинити інкриміновані йому злочини, висунута підозра є обґрунтованою. Констатуючи це, суд виходить з того, що обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об?єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину. Така позиція узгоджується з рішеннями Європейського суду з прав людини, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», в яких наголошено на тому, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об?єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Так, надані сторонами кримінального провадження докази свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111 (в редакції в редакції Закону № 2113-ІХ від 03.03.2022), ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Крім того, слідчий суддя вважає, що прокурором доведена наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зокрема, ОСОБА_5 , розуміючи, що він в сукупності вчинив особливо тяжкі злочини проти основ національної безпеки України, відчуваючи невідворотність майбутнього покарання за вчинене кримінальне правопорушення, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі, строком на п`ятнадцять років або довічне позбавлення волі з конфіскацією майна, являючись мешканцем с. Новоозерне Євпаторівського району АР Крим, що на теперішній час знаходиться в окупації військами рф, може змінити місце свого проживання, у тому числі шляхом виїзду за кордон або на іншу тимчасово непідконтрольну територію України. Враховуючи особливу зухвалість вчиненого кримінального правопорушення, підозрюваний, перебуваючи на волі, зможе вжити заходів конспірації з метою уникнення від кримінальної відповідальності. Поряд з цим, ще однією підставою вважати достатньою ймовірність покинути територію України з метою уникнення від кримінальної відповідальності є відсутність у нього окрім місця фактичного проживання будь-яких соціальних контактів, окрім зв`язків з військовослужбовцями рф та окупаційною адміністрацією. Наведені обставини в своїй сукупності свідчать про наявність ризику, що в разі застосування щодо ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, останній може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Слідчий суддя також вважає, що прокурором доведено наявність ризику знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, який обґрунтовується тим, що на даний час у вказаному кримінальному провадженні не встановлені всі обставини, які підлягають доказуванню, зокрема не встановлено всіх учасників вчинення правопорушення, інших можливих епізодів вчинення аналогічних злочинів, місця перебування інших речей, предметів та документів, які можуть бути визнані речовими доказами у кримінальному провадженні, а тому для уникнення покарання за скоєння особливо тяжкого злочину підозрюваний, перебуваючи на волі, підозрюваний може самостійно, або за допомогою інших невстановлених на даний час учасників здійснити спробу знищити, сховати або спотворити речі і документи, які можуть мати значення речових доказів у кримінальному провадженні та які на даний час не відшукані органом досудового розслідування.

Слідчий суддя погоджується й з доводами прокурора про наявність ризику незаконно впливати на свідків, експертів, спеціалістів в кримінальному провадженні, внаслідок чого вони можуть змінити показання або відмовитись від давання показань. Зокрема, перебуваючи на волі, підозрюваний з метою уникнення кримінальної відповідальності для себе, своїх спільників, може вчинити дії направлені на примушення до зміни наданих раніше свідчень допитаними особами. Так, відповідно до встановленої нормами КПК України процедури отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, спочатку на стадії досудового розслідування показання останніх отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно, шляхом безпосереднього допиту особи в судовому засіданні (ч. ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України). При цьому, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України). За таких обставин ризик впливу на свідків, експертів, спеціалістів існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Слідчий суддя приймає до уваги й доводи прокурора про наявність ризиків перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема шляхом контактування з іншими невстановленими співучасниками вчинення злочину, з якими він, перебуваючи на волі, зможе вільно спілкуватись та координувати їхні дії щодо приховування слідів та засобів вчинення кримінального правопорушення, а також вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому останній підозрюється, на що вказує, зокрема те, що злочинна діяльність ОСОБА_5 була припинена в зв`язку з тим, що він був захоплений військовослужбовцями Збройних сил України в полон, а також характеристика особи останнього, який не має постійного місця роботи, а отже сталого джерела доходів, що може стати підставою для продовження вчинення кримінальних правопорушень.

Відповідно до позиції Верховного Суду України, викладеної в пункті 8 листа Верховного Суду «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану» від 03 березня 2022 року № 1/0/2-22 як відповідний ризик має ураховуватися запровадження воєнного стану та збройна агресія в Україні.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд враховує дані про особу підозрюваного в їх сукупності, у тому числі, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим, вік та стан його здоров`я, міцність соціальних зв`язків в місці його проживання, репутацію, майновий стан.

Беручи до уваги сукупність наведених вище фактів, слідчий суддя приходить до переконання, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного та виконання ним покладених процесуальних обов`язків і не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Такі обставини, на думку суду, є істотними й такими, що виправдовують тримання підозрюваного під вартою, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини, повинно забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Отже, надані сторонами кримінального провадження докази доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111 (в редакції в редакції Закону № 2113-ІХ від 03.03.2022), ч. 7 ст. 111-1 КК України; наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені п. п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на які вказують слідчий та прокурор; недостатність застосування більш м?яких запобіжних заходів для запобігання доведеним ризикам.

Крім того, відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 КК України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, застосовується запобіжних захід, визначений пунктом 5 частини першої статті 176 КПК України, тобто тримання під вартою.

Підстави, які б свідчили про неможливість утримання ОСОБА_5 в установах попереднього ув`язнення за станом здоров`я в органу досудового розслідування відсутні.

Згідно ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

При цьому, слідчий суддя враховує положення ч. 3 ст. 183 КПК України, відповідно до якого, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Разом з тим, відповідно до положень ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 КК України.

З огляду на викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 183, 194, 196, 197, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в:

Клопотання слідчого - задовольнити.

Застосувати щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, в межах строку тримання під вартою, передбаченого ч. 1 ст. 197 КПК України, строком на 60 днів, який обчислювати з 16 год 20 хв 25 вересня 2024 року.

Кінцевим днем тримання під вартою визначити 23 листопада 2024 року, 16 год 20 хв.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого, в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з часу проголошення.

Повний текст ухвали складено 26 вересня 2024 року об 11 годині.

Слідчий суддя ОСОБА_1