ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/2721/24
Провадження №1-кс/477/1138/24
УХВАЛА

про відмову в задоволенні клопотання

08 листопада 2024 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Жовтневого районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт майна ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві клопотання прокурора Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_5 , внесене у кримінальному провадженні №0000113 від 24 жовтня 2024 року про арешт тимчасово вилученого майна

ВСТАНОВИВ:

28 жовтня 2024 року прокурор Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_5 , шляхом направлення клопотання засобами поштового зв`язку, звернулася до слідчого судді в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000113 від 24 жовтня 2024 року із клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна, яке було вилучено 23 жовтня 2024 року в ході огляду місця події на ділянці дороги (309 км а/д Н-11) сполученням Дніпро-Миколаїв, поблизу с. Калинівка Миколаївського району Миколаївської області у ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на транспортний засіб, марки «MAN L2007.46.001», реєстраційний номер НОМЕР_1 , синього кольору, 2017 року випуску та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, серії НОМЕР_2 , видане ТСЦ 2348 від 15 вересня 2021 року на ім`я ТОВ «Альфа-Лізинг Україна».

В обґрунтування поданого клопотання вказує, що слідчим відділом ВП №4 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області за фактом використання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, серії НОМЕР_2 яке містить ознаки підробки 24 жовтня 2024 року внесено відомості до ЄРДР за №0000113.

23 жовтня 2024 року під час проведення огляду місця події, виявлено та вилучено свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, серії НОМЕР_2 , видане ТСЦ 2348 від 15 вересня 2021 року ТОВ «Альфа-Лізинг Україна», що мало ознаки підробки та транспортний засіб, марки «MAN L2007.46.001», реєстраційний номер НОМЕР_1 , синього кольору, 2017 року випуску, щодо якого були достатні підстави вважати, що на ньому змінено номерні частини кузова.

Оскільки вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України та має ознаки речових доказів з метою забезпечення збереження речових доказів, а також з метою недопущення знищення чи їх приховування виникла необхідність в застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження, шляхом накладення арешту на вилучене майно із встановленою забороною будь-якій фізичній чи юридичній особі користуватися та розпоряджатися цим майном , через що прокурор ОСОБА_5 звернулася з даним клопотанням.

У судовому засіданні прокурор групи прокурорів у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_3 підтримав подане клопотання та просив його задовольнити, посилаючись на належність вилученого майна до речових доказів з яким необхідно провести ряд слідчих дій, зокрема провести призначені органом досудового розслідування експертизи, тому для його збереження та запобігання зміні, пошкодженню чи втрати наявні підстави для накладення арешту на це майно.

ОСОБА_4 , як представник володільця вилученого майна ТОВ «ИНКОМ-К» в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора, посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність. Зазначив, що ТОВ «ИНКОМ-К» на підставі договору фінансового лізингу від 06 вересня 2021 року володіє транспортним засобом, марки «MAN», реєстраційний номер НОМЕР_1 , синього кольору, 2017 року випуску. Вказаний транспортний засіб належить на праві власності ТОВ «Альфа-Лізинг Україна» та зареєстрований у встановленому порядку в органах МВС. Підстав вважати, що його ідентифікаційні номери не відповідають оригінальним, які нанесені в умовах заводу немає.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази у підтвердження своїх вимог та заперечень, слідчий суддя встановив наступне.

Згідно з положеннями пункту 18 частини першої статті 3 КПК України слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Відповідно до частини першої статті 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно із частиною п`ятою статті 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

ЄСПЛ неодноразово у рішеннях зазначав, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежене державою, якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті права. Зокрема, у рішенні ЄСПЛ у справі «Осман проти Сполученого Королівства» (Osman v. the United Kingdom) від 28 жовтня 1998 року вказано, що обмеження не буде сумісним з пунктом 1 статті 6 Конвенції, «якщо воно не має правомірної мети і якщо відсутнє пропорційне співвідношення між вжитими засобами та поставленою метою».

Зазначену позицію містить також рішення ЄСПЛ у справі «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

Відповідно до частини першої статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності (частина перша статті 41 Конституції України).

Згідно зі статтями 94, 132, 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення, слідчий суддя повинен урахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідно до частини другої статті 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

За вказаного, оскільки згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно з пунктом 7 частини другої статті 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Статтею 132 КПК України встановлено загальні правила застосування заходів забезпечення кримінального провадження, які здійснюються на підставі ухвали слідчого судді або суду (за винятком випадків, передбачених цим Кодексом).

Зокрема, частиною третьою статті 132 КПК України передбачено, що клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються (частина п`ята статті 132 КПК України).

Як вбачається з представлених матеріалів, Миколаївською окружною прокуратурою здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні №0000113 від 24 жовтня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 358, статтею 290 КК України, досудове розслідування в якому проводиться сектором дізнання ВП №4 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області, за фактом використання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, серії НОМЕР_2 , видане ТСЦ 2348 від 15 вересня 2021 року ТОВ «Альфа-Лізинг Україна» із ознаками підробки та транспортного засобу, марки «MAN L2007.46.001», реєстраційний номер НОМЕР_1 , синього кольору, 2017 року випуску, щодо якого були достатні підстави вважати, що на ньому змінено номерні частини кузова.

За аналізом матеріалів кримінального провадження №0000113, що надані прокурором ОСОБА_3 під час розгляду клопотання по суті вбачається, що підставою для внесення відомостей до ЄРДР за частиною четвертою статті 358 КК України слугував рапорт поліцейського СРПП ВП №4 МРУП ГУНП в Миколаївській області про те, що під час перевірки наданого ОСОБА_6 свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , видане ТСЦ 2348 від 15 вересня 2021 року, при його візуальному огляді виявлено ознаки підробки, а саме невідповідність нанесено шрифту тому, який наноситься заводом виробником.

У свою чергу, ні подане клопотання прокурора про арешт майна та долучені до нього матеріали, ні матеріали кримінального провадження не містять відомостей про проведення будь-яких оглядів свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 із залученням експертів чи спеціалістів-криміналістів, що давало б можливість визначити реальність вищевказаних ознак.

Відомості щодо наявності у інспектора СРПП ВП №4 МРУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_7 знань та навичок для проведення такого роду попередніх досліджень або наявності у нього відповідної освіти та повноважень на проведення огляду документів та підтвердження чи спростування відповідності їх стандартам, що встановлені для них матеріали кримінального провадження також не містять.

Так, явною ознакою підробки свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , видане ТСЦ 2348 від 15 вересня 2021 року, прокурор вважає встановлення патрульним поліцейським факт того, що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу цієї серії та номеру в ході його візуального огляду має невідповідність шрифту та маркування державним зразкам, що вказує на те, що останнє може бути таким, що видано всупереч встановленому порядку видачі відповідного документа.

Проте, ця обставина нічим іншим, окрім як рапортом патрульного поліцейського не підтверджується.

Витяг з будь-яких реєстрів (баз), що перебувають у віданні та/або користуванні працівників поліції, зокрема ІПНП, відповіді від ТСЦ наданої на запит слідчого чи дізнавача або прокурора, за відомостями яких уповноважений працівник поліції дійшов висновку про обставини, що зазначені ним у рапорті, слідчому судді не наданий.

Так само немає відомостей про те, чи взагалі згідно цих реєстрів (баз) видавалося свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, серії НОМЕР_2 , видане ТСЦ 2348 від 15 вересня 2021 року та не перевірялася можливість технічної помилки.

При цьому слідчий суддя враховує, що працівник поліції, в силу своїх службових повноважень, під час виконання службових обов`язків є особою, яка має доступ до інформаційних баз МВС України, та є її утримувачем, однак ні у поданому рапорті, ні у доданих до клопотання документах, як власне і в самих матеріалах кримінального провадження, не містяться відомостей щодо перевірки наявності реєстрації транспортного засобу та видачі відповідного свідоцтва про його реєстрацію.

Оскільки на момент внесення відомостей до ЄРДР як і на час розгляду клопотання про арешт майна матеріали кримінального провадження не містять достатніх та вагомих підстав вважати, що було вчинене кримінальне правопорушення, пов`язане з використанням завідомо підробленого документа, тому наявні сумніви у наявності підстав для внесення таких відомостей до ЄРДР та відповідно початку досудового розслідування за цим фактом.

Крім того, досліджуючи матеріали кримінального провадження, що надані прокурором слідчим суддею встановлено і те, що 24 жовтня 2024 року до ЄРДР внесено відомості за фактом керування транспортним засобом марки «MAN L2007.46.001», реєстраційний номер НОМЕР_1 , синього кольору, 2017 року випуску, щодо якого наявні підстави вважати, що його номерні деталі та агрегати зазнали змін та розпочато досудове розслідування з попередньою кваліфікацією кримінального правопорушення за статтею 290 КК України.

Аналізом матеріалів, що стали підставою для внесення таких відомостей до ЄРДР, встановлено, що вилучивши 23 жовтня 2024 року зазначений вище транспортний засіб під час огляду місця події в межах кримінального провадження, пов`язаного із використанням завідомо підробленого документу, дізнавачем СД ВП №4 МРУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_8 проведено огляд транспортного засобу, зокрема і номерної частини кузова, під час якого встановлено невідповідність нанесеного ідентифікаційного номеру кузова, номеру, який наноситься заводом виробником, що може вказувати на його зміну.

На підставі вказаного протоколу огляду, начальником сектору дізнання ВП №4 МРУП ГУНП в Миколаївській області подано рапорт про виявлення кримінального проступку, пов`язаного зі зміною номерів вузлів та агрегатів транспортного засобу, марки «MAN L2007.46.001», реєстраційний номер НОМЕР_1 , синього кольору, 2017 року випуску.

На підставі цього рапорту уповноваженою особою ВП №4 МРУП ГУНП в Миколаївській області внесено відомості до ЄРДР та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого статтею 290 КК України.

Однак, як у випадку внесення відомостей до ЄРДР за частиною четвертою статті 358 КК України, так і у випадку внесення відомостей до ЄРДР за статтею 290 КК України, обставина вчинення кримінального правопорушення органом досудового розслідування належним чином не перевірена.

Огляд транспортного засобу, за яким дізнавач СД ВП №4 МРУП ГУНП в Миколаївській області дійшов висновку про наявність підстав для початку досудового розслідування на думку слідчого судді є виключно суб`єктивною думкою дізнавача та не містить у собі будь-яких висновків та мотивів, що давали б можливість вважати, що було вчинене кримінальне правопорушення, та як наслідок застосування заходів забезпечення цього кримінального правопорушення, в тому числі й з метою проведення відповідних експертиз.

Однак, матеріали кримінального провадження не містять відомостей про залучення при огляді транспортного засобу експерта або спеціаліста-криміналіста, висновок якого (хоча б попередній) вказував на невідповідність досліджуваного номеру кузовної деталі цього транспортного засобу.

Наявність у дізнавача СД ВП №4 МРУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_8 відповідної кваліфікації, знань та навичок для проведення такого роду досліджень або наявності у неї відповідної освіти та повноважень на проведення огляду номерних деталей транспортного засобу та підтвердження чи спростування відповідності їх стандартам, що встановлені для них матеріали кримінального провадження також не містять.

Матеріали кримінального провадження не містять відомостей, щодо звернення уповноваженої особи ВП №4 МРУП ГУНП в Миколаївській області із будь-якими заявим до інформаційних реєстрів (баз) МВС України, з приводу наявності у ній відомостей про реєстрацію транспортного засобу, відомостей про реєстрацію і цих базах транспортного засобу з відповідним ідентифікаційним номером кузова, тощо, що надавало б можливість вважати що було вчинене кримінальне правопорушення, що і мало б стати у цьому випадку підставою для внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

За змістом пункту 1 частини третьої статі 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Оскільки, долучені прокурором до клопотання докази, та досліджені слідчим суддею матеріали кримінального провадження в цілому не містять належних доказів, які б свідчили про вчинення кримінального правопорушення, що б могло слугувати підставою для застосування заходів його забезпечення, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема й шляхом накладення арешту на майно.

За таких обставин на даному етапі досудового розслідування встановлено, що втручання органу досудового розслідування у право власності власника та володільця майна не ґрунтується на вимогах кримінального процесуального законодавства, не відповідає законним критеріям та відповідності верховенства права, і буде надмірним втручанням у права власника, за відсутності належного обґрунтування необхідності такого обмеження в законному праві на володіння майном.

Обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог статті 132 КПК України, орган досудового розслідування хоч і визнав постановою вищезазначене майно речовим доказом, проте не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні. Вказане свідчить про відсутність правових підстав для накладення арешту на майно, з метою забезпечення збереження речових доказів.

На підставі викладеного, керуючись статтями 132, 170-173, 175, 372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_5 , внесене у кримінальному провадженні №0000113 від 24 жовтня 2024 року про арешт майна відмовити.

Роз`яснити слідчому та прокурору у цьому кримінальному провадженні, що за приписами частини третьої статті 173 КПК України відмова у задоволенні клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі тимчасово вилученого майна.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 12 листопада 2024 року о 08 годині 05 хвилин.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_9