Справа № 724/1859/22
Провадження № 1-кп/720/19/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2024 року Новоселицький районний суд Чернівецької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Новоселиця кримінальне провадження за обвинуваченням:

- ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.189 ч. 2, ст.189 ч. 4, ст. 28 ч. 2 ст.255-1 ч. 1, ст.355 ч.2 КК України;

- ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.185 ч. 4, ст.189 ч. 2, ст.189 ч. 4, ст.28 ч. 2, ст.255-1 ч. 1, ст.262 ч. 2, ст.355 ч.2 КК України;

- ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 28 ч. 2 ст. 255-3 ч. 1, ст. 355 ч. 2 КК України;

- ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.28 ч.2 ст.255-3 ч.1, ст. 355 ч. 2 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Новоселицького районного суду Чернівецької області перебуває вищевказане кримінальне провадження в рамках якого ухвалою Новоселицького районного суду Чернівецької області від 20 травня 2024 року продовжено обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_11 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, який спливає 20 липня 2024 року, а обвинуваченому ОСОБА_10 продовжений запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, який також спливає 20 липня 2024 року.

У відповідності до положень ст. 331 КПК України, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Прокурор подав до суду клопотання, в якому просив обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_11 продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення розміру застави, посилаючись на те, що останні обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину, перебуваючи на волі обвинувачені можуть ухилитись від суду, перешкоджати кримінальному провадженню, здійснити вплив на потерпілих, вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому є всі законні підстави для продовження останнім обраних запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою. Також, з наведених підстав обвинуваченому ОСОБА_10 просив продовжити запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 60 днів, який обвинувачується у вчиненні декількох тяжких злочинів.

Відповідно до п. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту "c" пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

В судовому засіданні прокурор підтримав заявлене клопотання.

Обвинувачені та їх захисники заперечували проти задоволення клопотання та просили змінити запобіжний захід на інший не пов`язаний із позбавлення волі.

Обвинувачений ОСОБА_10 не заперечував щодо продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, однак просив залишити арешт тільки у нічний час, так як не моє змоги працювати днем та заробляти на життя.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали провадження, додані до клопотань, суд вважає, що клопотання підлягають задоволенню з наступних підстав.

Так, тримання під вартою за нормами ч. 1 ст. 183 КПК України є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

За змістом ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному провадженню; вчинити інше кримінальне правопорушення. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Судом встановлено, що ОСОБА_8 та ОСОБА_11 обвинувачуються у вчиненні декількох злочинів, один з яких є особливо тяжким, за який передбачено кримінальне покарання у вигляді позбавлення волі строком до дванадцяти років .

Враховуючи тяжкість інкримінованих кримінальних правопорушень, та те, що обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_11 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину в групі з погрозою насильства над потерпілим в умовах воєнного стану, за що передбачено безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років, вони знайомі з потерпілими, їм відомі обставини кримінального провадження, не працюють, раніше притягалися до кримінальної відповідальності, що свідчить про існування ризиків того, що ОСОБА_8 і ОСОБА_11 перебуваючи на волі, можуть переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих, вчинити інше кримінальне правопорушення, тому суд приходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається прокурор в клопотанні, дають достатні підстави вважати, що заявлені раніше ризики не зменшились і для їх запобігання, застосування до обвинувачених ОСОБА_8 і ОСОБА_11 більш м`якого запобіжного заходу є безпідставним.

Зважаючи на те, що кримінальні правопорушення у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_8 та ОСОБА_11 скоєні із погрозою застосування насильства стосовно потерпілої особи, суд не вбачає підстав для визначення застави при продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що відповідає положенням ч. 4 ст. 183 КПК України.

Щодо доводів захисників про обрання більш м`якого запобіжного заходу суд виходить з наступного.

Так, згідно із ст. 29 Конституції України та ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обмеження права людини та свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і на підставах та в порядку, встановлених законом.

В своєму рішенні у справі «Москаленко проти України» від 20 травня 2010 року, Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину, а у справі «Ілійко проти України» зазначено, що серйозність пред`явленого обвинувачення є тим фактором, який надає можливість продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки це є один із аспектів при оцінюванні загрози ухилення від слідства/суду чи продовження заняття злочинною діяльністю.

Обрання в цій ситуації більш м`якого запобіжного заходу до набрання остаточним судовим рішенням законної сили на стадії закінчення судового розгляду не тільки не усуває ризику переховування від суду, а й значно підвищує його.

Ризики констатовані в справі дають підстави для висновку, що потреби тримання під вартою в цьому випадку переважають над правами обвинуваченого на особисту свободу.

За вказаних обставин, з вищенаведених підстав клопотання захисників про обрання обвинуваченим більш м`якого запобіжного заходу не підлягає задоволенню.

Щодо продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_10 , суд виходить з того, що згідно з вимогами ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Строк дії ухвал и слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_10 в умовах воєнного стану обвинувачується у вчиненні декількох злочинів під час випробування, він знайомий з потерпілим, свідками, іншими обвинуваченими, йому відомі обставини кримінального провадження, а тому існують ризики, що обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, інших обвинувачених, суд приходить до обґрунтованого висновку, що строк домашнього арешту ОСОБА_10 необхідно продовжити на 60 днів.

В той же час, зважаючи на те, що аналогічний запобіжний захід ОСОБА_10 продовжувався неодноразово, в ході чого він фактично позбавлений можливості працювати та заробляти на життя, будь-яких порушень щодо встановлених обмежень він не допустив, суд вважає за необхідне встановити йому обмеження щодо залишення місця проживання тільки у нічний час.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 177, 181, 183, 199, 331, 369, 372, КПК України , суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора щодо продовження запобіжних заходів задовольнити.

Продовжити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.189 ч. 2, ст.189 ч. 4, ст. 28 ч. 2 ст.255-1 ч. 1, ст.355 ч.2 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів.

Термін тримання під вартою ОСОБА_8 рахувати з 15 години 59 хвилин 20 липня 2024 року до 15 години 59 хвилин 18 вересня 2024 року.

Продовжити ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.185 ч. 4, ст.189 ч. 2, ст.189 ч. 4, ст.28 ч. 2, ст.255-1 ч. 1, ст.262 ч. 2, ст.355 ч.2 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів.

Термін тримання під вартою ОСОБА_11 рахувати з 15 години 59 хвилин 20 липня 2024 року до 15 години 59 хвилин 18 вересня 2024 року.

Продовжити ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.28 ч.2 ст.255-3 ч.1, ст. 355 ч. 2 КК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 60 (шістдесят) днів.

Термін домашнього арешту ОСОБА_10 рахувати з 20 липня 2024 року до 18 вересня 2024 року.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_10 наступні обв`язки:

- не залишати місце свого проживання по АДРЕСА_1 , в період часу з 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин;

- прибувати за кожною вимогою до прокурора та суду;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і вїзд в Україну.

Виконання даної ухвали в частині домашнього арешту доручити Чернівецькому РУП ГУНП в Чернівецькій області. На ухвалу суду в частині продовження запобіжного заходу може бути подано апеляційна скарга протягом семи днів з дня її оголошення до Чернівецького апеляційного суду.

Головуючий суддя ОСОБА_1 .

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3 .

Копію ухвали отримав ____________________________________ 11.07.2024 року