Справа № 454/1955/24
Провадження № 1-кп/444/342/2024
УХВАЛА

судового засідання

12 вересня 2024 року м. Жовква

Жовківський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого ОСОБА_5

потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7

законного представника потерпілого ОСОБА_7 ОСОБА_8

під час проведення відкритого підготовчого судового засідання в залі суду у місті Жовква Львівської області справи по обвинувальному акті у кримінальному провадженні, внесеному до єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000225 від 12.11.2022 року, щодо обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України,

В С Т А Н О В И В :

У провадженні суду перебуває кримінальне провадження стосовно обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 подав до суду 11.09.2024 року клопотання про затвердження угоди про примирення від 27.05.2024 року укладеної між обвинуваченим та потерпілими. Як додаток долучив до клопотання один примірник укладеної угоди.

В підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченого, обвинувачений, потерпілі та законний представник потерпілого угоду про примирення від 27.05.2024 року підтримали, просять суд її затвердити.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні щодо затвердження угоди заперечив, вважає її такою, що суперечить інтересам суспільства та закону, а покарання узгоджене сторонами таким, що не відповідає санкції статті ч. 1 ст. 286-1 КК України.

Заслухавши думку учасників судового провадження, оглянувши матеріали справи, оцінивши їх у сукупності, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що на стадії досудового слідства, а саме 27.05.2024 року між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілими ОСОБА_6 , ОСОБА_7 за участі законного представника ОСОБА_7 - ОСОБА_8 у вказаному кримінальному провадженні укладено угоду про примирення.

Як зазначено в угоді про примирення, що враховуючи пом`якшуючі обставини, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданої шкоди, відсутність претензій зі сторони потерпілих, позитивну характеристику обвинуваченого; відсутність обтяжуючих обставин, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, вперше вчинив необережне кримінальне правопорушення, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, сторони кримінального провадження узгодили покарання ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 286-1 КК України із застосуванням ст. 69 КК Українщ більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 1 ст. 286 - 1 КК України, у вигляді штрафу у розмірі трьох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян (51 000 грн.) без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Оглянувши зміст угоди про примирення від 27.05.2024 року суд приходить до висновку, що узгоджене сторонами покарання не відповідає санкції ч. 1 ст. 286-1 КК України, не відповідатиме інтересам суспільства на даний час та не слугуватиме виправленню обвинуваченого за вчинене ним кримінальне правопорушення, а сама угода не відповідає закону.

Згідно вимог ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання, слід врахувати, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілих, так і суспільства.

Статтею 69 КК України передбачено, що за наявності кількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного особі може бути призначене основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Тобто, застосування ч. 1 ст. 69 КК України можливе лише у виключних випадках призначивши більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин, лише «за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину», тобто якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним в законі: вони можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до частин 1 та/або 2 статті 66 КК; істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Крім того, ці обставини чи сукупність обставин мають знаходитися в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами злочину, поведінкою особи під час вчинення злочину та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватої особи.

При визначенні поняття та змісту обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, необхідно виходити з системного тлумачення статей 66 та 69 КК та тих статей Особливої частини Кодексу, що визначають певні обставини, як ознаки привілейованих складів злочину, що істотно зменшують їх суспільну небезпечність, наслідком чого є зниження ступеню тяжкості вчиненого злочину. Ці обставини в своїй сукупності повинні настільки істотно знижувати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було би явно несправедливим, (постанова Верховного Суду від 03.02.2021 у справі №629/2739/18).

При укладені угоди про примирення, сторони відзначають обставини, що пом`якшують покарання, передбачені ст. 66 КК України, зокрема: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданої шкоди, відсутність претензій зі сторони потерпілих, позитивну характеристику обвинуваченого.

Однак, як вбачається з обвинувального акту (абзац 7) "обставин, що пом"якшують покарання підозрюваного ОСОБА_4 згідно із ст. 66 КК України не встановлено".

Відповідно до вимог ч. 1 ч. 4 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню обставини, впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом"якшують покарання.

Згідно ч. 2 ст. 84 КПК України процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Як вже зазначено, в обвинувальному акті обставин, що пом"якшують покарання підозрюваного ОСОБА_4 , згідно із ст. 66 КК України, не встановлено.

При укладенні угоди такі пом"якшуючі покарання обставини не тільки зазначаються, а є ще в своїй сукупності такими, що дають підстави застосовувати ст. 69 КК України.

Однак, відсутні фактичні дані, отримання цих доказів у передбаченому КПК України порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню (ч. 1 ст. 84 КПК України).

Тобто, як на досудовому слідстві не встановлено обставин, що пом"якшують покарання підозрюваного ОСОБА_4 згідно із ст. 66 КК України, так і на стадії підготовчого судового засідання судом також таких не встановлено, оскільки такі судом встановлюються безпосередньо в судовому засіданні, а тому суд приходить до висновку, що дане клопотання є завчасним та не відповідає вимогам чинного законодавства.

У відповідності до вимог п.п. 1, 2 ч. 7 ст. 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо:

1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди;

2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства.

Враховуючи наведене, ступінь тяжкості вчиненого злочину, що представляє значну суспільну небезпечність, суд приходить до висновку, що в затверджені угоди про примирення укладену 27.05.2024 року між обвинуваченим та потерпілими у кримінальному провадженні № 0000225 від 12.11.2022 року за ознаками вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 66, 69 КК України, ст. ст. 394, 468, 469, 471, 473, 474КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У клопотанні захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 про затвердження угоди про примирення від 27.05.2024 року укладеної між обвинуваченим та потерпілими - відмовити.

Продовжити судове провадження у загальному порядку.

Роз"яснити сторонам, що відповідно до ч. 8 ст. 474 КПК України, повторне звернення з угодою в даному кримінальному провадженні не допускається.

Ухвала може бути оскаржена через Жовківський районний суд Львівської області до Львівського апеляційного суду разом з постановленим вироком суду.

Суддя: ОСОБА_1