Провадження № 1-кп/761/358/2023
У Х В А Л А

Іменем України

27 березня 2023 року

Шевченківський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження № 0013807 відносно обвинуваченого

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, уродженця м. Лубни, Полтавської області, з середньою освітою, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 125, ч. 1 ст. 186, ч.2 ст.309 КК України

В С Т А Н О В И В :

Шевченківським районним судом м. Києва здійснюється розгляд кримніального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 125, ч.1 ст.186, ч.2 ст.309 КК України.

Прокурор, в судовому засіданні, заявив клопотання про обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні захисник заперечив проти задоволення клопотання прокурора, просив застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, у вигляді домашнього арешту.

Обвинувачений підтримав думку захисника, зазначив, що жодних викликів до суду він не отримував.

Заслухавши думку прокурора, захисника та обвинуваченого слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_5 , обвинувачується у вчиненні трьох кримінальних правопорушень, санкція статтей за які передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до чотирьох років, раніше не судимий, офіційно не працює. Також обвинувачений переховувався від суду та був затримана на підставі ухвали суду, якою було надано дозвіл на затримання останнього, а тому слідчий суддя приходить до висновку, що наявний ризик переховування ОСОБА_5 від суду, а тому вважає необхідним застосувати відносно обвинуваченого запобіжний захід.

Посилання захисту на ту обставину, що ОСОБА_5 , не отримував судові повістки, не звільняє останнього від явки до суду, оскільки згідно практики Європейського суду з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно виконувати процесуальні обов`язки.

Отже враховуючи конкретні обставини кримінального провадження та дані про особу ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні нетяжких злочинів, з метою дотримання належної процесуальної поведінки обвинуваченої слідчий суддя вважає, що відносно останньої необхідно застосувати запобіжний захід, оскільки мають місце ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме:

-ризик переховування від органу досудового розслідування та суду, який підтверджується тією обставиною, що ОСОБА_5 у випадку доведеності його вини у вчинені інкримінованих йому кримінальних правопорушень, загрожує покарання у виді позбавлення волі строком до 4 років. Так, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів». Крім того ОСОБА_5 не з`являвся до суду для участі в розгляді кримінального провадження відносно нього значний проміжок часу.

Інші ризики, зазначені прокурором в клопотанні про обрання запобіжного заходу, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Також , у ст. 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R (80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Таким чином, відповідно до вказаної рекомендації, важливим критерієм, орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу, повинна бути санкція за вчинений злочин, тобто, чим більш сувора санкція передбачена за злочин, тим більш суворий запобіжний захід повинен бути обраний щодо обвинуваченої.

Слідчий суддя також враховує практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Разом з тим, ОСОБА_5 має міцні соціальні зв`язки за адресою проживання, не перешкоджав органу досудового розслідування на стадії досудового розслідування, в судовому засіданні зазначив, що визнаю свою вину.

Вказані обставини, на думку слідчого суддю, дають підстави для застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, у виді домашнього арешту.

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

При вирішенні питання щодо часу перебування обвинуваченої під домашнім арештом протягом доби, слідчим суддею враховано доводи сторін щодо особи обвинуваченої, її стану здоров`я, соціальних зв`язків, у зв`язку з чим слідчий суддя приходить до висновку, що обвинуваченій необхідно встановити заборону залишати житло в певний час.

Керуючись ст.ст. 331 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання прокурора Шевченківської окружної рокуратури м. Києва ОСОБА_3 відмовити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заборонити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишати місце свого проживання, а саме: АДРЕСА_2 , кожного дня з 22 год. 00 хв. по 07 год. 00 хв., починаючи з 27.03.2023 року.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

-прибувати за кожною вимогою до суду, а в разі неможливості з`явитися через поважні причини - завчасно повідомляти про це посадову особу, що здійснив виклик;

-повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або роботи.

Строк дії ухвали про тримання обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під домашнім арештом визначити тривалістю 60 (шістдесят) днів, починаючи з 27.03.2023 року, тобто до 25.05.2023 року включно.

Контроль за виконанням ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту покласти на прокурора та органи Національної поліції України, які обслуговують територію місця проживання обвинуваченого.

Ухвала може бути оскаржена в частині застосування запобіжного заходу, шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Києва протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1