Провадження № 1-кс/592/5182/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2024 року м.Суми

Слідчий суддя Ковпаківського районного суду м. Суми ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 , без фіксації ходу судового засідання за допомогою технічних засобів, розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Ковпаківського районного суду м. Суми клопотання ОСОБА_3 на підставі ч. 6 ст. 28 КПК України про встановлення для сторін кримінального провадження процесуальних строків відповідно до положень ст. 114 КПК України, -

В С Т А Н О В И В :

01.08.2024 року потерпілий ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми з клопотанням на підставі ч. 6 ст. 28 КПК України про встановлення для сторін кримінального провадження процесуальних строків відповідно до положень ст. 114 КПК України, із змісту якого вбачається, що в провадженні СВ Сумського РУП ГУНП в Сумській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000014 від 25.01.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України. 10.07.2024 року ним засобами електронної пошти до слідчого у кримінальному провадженні в порядку ст. 220 КПК України було направлено клопотання про проведення процесуальних дій. 15.07.2024 року постановою слідчого СВ Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_4 його клопотання було задоволено в повному обсязі. Проте, станом на 29.07.2024 року жодних дій, які зазначені у постанові слідчого, вчинено не було. Слідчий СВ Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_4 24.07.2024 року повідомив його про те, що наразі слідчі дії не проводяться у зв`язку з його завантаженістю. Бездіяльність слідчого ОСОБА_4 щодо не проведення слідчих дій, які були зазначені в його клопотанні та самим слідчим були задоволені постановою від 15.07.2024 року, є порушенням його прав як потерпілого, передбачених ст. 56 КПК України, а також загальних засад кримінального провадження, зокрема, принципів верховенства права та законності. Станом на 29.07.2024 року слідчим не було вжито заходів щодо виконання постанови про задоволення клопотання від 15.07.2024 року. Слідчим СВ Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_4 не вживаються заходи для швидкого та неупередженого досудового розслідування кримінального провадження, відповідно до ст. 28 КПК України, оскільки слідчим не проводиться належне досудове розслідування усіх обставин кримінального правопорушення, досудове розслідування проводиться неповно, не проводяться всі слідчі дії, про які він клопотав, чим порушено вимоги ст. 9 КПК України. Він звертався з відповідною скаргою на бездіяльність слідчого, проте, ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 29.07.2024 року було відмовлено у задоволені скарги, але було зазначено про те, що з аналогічними доводами потерпілий має право звернутись до слідчого судді з клопотанням в порядку ст. 114 КПК України. Таким чином, вбачається те, що є необхідність встановити стороні обвинувачення (слідчому та прокурору) процесуальні строки щодо виконання постанови слідчого від 15.07.2024 року у кримінальному провадженні № 0000014. Ст. 55 Конституції України регламентовано, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Положеннями ст. 24 КПК України встановлено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, а також на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується його прав, свобод, законних інтересів, судом вищого рівня в порядку, передбаченому КПК України. За змістом ч. 2 ст. 19 Конституції України, прокурор, слідчий суддя, суд, як і інші органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься засада законність, згідно з якою, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, падати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. Відповідно до змісту п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні. Таким чином, законодавець чітко визначив роль слідчого судді у системі кримінального судочинства: забезпечити, аби правоохоронні органи під час здійснення наданих їм повноважень не порушували права, свободи і інтереси особи. Це завдання може виправдати різноманітні повноваження слідчого судді, спрямовані на забезпечення прав, свобод і інтересів осіб, навіть якщо вони недостатньо чітко передбачені законодавством. Приклад таких повноважень можна знайти у ст. 206 КПК України, коли законодавство зобов`язує слідчого суддю "вжити необхідних заходів" , не визначаючи перелік цих заходів. Верховний Суд в ухвалі від 06.03.2018 року у справі № 243/6674/17-к зазначив про те, що кримінальне процесуальне законодавство за своєю суттю складає корпус положень, які обмежують свободу дій держави при розслідуванні злочинів. Сенс кримінального процесуального законодавства у демократичній країні полягає в тому, щоб збалансувати цей легітимний інтерес у розслідуванні злочинів з іншими не менш важливими цінностями й інтересами суспільства: захистом від надмірного втручання держави в приватну сферу, захистом від свавілля, цінністю особистої свободи, запобіганню приниженню гідності, цінністю сімейних зв`язків, свободою підприємницької діяльності тощо. Саме на судову систему покладено обов`язок забезпечити, аби дотримувався визначений в законі баланс між потребами розслідування і іншими суспільними цінностями. Відповідно до ч. 1 ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура. За вимогами ч. 1 ст. 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень. Ч. 2 ст. 28 КПК України регламентовано, що проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції) , а судового провадження - суд. Разом з тим, ч. 6 ст. 28 КПК України містить спеціальну норму, за якою підозрюваний, обвинувачений, потерпілий, інші особи, права чи інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, мають право на звернення до прокурора, слідчого судді або суду з клопотанням, в якому викладаються обставини, що обумовлюють необхідність здійснення кримінального провадження (або окремих процесуальних дій) у більш короткі строки, ніж ті, що передбачені процесуальним законом. Ця норма співвідноситься із положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 114 КПК України, які передбачають, що для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку слідчий суддя, суд має право встановлювати процесуальні строки у межах граничного строку, передбаченого цим Кодексом, з урахуванням обставин, встановлених під час відповідного кримінального провадження. Будь-які строки, що встановлюються прокурором, слідчим суддею або судом, не можуть перевищувати меж граничного строку, передбаченого КПК України, та мають бути такими, що дають достатньо часу для вчинення відповідних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень та не перешкоджають реалізації права на захист. Отже, передбачений ч. 2 ст. 28 КПК України обов`язок слідчого судді стежити за дотриманням розумного строку при розгляді питань, віднесених до його компетенції, не виключає можливості розгляду ним клопотань, поданих на підставі ч. 6 ст. 28 КПК України, та встановлення процесуальних строків відповідно до положень ст. 114 КПК України. Наведене узгоджується з позиціями, викладеними, зокрема, Другою судовою палатою Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 18.10.2019 року у справі № 757/37346/18-к, провадження 51-1329км19, Третьою судовою палатою Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 25.03.2020 року у справі № 757/5607/19-к, провадження 51-4094км19, Першою судовою палатою Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 24.12.2020 року у справі № 757/23781/20, провадження 51-3138км20, які повинні враховуватися слідчим суддею в силу вимог ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" , згідно з якою висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Стороною обвинувачення у даному кримінальному провадженні, в якому досудове розслідування триває понад 6 місяців, жодній особі не повідомлено про підозру, як і не прийнято рішення про його закриття в порядку ст. 284 КПК України. Отже, наведене дає підстави для висновку про те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні проводиться з порушенням однієї із засад кримінального провадження - розумність строків. Також він вважає, що слідчим суддею при розгляді даного клопотання повинно бути взято до уваги практику Європейського суду з прав людини з питань застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в частині оцінки розумності строку проведення досудового слідства. Ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року передбачено, що кожен має право при розгляді будь-якого пред`явленого йому кримінального обвинувачення бути судимим без невиправданої затримки (п/п "с" п. 3) . Розумність строків, відповідно до ст. 7 КПК України, є однією із загальних засад кримінального провадження. У контексті "розумного" строку судового розгляду, у своєму рішенні "Поліщук проти України" від 15.10.2009 року ЄСПЛ визнав порушення ст. 6 § 1 Конвенції і зазначив, що "відповідно ст. 6 § 1 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення (п. 19) . З аналізу практики ЄСПЛ щодо тлумачення положення "розумний строк" вбачається, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ і було б неприродно встановлювати один строк у конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин (рішення у справі "Броуган та інші проти Сполученого Королівства" від 29.11.1988 року) . У контексті кримінального провадження, Конституційний Суд України, у своєму рішенні від 30.01.2003 року (справа про розгляд судом окремих постанов слідчого і прокурора) відзначив, що "поняття розумний строк досудового слідства є оціночним, тобто таким, що визначається у кожному конкретному випадку з огляду на сукупність усіх обставин вчинення і розслідування злочину" . Визначення розумного строку досудового слідства залежить від багатьох факторів, включаючи обсяг і складність справи, кількість слідчих дій, число потерпілих та свідків, необхідність проведення експертиз та отримання висновків тощо. Але за будь-яких обставин строк досудового слідства не повинен перевищувати меж необхідності. Досудове слідство повинно бути закінчене у кожній справі без порушення права на справедливий судовий розгляд і права на ефективний засіб захисту, що передбачено ст. ст. 6, 13 Конвенції. У п. 253 рішення ЄСПЛ у справі "Нечипорук і Йонкало проти України" від 21.04.2011 року йдеться про те, що: "Суд зазначає, що момент, з якого ст. 6 починає застосовуватись до "кримінальних" питань, залежить від обставин справи. Провідне місце, яке займає в демократичному суспільстві право на справедливий судовий розгляд, спонукає Суд віддавати перевагу "сутнісній" , а не "формальній" концепції "обвинувачення" , про яке йдеться в п. 1 ст. 6" ( п. 62 рішення ЄСПЛ у справі "Шубінський проти Словенії" від 18.01.2007 року) . У справі "Антоненков проти України" Європейський суд наголосив на тому, що "розумність тривалості провадження має бути оцінена в світлі конкретних обставин справи з врахуванням критеріїв, напрацьованих Європейським судом, зокрема складності справи та поведінки заявника і відповідних державних органів. Крім того, також має прийматись до уваги характер процесу та значення, яке він мав для заявника (рішення у справі "Антоненков та інші про України" від 22.11.2005 року, остаточне) . Обов`язковість урахування цілої низки конкретних обставин справи при визначенні розумності строку у кримінальному провадженні зумовила також необхідність вироблення ЄСПЛ переліку взаємопов`язаних критеріїв, які сформовано, зокрема, у рішення ЄСПЛ у справі "Кениг проти Федеративної республіки Німеччини" . Відповідно до п. 99 цього рішення: "розумний строк розгляду в сенсі п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод оцінюється з огляду на обставини справи. Вивчаючи розумність строків кримінального процесу, суд звертає увагу inter alia (поміж іншим) на складність справи, поведінку заявника та рух справи в адміністративних органах і судах. Однак, затримки, викликані труднощами справи й поведінкою заявника, самі по собі не виправдовують тривалість судового розгляду. Головна причина полягає в процесі ведення справи, тобто саме способі реалізації уповноваженими суб`єктами своїх повноважень" . Аналогічна позиція висловлена й у п. 116 рішення ЄСПЛ у справі "Вергельський проти України" від 12.03.2009 року, рішенні у справі "Фрідленд проти Франції" від 27.06.2000, п. 67 рішення у справі "Пелісьє і Сассі проти Франції" від 25.03.1999 року, рішенні у справі "Філіє проти Греції" від 27.08.1991 року. Поряд з вищевикладеним, він вважає, що слідчий суддя повинен прийняти до уваги і критерії для визначення розумності строків кримінального провадження, передбачені ч. 3 ст. 28 КПК України, згідно з якими, критеріями для визначення розумності строків кримінального провадження є: 1) складність кримінального провадження, яка визначається з урахуванням кількості підозрюваних, обвинувачуваних та кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється провадження, обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування тощо; 2) поведінка учасників кримінального провадження; 3) спосіб здійснення слідчим, прокурором і судом своїх повноважень. Стороною обвинувачення (слідчим та прокурором) не підтверджено і не наведено аргументів потерпілому, які б свідчили про особливу складність провадження, так само, не наведено відомостей, які б свідчили про наявність перешкод або труднощів у розслідуванні цього кримінального провадження. Тобто, стороною обвинувачення не наведено обставин, що перешкоджали здійснити відповідні процесуальні дії у даному кримінальному провадженні. Викладене вище свідчать про необхідність встановлення органу досудового розслідування чітких процесуальних строків для вчинення всіх необхідних слідчих (розшуковик) дій, процесуальних дій та вжиття заходів забезпечення кримінального провадження у розумні строки, оскільки досудове розслідування здійснюється повільно без достатніх правових підстав та вагомих аргументів для цього. Відповідно до ст. 336 КПК України судове провадження може здійснюватися у режимі відеоконференції під час трансляції з іншого приміщення, у тому числі яке знаходиться поза межами приміщенням суду, зокрема, у разі неможливості безпосередньої участі учасника кримінального провадження в судовому провадження з інших поважних причин, необхідності вжиття таких заходів для забезпечення оперативності судового. Суд ухвалює рішення про здійснення дистанційного судового провадження за власною ініціативою або за клопотанням сторони чи інших учасників кримінального провадження (ч. 2 ст. 336 КПК України) .

24.02.2022 року у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 в Україні було введено воєнний стан, який на разі є продовженим. Згідно з роз`ясненнями Верховного Суду, викладеними у листі від 03.03.2022 року № 1/0/2-22 "Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану" , інформації, розміщеної на сторінці Верховного Суду на веб-порталі "Судова влада України" , якщо суд не припинив здійснювати судочинство, учасники судових процесів мають можливість подати заяву про розгляд справ у режимі відеоконференції за допомогою будь-яких технічних засобів, зокрема власних. Відповідно до Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17.08.2021 року № 1845/0/15-2і, Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система (ЄСІТС) забезпечує, в тому числі, участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції (п. 3) . Підсистема відеоконференцзв`язку забезпечує учасникам справи можливість брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою свого Електронного кабінету та власних технічних засобів (п. 45) . У зв`язку з викладеним, керуючись положеннями ст. ст. 303-306, 336 КПК України, він просив: 1. Встановити слідчому та прокурору у кримінальному провадженні № 000001 строк в один місяць для проведення процесуальних дій для виконання постанови про задоволення клопотання від 15.07.2024 року у кримінальному провадженні № 0000014. 2. Забезпечити проведення судового засідання по розгляду даної скарги у режимі відеоконференції через програмні можливості сайту ІНФОРМАЦІЯ_1 поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) (вхідний № 30671/24 від 01.08.2024 року) (а. п. 1) .

З технічних причин провести судове засідання в режимі відеоконференції провести не виявилося за можливе.

В судове засідання представник органу досудового розслідування, а саме: слідчий СВ Сумського РУП ГУНП в Сумській області не прибув. Про місце, дату та час судового засідання був повідомлений належним чином. Його неприбуття не є перешкодою для розгляду даного клопотання, що у повній мірі узгоджується та не суперечить ч. 3 ст. 306 КПК України (а. п. 14, 15) .

Ознайомившись з клопотанням ОСОБА_3 на підставі ч. 6 ст. 28 КПК України про встановлення для сторін кримінального провадження процесуальних строків відповідно до положень ст. 114 КПК України, дослідивши документи та копії документів, додані до клопотання, які містяться в матеріалах судового провадження, враховуючи наявність судових рішень, які містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень в режимі повного доступу, прихожу до наступного висновку.

Ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 29.07.2024 року у справі № 592/12284/24, провадження № 1-кс/592/5034/24 було відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого СВ Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000014. При цьому слідчий суддя дійшов висновку про те, що обґрунтованими є доводи скаржника щодо можливості встановлення процесуальних строків слідчим суддею в порядку ст. 114 КПК України. В той же час слідчому судді подана скарга на бездіяльність слідчого в порядку ст. 303 КПК України, а не відповідне клопотання про встановлення строку. Ухвала набрала законної сили 29.07.2024 року ( ІНФОРМАЦІЯ_3 (а. п. 11) .

Згідно ч. 1 ст. 114 КПК України для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку слідчий суддя, суд має право встановлювати процесуальні строки у межах граничного строку, передбаченого цим Кодексом, з урахуванням обставин, встановлених під час відповідного кримінального провадження.

Строки проведення досудового розслідування встановлені ст. 219 КПК України і залежать від часу повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

Згідно п. 18 ч. 1 ст. 13 КПК України головним обов`язком слідчого судді є здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Дотримання розумних строків є основоположним завданням оперативного розслідування будь-якого злочину, закріпленим у ст. 2 КПК Укарїни, що відображає вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

У рішенні Європейського суду з прав людини "Фридлендер (Frydlender) проти Франції" зазначено про те, що "розумність" строку провадження у справі повинна оцінюватися в світлі обставин справи і з посиланням на наступні критерії: складність справи, дії заявника і відповідних державних органів, а також значущості спору для заявника.

У рішенні, ухваленому у справі "Меріт проти України" ("Merit v. Ukraine" ) Європейський суд з прав людини дійшов висновку про те, що ст. 13 гарантує ефективний засіб правового захисту у відповідному національному органі в разі порушення положень ст. 6 § 1 щодо розгляду справи упродовж розумного строку (рішення у справі "Кудла проти Польщі" ) . Суд звернув увагу на те, що засіб є "ефективним" , якщо він може бути використаний або для прискорення ухвалення судом рішення у справі, або для забезпечення заявника відповідним відшкодуванням за затримку, яка вже допущена.

Отже, беручи до уваги викладені обставини, слідчий суддя вважає, що принцип розумності дотримання строків у рамках вказаного кримінального провадження був порушений, і існують об`єктивні підстави для встановлення розумного строку для проведення слідчих (розшукових) та процесуальних дій, необхідних та достатніх для закінчення досудового розслідування.

Системний аналіз зазначених вище положень законодавства, а також усталена практика Верховного Суду, у тому числі в постановах від 15.10.2019 року у справі № 303/1679/18, провадження № 51-6331км18 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/85238615) ; від 18.10.2019 року у справі № 757/37346/18, провадження № 51-1329кмп19 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/85033376) ; від 29.01.2020 року у справі № 263/2612/19, провадження № 51-4312км19 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/87365795) ; від 25.03.2020 року у справі № 757/5607/19, провадження № 51-4094км19 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/88449191) ; від 29.04.2020 року у справі № 757/25205/19, провадження № 51-3695км19 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/89082820) ; від 24.12.2020 року у справі № 757/23781/20, провадження № 51-3138км20 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/93835909) , дають підстави вважати, що слідчий суддя уповноважений встановлювати процесуальні строки для закінчення досудового розслідування та прийняття одного з рішень, передбачених ст. 283 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Враховуючи те, що слідчий суддя наділений повноваженнями встановлювати процесуальні строки для закінчення досудового розслідування, про що зазначено вище, вказані дії не є та не можуть бути втручанням в дискреційні повноваження слідчого та прокурора, оскільки слідчий суддя лише встановлює строк, з урахуванням обставин конкретного кримінального провадження, для прийняття одного з рішень, передбачених ст. 283 КПК України, а не зобов`язує сторону обвинувачення прийняти конкретне процесуальне рішення щодо закінчення досудового розслідування.

За таких обставин, враховуючи те, що досудове розслідування здійснюється з очевидним порушенням розумних строків, з урахуванням усталеної практики Верховного Суду, слідчий суддя дійшов висновку про те, що клопотання потерпілого є частково обґрунтованим та підлягає частковому задоволенню, а тому достатнім для ефективного закінчення досудового розслідування строком, на думку слідчого судді, є строк у три місяці.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 28, 114, 303, 307, 375, 376 КПК України, -

У Х В А Л И В :

Клопотання ОСОБА_3 на підставі ч. 6 ст. 28 КПК України про встановлення для сторін кримінального провадження процесуальних строків відповідно до положень ст. 114 КПК України задовольнити частково.

Встановити слідчому та прокурору у кримінальному провадженні № 000001 строк три місяці для проведення процесуальних дій для виконання постанови про задоволення клопотання від 15.07.2024 року у кримінальному провадженні № 0000014.

Ухвала слідчого судді за результатами розгляду клопотання про встановлення процесуальних строків слідчим суддею оскарженню не підлягає.

Ухвала слідчого судді, яка не може бути оскаржена, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1