ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 686/5746/21

Провадження № 11-кп/4820/581/24

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому в режимі відеоконференції апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 вересня 2024 року у кримінальному провадженні №0000300 від 12.11.2019 року про продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Донецьк, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2, ч.3 ст.307, ч.3 ст.311, ч.3 ст.313 КК України, та

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені судом обставини

В провадженні Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. ч. 1, 2, 3 ст. 307, ч. З ст. 311, ч. З ст. 313, ч. 2 ст. 317, ст. 348 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. ч. 2, 3 ст. 307, ч. З ст. 311, ч. З ст. 313 КК України та ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2,3 ст.307, ч.3 ст.311, ч.3 ст.313 КК України.

За клопотанням прокурора від 09.09.2024 ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 вересня 2024 року обвинуваченим, в тому числі і ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів, тобто до 08.11.2024 включно. У задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу на менш суворий відмовлено.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду обвинувачений ОСОБА_6 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказану вище ухвалу суду та застосувати більш м`який запобіжний захід - у вигляді домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю.

Наголошує, що ризики, на які вказує прокурор є лише припущеннями та є недостатніми, вичерпали свою дійсність, так як свідки давно допитані, крім того проти нього, ОСОБА_6 жоден свідок не давав ніяких показань.

Позиції учасників судового провадження

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 підтримали апеляційні вимоги, просили оскаржувану ухвалу суду скасувати, змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт за місцем проживання обвинуваченого, із застосуванням електронних засобів контролю, з наведених в апеляційній скарзі підстав.

Обвинувачений ОСОБА_6 показав, що з 10.09.2020 перебуває під вартою, на час затримання проживав з цивільною дружиною, має одну неповнолітню дитину, працював водієм у ТОВ «Вісла», вважає, що домашній арешт за адресою: АДРЕСА_1 буде достатнім для запобігання ризикам.

Прокурор в судовому засіданні просив залишити ухвалу суду без змін, вважав доцільним продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , оскільки інші запобіжні заходу, на його думку, не зможуть запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, який обґрунтовано обвинувачуються, в тому числі у вчиненні особливо тяжкого злочину. Зазначив, що у зв`язку з відводом судді ОСОБА_10 та заміною судді, з червня 2024 року розгляд цього провадження розпочато спочатку, ще не допитані свідки, тому продовжують існувати ризики.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , думку прокурора, який не визнав вимоги апеляційної скарги, вважає ухвалу суду першої інстанції від 11 вересня 2024 року законною і обґрунтованою, апеляційну скаргу обвинуваченого просив залишити без задоволення, перевіривши надані матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мотиви суду

Відповідно до статті 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі статтею 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Статтею 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

09 вересня 2024 року прокурор звернувся до суду з клопотаннями про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 у зв`язку з продовженням існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, та неможливістю закінчити судовий розгляд протягом строку дії попередньої ухвали суду.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 вересня 2024 року клопотання прокурора задоволено та продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 до 08 листопада 2024 року включно.

Обвинувачений ОСОБА_6 оскаржує ухвалу суду про продовження обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з підстав не доведеності наявності ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, враховуючи що всі свідки в даному кримінальному провадженні допитані, крім того проти нього не надавали ніяких показів.

Ухвалюючи рішення за клопотанням прокурора щодо продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , суд першої інстанції врахував, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кількох кримінальних правопорушень, зокрема і особливо тяжких злочинів, відомості про особу обвинуваченого, тяжкість покарання, що може загрожувати у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, що існують обґрунтовані прокурором ризики, що обвинувачений може незаконно впливати на свідків, ухилятись від суду, зважаючи на покарання, яке їм загрожує у випадку визнання винуватими. До того ж, судовий розгляд кримінального провадження перебуває на початковій стадії.

Відтак, судом першої інстанції встановлено, що підстав для зміни обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу на більш м`який немає, продовжують існувати ризики, передбачені статтею 177 КПК України, розгляд справи триває, і тому лише застосування такого запобіжного заходу як тримання під вартою сприятиме запобіганню спробам ОСОБА_6 переховуватися від суду, зважаючи на покарання яке йому загрожує у випадку визнання винуватим, незаконно впливати на свідків, а також враховуючи, що ОСОБА_6 раніше притягувався до кримінальної відповідальності та обґрунтовано обвинувачується у вчинення злочинів в складі організованої групи, може вчинити інші кримінальні правопорушення.

Колегії суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необхідності продовження тримання під вартою ОСОБА_6 .

Зі змісту ст.422-1 КПК України вбачається, що в ході розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції здійснює перевірку обставин, які підтверджують наявність ризиків, що стали підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зміни іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або для продовження строку тримання під вартою.

Згідно з положеннями статі 199 КПК України, під час розгляду клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні; те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що обставини, зазначені у частині третій статті 199 КПК України, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2, ч.3 ст.307, ч.3 ст.311, ч.3 ст.313 КК України, разом із зібраними у кримінальному провадженні доказами переданий до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області, судове провадження триває та доведеність або не доведеність вини обвинуваченого буде встановлюватися вироком суду.

Запобіжний захід є превентивним заходом та має на меті припинити та запобігти ймовірним ризикам у майбутньому. Стороною обвинувачення такі ризики доведені, які в сукупності з обґрунтованим обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, в тому числі особливо тяжких, стали підставою для продовження строку дії запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, що відповідає характеру суспільного інтересу в цьому випадку.

Відповідно до частини 2 статті 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно вимог частини 5 статті 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя.

При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій її переслідують та міжнародними контактами.

Найбільш вагомими факторами при оцінці ризику переховування є дані про особистість підозрюваного, обвинуваченого, адже саме за їх сукупного аналізу можна скласти уявлення про те, наскільки вагомою є вірогідність недобросовісної поведінки особи. З цього приводу Європейський суд зазначав, що ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova («Бекчиєв проти Молдови») § 58).

Таким чином, колегія суддів вважає доведеним ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити займатись злочинною діяльністю та вчинити інші злочини, зважаючи на покарання яке йому загрожує у випадку визнання винуватим, а також з урахуванням того що, в ході досудового розслідування встановлено та зазначено прокурором в клопотанні, не спростовувалось стороною захисту, ОСОБА_6 був засуджений 23.07.2012 Ленінським районним судом м.Донецьк Донецької області за ст. 128, ст. 70 КК України до 2 років обмеження волі, 27.12.2019 Хмельницьким ВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_6 притягувався до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК України, на шлях виправлення не став, обґрунтованого обвинувачується у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів в складі організованої групи, а тому наявні підстави рахувати, що наявні вказані ризики, передбачені статтею 177 КПК України.

Доводи обвинуваченого щодо необґрунтованого клопотання прокурора щодо продовження тримання під вартою є неспроможними, а посилання на те, що ризики, на які вказує прокурор є лише припущеннями, вичерпали свою дійсність, так як свідки давно допитані, крім того проти ОСОБА_6 жоден свідок не давав ніяких показань, жодним чином не зменшують та не спростовують зазначені ризики, передбачені статтею 177 КПК України та не доводять у подальшому обов`язковість виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, в разі зміни запобіжного заходу на інший, більш м`який ніж тримання під вартою.

Отже, ухвалюючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченим кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 не заслуговують на увагу.

Як у суді першої інстанції, так і під час апеляційного перегляду ухвали суду прокурор довів, що застосування щодо ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що з урахуванням встановленого, конкретних обставин кримінального правопорушення, стадії судового розгляду, зміна або застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_6 та виключити ризики, пов`язані зі звільненням з-під варти.

З урахуванням наданих матеріалів справи і встановленого в ході апеляційного розгляду, колегія суддів уважає правильним висновок суду про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 на 60 днів, а саме до 08 листопада 2024 року включно, обмеження права обвинуваченого на свободу у цьому випадку є виправданим і необхідним, через неможливість у жодний інший спосіб забезпечити належне виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

На підставі викладеного вище, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції ухвалено законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б були підставою для скасування або зміни ухвали суду у цьому провадженні не встановлено, отже, апеляційні вимоги обвинуваченого ОСОБА_6 не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 вересня 2024 року про продовження строку тримання під вартою до 08 листопада 2024 року стосовно ОСОБА_6 , залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3