Справа № 690/214/22
Провадження № 1-кп/690/29/24
УХВАЛА

про закриття кримінального провадження

12 листопада 2024 року м. Багачеве

Ватутінський міський суд Черкаської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в судовому засіданні в залі судових засідань Ватутінського міського суду Черкаської області питання про закриття кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ватутіне, адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , не одруженого, освіта середня, офіційно не працевлаштованого, відомості щодо перебування на військовому обліку відсутні, раніше засудженого вироком Ватутінського міського суду Черкаської області від 12.10.2005 року за ч.ч. 1, 3 ст. 185, ч. 1 ст. 187 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік, вироком Ватутінського міського суду Черкаської області від 27.12.2005 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України приєднаний строк не відбутого покарання терміном 2 роки та 30.10.2010 року звільнений по відбуттю строку покарання, вироком Рівненського районного суду Рівненської області від 12.06.2013 року за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі та 27.09.2016 року звільнений по відбуттю строку покарання, вироком Дарницького районного суду Київської області від 12.07.2018 року за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі та 26.03.2021 року звільнений по відбуттю строку покарання, вироком Ватутінського міського суду Черкаської області від 26.04.2022 року за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Ватутінського міського суду Черкаської області перебувають об`єднані матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України.

Під час судового розгляду обвинуваченому ОСОБА_3 вказано на можливість закриття провадження за інкримінованим йому епізодом вчинення 29.04.2022 року кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, з підстав, передбачених п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, та роз`яснено, що вказана підстава для закриття кримінального провадження, не є реабілітуючою, і він має право на продовження судового розгляду на загальних підставах, з метою доведення своєї невинуватості у вчиненні інкримінованого йому діянні.

Обвинувачений ОСОБА_3 вказав, що не заперечує проти закриття кримінального провадження за фактом вчинення ним 29.04.2022 року кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, в зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння. Також вказав, що ніколи не заперечував свою причетність до вчинення даного злочину та визнав свою вину в його вчиненні.

Прокурор ОСОБА_4 вказав, що з урахуванням згоди обвинуваченого ОСОБА_3 наявні достатні підстави для закриття кримінального провадження на п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, оскільки в силу вартості викраденого ОСОБА_3 майна, його діяння на даний час є не кримінально-караним. Також вказав на необхідність вирішення питання про стягнення з обвинуваченого процесуальних витрат у справі.

Потерпілий ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, за змістом раніше поданої ним заяви просив розгляд справи проводити за його відсутності. За вказаних обставин його неявка не перешкоджає вирішенню питання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 у вечірній час доби 29.04.2022 року, в умовах воєнного стану, введеного на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 року № 2102-ІХ, строк дії якого неодноразово продовжувався, повторно, діючи умисно, з корисливих мотивів, та з метою власного збагачення, переконавшись, що за його протиправними діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, через незачинені задні двері автомобіля Fiat Ducato, р.н. НОМЕР_1 , яким користувався ОСОБА_5 , проник до вантажного відділення вказаного автомобіля, який був припаркованим біля будинку за адресою: АДРЕСА_2 , та викрав звідти три поліпропіленові мішки з вмістом плодів грецького горіху в не лущеному вигляді, загальною вагою 85 кг, заподіявши ОСОБА_5 матеріальних збитків на загальну суму 2 278,89 грн., та розпорядився викраденим на власний розсуд.

Своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, повторно.

Згідно ч. 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За змістом ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Згідно ч. 6 ст. 3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», який 09.08.2024 року набув чинності, передбачено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян є дрібним викраденням чужого майна, за яку настає відповідальність за ст. 51 КУпАП.

З огляду на вказане, суд вважає, що вищевказаним Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», крім іншого, внесено зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність.

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року та дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, для будь-якого платника податку.

Відповідно до ст. 7 Закон України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» з 01.01.2022 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць в розмірі 2 481 грн.

При цьому, зміни до законодавства, внесені вищевказаним Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», призвели до часткової декриміналізації діянь, зокрема передбачених ст. 185 КК України, оскільки фактично скасовують кримінальну відповідальність у разі заподіяння внаслідок правопорушення меншої матеріальної шкоди у вигляді вартості викраденого майна, ніж встановлено верхньою межею диспозиції ч. 2 ст. 51 КУпАП, що становить 2 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто в 2022 році 2 481 грн. (2 481 грн. * 0,5 = 1 240,5 грн. * 2).

Отже, внесені законодавцем зміни про кримінальну відповідальність призвели до часткової декриміналізації діяння, і дія закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Вказані висновки суду узгоджуються з висновками, сформульованими Верховним Судом у постанові від 16.02.2021 року в справі № 345/3522/18, та Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 13.01.2021 року в справі № 306/7567/12, про те, що за загальним правилом, закріпленим у ч. 2 ст. 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК України раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності. Зазначений підхід закріплено у ч. 1 ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію в часі. Зміст цієї конституційно-правової норми деталізовано у статті 5 КК.

За змістом п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається, крім іншого, в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 479-2 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 4-1 ч. 1 ст. 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 , крім іншого, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, внаслідок якого 29.04.2022 року він заволодів майном вартістю 2 278,89 грн., розмір заподіяної цими діяннями шкоди є меншим двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на рік їх вчинення, як наслідок, на даний час вчинене ним 29.04.2022 року діяння не вважаються кримінальним правопорушенням, в силу втрати чинності закону, яким встановлювалася його кримінальна протиправність, що є передумовою для закриття даного кримінального провадження на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КК України.

Вказане узгоджується з релевантною щодо обставин кримінального провадження практикою Верховного Суду, зокрема правових висновків, викладених у постановах Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 22.08.2024 року в справі № 567/507/23, Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 07.10.2024 року в справі № 278/1566/21.

Цивільний позов за епізодами діянь, караність яких усунена законом, не заявлявся.

Заходи забезпечення кримінального провадження за епізодами діянь, караність яких усунена законом, не застосовувались, підстави для їх застосування до набрання даною ухвалою законної сили відсутні.

Відповідно до ч. 2 ст. 124, ч. 1 ст. 126 КПК України суд стягує з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експертів для проведення експертиз від 17.05.2022 року № СЕ-19/124-22/4478-ТВ, від 18.05.2022 року № СЕ-19/124-22/4479-ТВ загальна сума яких становить 1 372 (одна тисяча триста сімдесят дві) грн. 96 коп.

Вказане узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постанові від 17.06.2020 року в справі № 598/1781/17, за змістом якої кримінальний процесуальний закон не обмежує можливість вирішення питання розподілу процесуальних витрат, зокрема витрат на правову допомогу, виключно обвинувальним вироком. Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, зокрема, звільняючи особу від кримінальної відповідальності, суд або суддя, крім іншого, має вирішити питання про речові докази, розподіл процесуальних витрат тощо.

Також Верховним Судом у постанові від 01.02.2024 року в справі №930/497/23 зроблено висновок про те, що нереабілітуючі підстави закриття кримінального провадження означають, що стосовно особи зібрано достатньо доказів для підозри у вчиненні кримінального правопорушення, однак у силу певних обставин кримінальне провадження щодо цієї особи виключається.

Зазначена підстава дозволяє суду в більш спрощеній формі завершити кримінальне провадження. У разі згоди особи на завершення кримінального провадження у зазначеній формі, без використання своїх прав на доведення своєї невинуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, всі процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані з розслідуванням кримінального провадження, повинна відшкодувати саме вона.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України.

При цьому, суд продовжує судовий розгляд за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні інших кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 5, 185 КК України, ст.ст. 2, 7, 100, 110, 124, 284, 286, 350, 372, 393-395, 479-2 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні 29.04.2022 року, кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, закрити на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, в зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння.

Цивільний позов у кримінальному провадженні за даним епізодом протиправної діяльності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не заявлений.

Заходи забезпечення кримінального провадження за даним епізодом протиправної діяльності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не застосовувались, підстави для їх застосування до набрання даної ухвалою законної сили відсутні.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , інші відомості не відомі, на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів у розмірі 1 372 (одна тисяча триста сімдесят дві) грн. 96 коп.

Речові докази, а саме: три поліпропіленові мішки з грецьким горіхом, залишити в розпорядженні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Продовжити судовий розгляд за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні інших кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України.

Копію ухвали суду вручити обвинуваченому та прокурору.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду через Ватутінський міський суд Черкаської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено о 11 год. 00 хв. 15.11.2024 року.

Суддя ОСОБА_1