Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

16 жовтня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0002099 щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженки м. Зеленодольськ Апостолівського району

Дніпропетровської області, громадянки України,

що зареєстрована за адресою:

АДРЕСА_1 ,

проживає за адресою: АДРЕСА_2 , судимої:

1) вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області

від 25.01.2018 за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України

на 3 роки позбавлення волі;

2)вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області

від 02.05.2018 зі змінами, внесеними ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 27.12.2018, за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України на підставі ст.71 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі;

3) вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області

від 12.03.2020 за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України

на підставі ч.4 ст.70 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі;

4) вироком Ірпінського міського суду Київської області від 21.10.2022

за ч.2 ст.185 КК України на 5 років позбавлення волі,

на підставі ст.75 КК України звільненої від відбування покарання

з випробуванням з іспитовим строком 3 роки;

5) вироком Ірпінського міського суду Київської області від 10.03.2023

за ч.2 ст.15 ч.4 ст.185, ч.4 ст.185 КК України на 5 років 3 місяці

позбавлення волі;

6) вироком Оболонського районного суду м. Києва від 02.08.2023

за ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України на підставі ст.71 КК України

на 5 років 5 місяців позбавлення волі,

яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України,

за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 11 червня 2024 року,

у с т а н о в и л а :

Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 11.06.2024 ОСОБА_7 визнана винуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України і їй призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 3 місяці.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання покарань, призначених цим вироком та вироком Оболонського районного суду м. Києва від 02.08.2023, ОСОБА_7 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців.

Вирок Ірпінського міського суду Київської області від 21.10.2022 суд ухвалив виконувати самостійно.

В апеляційній скарзі зі змінами захисник ОСОБА_6 просить вирок суду скасувати і закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 на підставі п.41 ч.1 ст.284 КПК України, оскільки втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, зазначає, що 09.08.2024 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" № 3886-ІХ від 18.07.2024. Згідно з новою редакцією ст.51 КУпАП кримінальна відповідальність за крадіжку настає у разі, якщо вартість майна на момент вчинення правопорушення становить два і більше неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

З урахуванням цих змін та положень Податкового кодексу України, якими визначається розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян для застосування в частині кваліфікації адміністративних та кримінальних правопорушень, на момент вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення 11 серпня 2022 року кримінальна відповідальність настає у разі, якщо вартість викраденого майна перевищує 2 600 гривень. Згідно з вироком загальна вартість викраденого ОСОБА_7 майна становить 932 гривні 80 копійок, тобто ця сума є меншою за розмір, з якого настає кримінальна відповідальність.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи захисника і обвинуваченої, які підтримали апеляційну скаргу зі змінами і просили її задовольнити; доводи прокурора, який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги; провівши судові дебати, надавши обвинуваченій останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що її належить задовольнити, з таких підстав.

Вироком суду визнано доведеним, що ОСОБА_7 вчинила замах на крадіжку майна, яке належало ТОВ "Новус Україна", за наступних обставин.

11 серпня 2022 року близько 16 години 30 хвилин, ОСОБА_7 , перебуваючи в магазині "NOVUS", розташованому за адресою: м. Київ, вул. Святошинська, 3, реалізуючи умисел на таємне викрадення чужого майна, взяла з полиць шампунь "Head & Shoulders" в кількості 10 штук загальною вартістю 932 гривні 80 копійок і поклала товар в пакет, який мала при собі. Після цього ОСОБА_7 з неоплаченим товаром перетнула лінію кас і попрямувала до виходу з магазину, виконавши усі дії, які вважала необхідним для доведення злочину до кінця, але злочин закінчено не було з причин, які не залежали від її волі, оскільки була затримана працівниками охорони з наявним при ній викраденим майном.

Вказані дії ОСОБА_7 суд кваліфікував за ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України - закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Законом України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" № 3886-IX від 18.07.2024, який набрав чинності 09.08.2024, статтю 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення ("Дрібне викрадення чужого майна") викладено у новій редакції. За змістом диспозицій частин першої та другої адміністративна відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки настає у разі, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п.5 Підрозділу 1 Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

У відповідності з п.п.169.1.1 п.169.1 ст.169 Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" установлено у 2022 році прожитковий мінімум для працездатної особи з 1 січня - 2 481 гривня.

Отже, з урахуванням змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та встановлений у 2022 році прожитковий мінімум для працездатних осіб кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна, вчинене у 2022 році, настає у разі, якщо його вартість становить 2 481 гривню і більше (2 481 : 100 х 50 = 1 240, 50 грн. (50 % прожиткового мінімуму для працездатної особи) х 2 = 2 481 грн.).

У той же час, до набрання чинності Законом України № 3886-IX викрадення чужого майна вважалось дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що у 2022 році дорівнювало 248 гривням 10 копійкам (2 481 : 100 х 50 х 0,2 = 248,1 грн.).

Згідно з п.41 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Згідно з ч.1 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

За приписами ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Закон України № 3886-IX в частині визначення вартості майна, за викрадення якого передбачена адміністративна відповідальність, як наслідок, вплинув на вартість майна, за викрадення якого передбачена кримінальна відповідальність, а тому має зворотну силу в часі і підлягає застосуванню у даному кримінальному провадженні.

Згідно з ст.417 КПК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

Як вбачається з вироку, вартість майна, замах на крадіжку якого вчинила ОСОБА_7 11 серпня 2022 року - 932 гривні 80 копійок. Враховуючи те, що ця сума є меншою за розмір, з якого відповідно до Закону № 3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, колегія суддів погоджується з доводами захисника про те, що вирок суду підлягає скасуванню, а кримінальне провадження - закриттю на підставі п.41 ч.1 ст.284 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 11 червня 2024 року щодо ОСОБА_7 скасувати і закрити кримінальне провадження, в якому вона обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України, на підставі п.41 ч.1 ст.284 КПК України, оскільки втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу суду апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3