Провадження № 1-кп/625/49/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" жовтня 2024 р. с. Різуненкове

Коломацький районний суд Харківської області у складі:

головуючого - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої- ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у селі Різуненкове Богодухівського району Харківської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29 серпня 2024 року за №0000146, щодо обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Коломак Харківської області, українця, громадянина України, не одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого та фактичного проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення - проступку, відповідальність за який передбачена ч.1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

28 серпня 2024 року, близько 19 години 30 хвилин, ОСОБА_5 , перебуваючи поблизу домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, піднявши із землі дерев`яну палицю (фрагмент плінтуса) та тримаючи її обома руками, наніс потерпілій ОСОБА_4 один удар вказаною дерев`яною палицею в область тім`яної ділянки голови зліва.

В результаті вказаних вище протиправних дій ОСОБА_5 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи №12-14/80-ВАЖ/24 від 13 вересня 2024 року потерпілій ОСОБА_4 завдано наступні тілесні ушкодження: забита рана в тім`яній області голови ліворуч, синець на розгинальній поверхні лівого передпліччя в нижній третині, садно в проекції тіла лівої виличної кістки, садно на розгинальній поверхні проекції правого ліктьового суглобу.

Вищевказані тілесні ушкодження утворились від локальної дії предмету (предметів), в момент спричинення ушкоджень, котрий діяв як тупий твердий за механізмом удару та/або здавлювання і тертя, індивідуальні особливості поверхні, що травмує якого в ушкодженнях не відобразились.

За ступеням тяжкості вищезазначені тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, що викликали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів, згідно п.п. 2.3.2. «б», п 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступенів тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року №6.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні проступку визнав повністю та пояснив, що скоїв його за вищезазначених обставин, він не оспорював фактичні обставини кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті та висновку судово-медичної експертизи, і водночас щиро розкаявся.

Потерпіла у судовому засіданні вважала за недоцільне досліджувати докази щодо обставин, викладених в обвинувальному акті, які нею не оспорювалися.

Враховуючи повне визнання обвинуваченим ОСОБА_5 своєї вини у скоєному кримінальному правопорушенні та його щире каяття, заслухавши думку учасників кримінального провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися.

Таким чином, суд визнав за можливе розглянути справу в порядку, визначеному ч.3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових доказів, які характеризують особу обвинуваченого.

Водночас на виконання вимог ч.3 ст. 349 КПК України учасникам судового провадження роз`яснено про те, що вони будуть позбавлені права оскаржити визнані ними обставини в апеляційному порядку.

Допитавши обвинуваченого, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення - проступку і його дії кваліфікує за ч. 1 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.

За результатами дослідження матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_5 , з`ясовано, що він раніше не судимий, є військовозобов`язаним, на обліку у лікаря-психіатра та у лікаря-нарколога не перебуває, не одружений, офіційно не працевлаштований.

У відповідності до ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання для ОСОБА_5 , суд визнає його щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання для ОСОБА_5 , суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Призначаючи покарання ОСОБА_5 , суд виходить із положень ст.ст. 50, 65 КК України, а саме: принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, а також враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України є кримінальним проступком, відношення обвинуваченого до скоєного, наявність пом`якшуючої обставин та обставини, що обтяжує покарання, дані про особу обвинуваченого, у зв`язку із чим вважає необхідним і достатнім призначити йому покарання у виді штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України.

Відповідно до частини другої статті 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Таким чином, у частині другій статті 65 КК України встановлено презумпцію призначення більш м`якого покарання, якщо не доведено, що воно не є достатнім для досягнення мети покарання. Обов`язок доведення того, що менш суворий вид покарання або порядок його відбування є недостатнім, покладається на сторону обвинувачення.

Відповідний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 17 квітня 2018 року (справа № 298/95/16).

Обставин, які б свідчили, що призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, у виді штрафу буде недостатнім для досягнення цілей покарання, прокурором не доведено, тим паче, що на призначенні саме вказаного виду покарання наполіг прокурор.

Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирався.

На стадії досудового розслідування та у судовому засіданні потерпілою ОСОБА_4 цивільний позов не заявлявся.

Питання розподілу процесуальних витрат у кримінальному провадженні судом не вирішувалося з огляду на їх відсутність.

Речові докази по справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 124, 126, 349, 368, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, відповідальність за який передбачена ч. 1 ст. 125 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятидесяти) неоподаткованих мінімумів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок .

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільними відповідно до положень ч.3 ст. 349 КК України.

В іншій частині вирок суду може бути оскаржений протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Коломацький районний суд Харківської області.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому, потерпілій та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1