ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2781/24 Справа № 201/3702/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_7 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 жовтня 2022 року, якою кримінальне провадження № 0001280 закрито на підставі п.3-1 ч.1 ст.284 КПК України, оскільки не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення та сплинули строки давності притягнення до кримінальної відповідальності,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати як незаконну.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що доводи прокурора про те, що не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, не відповідають дійсності, оскільки в січні 2017 року ним до поліції було подано заяву в порядку ст.214 КПК України з копіями паспорта та фото особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Жодні слідчі дії за його клопотаннями у цьому кримінальному провадженні проведені не були.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 жовтня 2022 року кримінальне провадження № 0001280 закрито на підставі п.3-1 ч.1 ст.284 КПК України, оскільки не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення та сплинули строки давності притягнення до кримінальної відповідальності.

В обґрунтування свого рішення суд першої інстанції зазначив, що у кримінальному провадженні № 0001280 проведено ряд слідчих (розшукових) дій (повнота та якість яких не є предметом дослідження і, відповідно, не оцінюється судом), проте особу, яка вчинила злочин, не встановлено, що підтверджено оглянутими в судовому засіданні матеріалами досудового розслідування, які не містять відомостей щодо вручення будь-якій особі повідомлення про підозру у вчиненні зазначеного злочину. Таким чином, враховуючи вищевикладене та те, що з дня вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, який є кримінальним проступком, минуло більше 3 років, відтак визначений статтею 49 КК України строк давності притягнення особи до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку закінчився, тому наявні, передбачені п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, підстави для закриття кримінального провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, яка частково підтримала доводи апеляційної скарги потерпілого, а саме з тих підстав, що потерпілий ОСОБА_7 не був належним чином повідомлений судом першої інстанції про дату та час розгляду клопотання прокурора про закриття кримінального провадження № 0001280, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга потерпілого підлягає задоволенню з таких підстав.

У відповідності до ст. 404 КПК України, рішення суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Згідно із ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Доводи потерпілого щодо істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, колегія суддів вважає слушними з огляду на таке.

Пунктом 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Відповідно до абз. 4 ч. 4 ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 3-1 ч. 1 цієї статті, здійснюється судом за клопотанням прокурора.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 190 КК України, є кримінальним проступком, санкція якої на час його вчинення передбачала покарання у виді обмеження волі (згідно із п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України строк давності 3 роки).

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Законність, як визначено в ч. 2 ст. 9 КПК України, полягає в тому, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Публічність, згідно зі ст. 25 КПК України, передбачає, що прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного й об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим усіх зібраних і перевірених доказів.

Як вбачається з клопотання прокурора про закриття кримінального провадження, до ВП №5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області (колишня назва- Соборний ВП ДВРП ГУНП в Дніпропетровській області) надійшла ухвала Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06.03.2017 року про внесення відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_7 щодо неправомірних дій посадових осіб ПП Метал-Індастрі. Відомості про кримінальне правопорушення за цим фактом зареєстровано 05.04.2017 року в ЄРДР за № 0001280 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Як зазначено у клопотанні, під час досудового розслідування проведено комплекс слідчих (розшукових) заходів, спрямованих на встановлення особи, яка вчинила кримінальний проступок, однак до теперішнього часу вказану особу встановити не надалось можливим. Необхідної інформації для розкриття цього кримінального проступку не отримано і нікому у кримінальному провадженні не оголошено про підозру. При цьому прокурор у своєму клопотанні зазначав, що у цьому кримінальному провадженні закінчився строк давності притягнення особи до кримінальної відповідальності, а тому просив його закрити на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

За результатами судового розгляду суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність закриття кримінального провадження на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, пославшись на те, що в ході проведення досудового розслідування особа, яка вчинила зазначене кримінальне правопорушення не встановлена, відповідно повідомлення конкретній особі про підозру не оголошувалось, а строк давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачений ст. 49 КК України, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, закінчився.

Однак, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вказаний висновок суду першої інстанції вважає передчасним з огляду на таке.

Згідно із усталеною практикою Верховного Суду в провадженні, де потерпілий вказує на конкретну особу як на таку, що вчинила кримінальне правопорушення щодо нього, орган досудового розслідування за результатами всебічного, повного і неупередженого дослідження усіх обставин кримінального провадження, має вирішити питання про наявність чи відсутність події кримінального правопорушення, а за її встановлення про наявність або відсутність ознак кримінального правопорушення в діянні конкретної особи, про достатність доказів для доведення винуватості особи в суді, про наявність/відсутність підстав до звільнення від кримінальної відповідальності конкретної особи. В свою чергу суд, під час вирішення питання про закриття кримінального провадження, має враховувати чи дотримано органом досудового розслідування вимоги кримінального процесуального закону щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження усіх обставин кримінального провадження, що є необхідною умовою належного вирішення завдань кримінального провадження (ст. 2 КПК України) (див. постанови Верховного Суду від 25.08.2021 року в справі № 142/536/20, від 29.06.2022 року в справа № 725/3569/21, від 07.06.2023 року в справі № 545/51/22, від 29.06.2023 року в справі № 759/9497/17, від 29.01.2024 в справі № 466/2622/22, від 15.02.2024 в справі № 687/1066/22).

Також у постанові Верховного Суду від 15.02.2024 в справі № 687/1066/22 зазначено, що закриття кримінального провадження на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у якому потерпілий, зазначаючи про те, що кримінальне правопорушення вчинено конкретними особами, на яких у передбачений КПК спосіб безпосередньо вказує органу досудового розслідування, є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України).

Однак, як вбачається з клопотання прокурора про закриття кримінального провадження на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у ньому не відображено, що потерпілий зазначає про конкретну особу, яка причетна до вчинення цього кримінального правопорушення, а також не зазначені відомості, які саме слідчі дії було проведено органами досудового розслідування, що не дало можливості суду дати обґрунтовану оцінку того, чи було здійснено слідчим належні заходи по збиранню та дослідженню доказів в порядку, визначеному статтями 91 94 КПК України, чи проведено в достатньому обсязі слідчі дії, а отже, чи є обґрунтованим клопотання прокурора про закриття кримінального провадження.

Так, ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27.08.2021 року (справа № 201/8385/21), яка наявна у матеріалах справи (а.п. 54), було частково задоволено скаргу ОСОБА_7 на бездіяльність начальника ВП №5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001280, яка полягала у нерозгляді клопотання потерпілого від 13.08.2021 року, яким він порушував питання про проведення слідчих дій у кримінальному провадженні, зокрема, допитати ОСОБА_8 в якості підозрюваного.

Вказаним рішенням слідчого судді зобов`язано уповноважену особу СВ ВП №5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, яка здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001280, відповідно до положень ст. 220 КПК України розглянути клопотання ОСОБА_7 від 13.08.2021 року.

Однак, з ухвали суду, що оскаржується, вбачається, що вирішуючи питання про закриття кримінального провадження за п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, відповідної оцінки щодо виконання чи невиконання вищезазначеної ухвали слідчого судді судом надано не було.

Також суд не дав належної оцінки тому факту, що потерпілий ОСОБА_7 у заяві про вчинене кримінальне правопорушення щодо нього вказує на конкретну особу. Отже, суд першої інстанції належним чином не обґрунтував, чому в цьому конкретному випадку не йдеться про ухвалення рішення стосовно конкретної особи, на яку вказує потерпілий.

Враховуючи наведене, на переконання колегії суддів, ухвалу суду першої інстанції не можна вважати такою, що відповідає положенням ст. 370 КПК України.

Варто зауважити, що потерпілий згідно зі ст. 56 КПК України має певні права у судовому засіданні, в тому числі, бути завчасно проінформованим про час та місце судового розгляду.

Відповідно до матеріалів провадження, судовий розгляд в суді першої інстанції здійснювався без повідомлення належним чином потерпілого ОСОБА_7 про час і місце судового засідання, при цьому в матеріалах провадження відсутні відомості як щодо належного повідомлення потерпілого, так як наявна в матеріалах провадження повістка (а.п.88) не містить адресу, на яку вона була направлена, так і підтвердження отримання ним повістки, чим було порушено право потерпілого реалізувати свої права.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 412 КПК України судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо судове провадження здійснено за відсутності потерпілого.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що допущені порушення відповідно до ст. 412 КПК України є істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду прийняти законне та обґрунтоване судове рішення, що є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції на підставі п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 412, п. 1 ч. 1 ст. 415 КПК України.

При новому судовому розгляді необхідно усунути порушення, зазначені у цій ухвалі, повно та всебічно дослідити обставини, які мають істотне значення для кримінального провадження, та постановити законне, обґрунтоване й справедливе рішення.

Клопотання потерпілого про винесення окремої ухвали не підлягає задоволенню, у зв`язку із наявністю підстав для призначення нового судового розгляду, під час якого судом повинні бути перевірені доводи, зазначені у цьому клопотанні, та яким повинна бути надана належно оцінка.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_7 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 жовтня 2022 року задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 жовтня 2022 року - скасувати, призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та не може бути оскаржена в касаційному порядку.

Судді:

_____________ _________ __________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4