№ 173/2707/24
№ 1-кп/207/386/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2024 року м.Кам`янське

Баглійський районний суд м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинувачуваного ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000344 від 30.06.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Вільногірськ Дніпропетровської області, українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, утриманців не має, офіційно працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 20.01.2017 Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.289 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття призначеного покарання з випробуванням терміном 1 рік; 12.12.2017 Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.289, ст.70 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК частково приєднано 6 міс. за вироком Верхньодніпровського районного суду від 20.01.2017 та до відбуття остаточно призначено 6 років позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 29 червня 2024 року, близько о 12:00 години, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, знаходячись поблизу магазинів «Єва», «Аврора», розташованих у двоповерховій будівлі по АДРЕСА_1 , побачив як до вказаної будівлі на мотоциклі «Мінськ» НОМЕР_1 , блакитного кольору, без коляски, номерний знак НОМЕР_2 , приїхав потерпілий ОСОБА_5 разом з дружиною ОСОБА_6 , які у подальшому залишили вказаний мотоцикл на стоянці біля входу в середину зазначеної будівлі та який ОСОБА_4 , у свою чергу, у результаті раптово виниклого умислу, спрямованого на незаконне заволодіння вказаним мотоциклом, визначив його об`єктом свого злочинного посягання.

Далі, ОСОБА_4 у вищевказаний день та час прослідував за вказаними особами всередину будівлі магазину, почавши спостерігати за ними та побачив, як ОСОБА_5 та ОСОБА_6 піднялись на другий поверх будівлі, де розташований магазин «Аврора». Спостерігаючи далі за вказаними особами, ОСОБА_4 , впевнившись, що потерпілий разом з дружиною перебувають у приміщені вказаного магазину, внаслідок раптово виниклого умислу, спрямованого на незаконне заволодіння зазначеним транспортним засобом, діючи умисно, таємно, не маючи законних підстав на його використання, з корисливим мотивом та метою подальшого використання вищевказаного транспортного засобу у власних інтересах, близько о 12 год. 07 хв. 29 червня 2024 року вийшов з вищевказаної будівлі на вулицю, де підійшов до мотоцикла «Мінськ» ММВЗ 3.11212, 1992 року випуску, блакитного кольору, без коляски, номерний знак НОМЕР_3 ДНР, номер двигуна НОМЕР_4 , номер рами НОМЕР_5 , де діючи умисно, з корисливих мотивів, повторно, незаконно, тобто без дозволу власника та всупереч його волі, підняв сидіння мотоцикла та від`єднав дріт чорного кольору з комутатора електронного запалювання, після чого запустив двигун мотоцикла та маючи, таким чином, реальну можливість розпоряджатись транспортним засобом, сів на вказаний мотоцикл «Мінськ» ММВЗ 3.11212, номерний знак НОМЕР_2 , та поїхав у напрямку АДРЕСА_1 , покинувши місце вчинення злочину, незаконно заволодівши ним всупереч волі власника.

Відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи №3725/24 від 26.07.2024, незаконними діями ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_5 завдано матеріальний збиток на суму 12 166 гривень 33 копійки у цінах, діючих на момент скоєння злочину.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, тобто у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому повторно.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення в межах висунутого обвинувачення, погодившись з юридичною оцінкою інкримінованих йому діянь та пояснив про обставини викладені вище, які стали підставою для пред`явлення останньому обвинувачення, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України.

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які правильно розуміє обвинувачений та інші учасники судового провадження і які ніким не оспорюються. При цьому у суду не було сумнівів в добровільності та істинності їх позиції, суд вважав недоцільним дослідження решти доказів щодо обставин, які сторонами кримінального провадження не оспорювались.

Тому, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 .

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, доходить до висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 повністю доведена під час судового розгляду та кваліфікує його дії за за ч.2 ст.289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.

При призначенні покарання, суд, відповідно до вимог ст.ст.65 - 67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимогст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім, для виправлення засуджених і попередження здійснення ними нових злочинів.

Згідно класифікації, передбаченої ст. 12 КК України, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин.

Обставиною, яка згідно зі ст.66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченому є щире каяття.

Обставин, які згідно зі ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому судом не встановлені.

Також, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває; офіційно працює; за місцем проживання характеризується посередньо, скарг на нього не надходило; за місцем роботи характеризується позитивно.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд виходить із положень ст.ст. 50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, відношення особи до скоєного кримінального правопорушення, наявність пом`якшуючої обставини та відсутність обтяжуючих обставин, дані про особу обвинуваченого, думку сторони обвинувачення та вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.289 КК України необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі без конфіскації майна, оскільки саме таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Крім цього, суд, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного, відношення особи до скоєного кримінального правопорушення, вважає за можливе на підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк та поклавши на нього обов`язки, передбачені п.1,2 ч.1 ст. 76 КК України, оскільки виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів можливо без ізоляції від суспільства та без реального відбування покарання у місцях позбавлення волі.

Цивільні позови у кримінальному провадженні відсутні.

Питання процесуальних витрат у провадженні суд вирішує відповідно до ст. 124 КПК України.

Питання щодо речових доказів суд вирішує згідно вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373,374, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, без конфіскації майна.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням строком на 3 (три) роки.

На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за проведення судової трасологічної експертизи в сумі 2271,84 грн.

Речовий доказ мотоцикл «Мінськ» ММВЗ 3.11212, 1992 року випуску, блакитного кольору, без коляски, номерний знак НОМЕР_2 , номер двигуна НОМЕР_4 , номер рами НОМЕР_6 , який знаходиться на зберіганні у потерпілого, повернути потерпілому ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1