№ 1-кп/202/1903/2024
УХВАЛА

Іменем України

26 листопада 2024 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

розглянув у підготовчому судовому засіданні в м. Дніпро обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0000257 від 30.07.2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Галицинівка Мар`їнського району Донецької обл., громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,-

за участю сторін кримінального провадження, які приймали участь у судовому засіданні

прокурор - ОСОБА_4

захисник - ОСОБА_5

обвинувачений - ОСОБА_3

в с т а н о в и в:

Угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості не укладено.

Підстави для закриття або зупинення кримінального провадження - відсутні.

Обвинувальний акт складено відповідно до вимог ст. 291 ч.1, ч.3 КПК України. Порушень вимог закону, без усунення яких кримінальне провадження не може бути призначено до судового розгляду, судом не встановлено. Дане кримінальне провадження підсудне Індустріальному районному суду м. Дніпропетровська.

У підготовчому судовому засіданні прокурор вважав за можливе призначити по кримінальному провадженню судовий розгляд у відкритому судовому засіданні.

Сторона захисту не заперечувала проти призначення судового розгляду.

Від потерпілої сторони надійшло клопотання про проведення підготовчого судового засідання без їх участі.

Таким чином, у суду наявні достатні підстави для призначення даного кримінального провадження до судового розгляду.

Прокурором заявлено клопотання, в якому наведені дані, що вказують на причетність ОСОБА_3 до вчинення інкримінованого йому злочину, а також в обґрунтування необхідності продовження тримання обвинуваченого під вартою, зазначено, що ОСОБА_3 може: переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення, і заявлені ризики не зменшились.

Сторона захисту не заперечувала проти задоволення клопотання прокурора.

Суд, заслухав думку учасників судового провадження і наголошує на тому, що під час розгляду клопотання судом враховується особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування.

Право на свободу є основним правом людини. Конституція України, загальновизнані принципи та норми міжнародного права та міжнародних договорів України допускають можливість обмеження права на свободу лише тією мірою, якою воно необхідне у визначених законом цілях та у встановленому законом порядку.

Обмеження прав і свобод можуть бути виправдані громадськими інтересами, якщо такі обмеження відповідають вимогам справедливості, є пропорційними, пропорційними та необхідними для захисту конституційно значущих цінностей. При вирішенні питань, пов`язаних із застосуванням законодавства про запобіжні заходи, суд виходячи з презумпції невинності дотримується балансу між публічними інтересами, пов`язаними із застосуванням заходів процесуального примусу, та важливістю права на свободу особистості.

З урахуванням цього, запобіжний захід, що обмежує свободу, - взяття під варту - застосовується виключно в тому випадку, коли застосування більш м`якого запобіжного заходу неможливе.

Вирішуючи питання про продовження терміну дії обраного запобіжного заходу, суд пам`ятає про необхідність забезпечення дотримання прав обвинуваченого, гарантованих Конституцією України та випливають зі статті 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод.

При цьому, обговорюючи можливість застосування щодо обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, суд розуміє, що санкція статі кримінального кодексу, за якою він обвинувачуються, передбачає покарання до 15 років позбавлення волі, тому тяжкість пред`явленого звинувачення та можливість призначення покарання у вигляді позбавлення волі на тривалий термін дають підстави вважати, що ОСОБА_3 може переховуватись від суду. У той же час обраний запобіжний захід є гарантією виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.

Суд, зважуючи ризики, що стали підставою для обрання обвинуваченому саме такого запобіжного заходу, вважає, що вони не відпали і продовжують діяти як в частині переховування від суду так і в частині вчинення кримінальних правопорушень, а тому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою судом продовжується виходячи з неможливості застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченими обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 обвинувачуються у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, суд вважає недоцільним визначати йому розмір застави.

Клопотання про розгляд справи колегіально, у складі трьох суддів, від обвинуваченого не надходило.

За таких обставин суд вважає підготовку до судового розгляду закінченою.

Керуючись ст.ст. 314, 315, 316, 331, 350 КПК України, суд, -

Постановив :

Призначити кримінальне провадження щодо ОСОБА_3 обвинуваченого за ч. 1 ст. 115 КК України до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 26.11.2024 року на 14 год. 30 хв. в приміщенні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська.

Судовий розгляд здійснювати суддею одноособово.

Клопотання прокурора - задовольнити.

ОСОБА_3 продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 24.01.2025 року, включно.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти діб.

Копію ухвали вручити учасникам процесу.

Головуючий: ОСОБА_1