ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

іменем України

Справа № 210/3677/24

Провадження № 1-в/210/630/24

24 вересня 2024 року

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривий Ріг подання заступника начальника Металургійного районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_4 про приведення вироку Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02.07.2024 року відносно засудженої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ВСТАНОВИВ :

06 вересня 2024 року заступник начальника Металургійного районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_4 звернулась до суду з поданням про приведення вироку Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02.07.2024 року відносно засудженої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування подання зазначила, що з 22.08.2024 року на обліку у відділі перебуває засуджена звільнена від відбування покарання з випробуванням ОСОБА_5 , відповідно до вироку суду від 25.05.2024 року ОСОБА_5 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 185 КК України за ознаками таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану. Вартість викраденого майна згідно вироку становить 669,00 грн. У зв`язку з чим, посилаючись на вимоги п. 13 ч.1 ст. 537, п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, ст. 4,5 КК України, ст. 58 Конституції України, Закон України «Про внесення змін до Кодексу про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року звернулась до суду з вказаним поданням.

Представник Металургійного районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду клопотання. Поза межами судового засідання від представника Металургійного районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області надійшла заява, в якій останній просив суд проводити розгляд справи без його участі.

Засуджена ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, разом з поданням на адресу суду надійшла розписка в якій остання зазначила, що не заперечує проти звільнення її від відбування покарання в частині призначеного покарання за ч.4 ст. 185 КК України.

Прокурор в судовому засіданні щодо подання про приведення вироку Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02.07.2024 року відносно засудженої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не заперечував.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали подання, суд приходить до такого висновку.

Згідно із ч. 1 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Пунктом 1 частини 2 статі 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Частинами 2 і 3 статті 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів подання та встановлено під час судового розгляду, вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02.07.2024 року у справі № 210/3677/24, ОСОБА_5 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.4 КК України, та призначити їй покарання у вигляді 05 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнено засуджену ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням строком на 01 рік, зобов`язавши її на підставі ст.76 ч.1 п.п.1, 2 КК України, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, та згідно зі ст.76 ч.3 п.2 КК України, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Згідно зазначеного вироку ОСОБА_5 , 25.05.2024 року спричинила потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 669,00 грн., її дії кваліфіковано за ч.4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

На час, до якого відносяться інкриміновані обвинуваченій ОСОБА_5 діяння, положення ч. 1 ст. 51 КУпАП діяли в редакції Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за викрадення чужого майна» №1449-VI від 04.06.2009 (далі - Закон України №1449-VI від 04.06.2009), згідно з якими було встановлено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Викрадення чужого майна вважалося дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян (ч. 3 ст. 51 КУпАП в редакції Закону України № 1449-VI від 04.06.2009).

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Положеннями ст. 185 КК України встановлено кримінальну відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

У нормах КК України не встановлено розміру вартості майна, що є предметом крадіжки.

Таким чином, відповідно до ч. 3 ст. 51 КУпАП в редакції Закону України № 1449-VI від 04.06.2009 у 2024 році на час, до якого відносяться інкриміновані ОСОБА_5 діяння згідно вироку Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02.07.2024 року у справі № 210/3677/24 крадіжка чужого майна вважалася дрібною, якщо вартість такого майна на момент здійснення правопорушення не перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, тобто 292 грн. Якщо вартість викраденого майна перевищувала 292 грн., то наставала кримінальна відповідальність.

З 09.08.2024 набув чинності Закон України № 3886-IX від 18.07.2024, яким статтю 51 КУпАП викладено в новій редакції. Зокрема, встановлено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 КУпАП в редакції Закону України № 3886-IX від 18.07.2024, чинній з 09.08.2024, встановлено адміністративну відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння (ч.2 ст. 4 КК України).

Згідно із ч.6 ст.3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Частиною 1 статті 5 КК України передбачено, що Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Таким чином, має місце часткова декриміналізація, а саме діянь, які полягають у крадіжці майна, вартістю до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Враховуючи зазначені зміни до законодавства, а також положення наведеної вище ч.2 ст. 4 КК України та ч.1 ст.5 КК України, таємне викрадення чужого майна вартістю до 2920 грн. на час, до якого відносять інкриміновані ОСОБА_5 діяння (25.05.2024 року), кваліфікувалися б за ч. 1 ст. 51 КУпАП, як дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, а таємне викрадення чужого майна вартістю понад 2920 грн. - за ч.1 ст.185 КК України (крадіжка), а за наявності кваліфікуючих ознак (наприклад вчинення повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаної з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище) - за відповідною частиною статті 185 КК України.

Враховуючи наведене вище, оскільки згідно вироку Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02.07.2024 року у справі № 210/3677/24 яким ОСОБА_5 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, якими завдано шкоду у розмірі 669,00 грн., що не перевищує поріг настання кримінальної відповідальності за крадіжку на час вчинення відповідного злочину, відтак наявні підстави стверджувати про внесення змін, які б усували караність діяння ОСОБА_5 за вчинення зазначеного кримінального правопорушення, а саме у зв`язку із декриміналізацією вчинених нею діянь.

Керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України,

ПОСТАНОВИВ :

Подання заступника начальника Металургійного районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_4 про приведення вироку Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02.07.2024 року відносно засудженої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Вирок Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02.07.2024 року привести у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18 липня 2024 року.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити засуджену ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного їй вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02.07.2024 року, у зв`язку з усуненням караності діяння.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1