Справа № 953/1835/24
н/п 1-кс/953/4371/24
"01" серпня 2024 р. Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
представника скаржника адвоката ОСОБА_3 ,
03.06.2024 дізнавач Щібря повідомив представника потерпілого адвоката ОСОБА_3 про неможливість розгляду будь-яких заяв та клопотань в межах КП, оскільки воно закрите ще 29.03.2024. При цьому, потерпілим ОСОБА_4 постанова про закриття кримінального провадження отримана не була. З постановою про закриття кримінального провадження від 29.03.2024 представник потерпілого ознайомилась лише 05.06.2024, вказана постанова була направлена дізнавачем на електронну пошту представника без накладення електронного цифрового підпису. Після ознайомлення із Постановою від 29.03.2024 було встановлено, що вона винесена з порушенням чинного законодавства, без встановлення всіх обставин вчинення кримінального правопорушення, з порушенням норм процесуального права. Зокрема, в постанові зазначено наступне: «згідно заяви ОСОБА_4 він вказує на вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 212-1 КК України, що відноситься до підслідності БЕБ». Відповідно до ч. 2 ст. 218 КПК України якщо слідчому із заяви, повідомлення або інших джерел стало відомо про обставини, які можуть свідчити про кримінальне правопорушення, розслідування якого не віднесене до його компетенції, він зобов`язаний протягом п`яти днів з дня встановлення таких обставин письмово повідомити про них прокурора та проводити розслідування доти, доки прокурор не визначить іншу підслідність.
Станом на 18.03.2024 в матеріалах КП були відсутні будь-які документи, які б свідчили про вчинення дізнавачем ОСОБА_8 дій, спрямованих на виконання вимог ч.2 ст.218 КПК України в частині повідомлення прокурор для визначення прокурором підслідності за іншим органом досудового розслідування. Окрім того в оскаржуваній постанові зазначено наступне: «крім того, вказано, що ТОВ Фабрика «Варіант» не виплачувала ЄСВ за ОСОБА_4 в період за 2022 та 2023 рік. Проте, генеральним директором ТОВ Фабрика «Варіант» надало довідки щодо виплати ЄСВ протягом всього терміну роботи, в тому числі за 2022 та 2023 роки».
Заявник наголошує, що дізнавачем встановлено факт сплати ЄСВ роботодавцем за працівника ОСОБА_4 виключно на підставі даних, наданих таким роботодавцем, який є безпосередньо зацікавленим в результатах досудового розслідування. По-перше, як вже було зазначено, невідомо, яким чином вказані Довідки опинились в матеріалах КП. По-друге, сама по собі довідка без наявності достатніх та обгрунтованих даних, на підставі яких така довідка сформована, не несе будь-якого доказового значення. По-третє, інформація, надана роботодавцем в довідках, на які посилається дізнавач в оскаржуваній постанові, спростовується безпосередньо інформацією Пенсійного Фонду України. Таким чином, дізнавач жодним чином навіть не спробував перевірити інформацію, надану роботодавцем в довідках, будь-яких запитів до, зокрема, управління Пенсійного фонду України. Окрім того в оскаржуваній постанові зазначено наступне: «в ході досудового розслідуванні надано запит до ГУ ДПС в Харківській області щодо відомостей відносно ТОВ Фабрика «Варіант». З отриманої відповіді встановлено, що ТОВ Фабрика «Варіант» виплачувала в 2022 році 2 368 637,05 грн. та у 2023 році станом на 01.05.2023 733 538,72 гривень ЄСВ на працівників ТОВ. Також встановлено, що ТОВ Фабрика «Варіант» не подавало довідку Ф1 у зв*язку із повномасштабним вторгненням країни агресора за 2022 рік, а в 2023 році подавало довідку Ф1». Таким чином скаржник вважає, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, винесена без врахування обставин справи, висновок про відсутність в діянні складу кримінального правопорушення є передчасним, а тому постанова про закриття кримінального провадження є такою, що підлягає скасуванню на підставі зазначеного в скарзі
Вказує, що постанову про закриття провадження винесено передчасно, формально, без з`ясування всіх обставин справи, без належної оцінки всіх проведених експертиз, без проведення всіх слідчих дій для встановлення істини по справі, з порушенням вимог ст. 110 КПК України.
В судовому засіданні адвокат заявника скаргу підтримав та просив її задовольнити.
Дізнавач в судове засідання не з`явився, скерував до суду заяву про розгляд справи без його участі, заперечував проти скасування постанови, зазначаючи, що доводи заявника є необґрунтованими, а постанова про закриття кримінального провадження законною, відповідає вимогам КПК України і підстав для її скасування немає.
Прокурор в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду.
Слідчий суддя, аналізуючи подану заявником скаргу на постанову слідчого про закриття кримінального провадження враховує наступне.
Статтею 303 КПК України передбачено, що під час досудового розслідування може бути оскаржено рішення, слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Згідно ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Відповідно до ч.1 ст.24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ч. 2 ст.8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ). Окрім цього, згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ.
Слід звернути увагу, що ЄСПЛ щодо здійснення ефективного досудового розслідування кримінальних поводжень, у п. 259 «Карабет та інші проти України», зазначив, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини … або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту.
Частиною 2 статті 9 КПК України визначено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Згідно ст. ст. 2, 284 КПК України, закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.
Тобто, повнота дослідження кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні; використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.
Неупередженість означає пізнання органами, що ведуть процес, обставин кримінального провадження у точній відповідності з дійсністю, неупередженість їх у збиранні, перевірці та оцінці доказів, безсторонність щодо всіх учасників процесу та інших осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, оскільки на прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого покладається обов`язок надати доказам належну правову оцінку за правилами ч.1 ст.94 КПК, та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
У відповідності до положень ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Нормами ст.26 КПК України передбачено, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.
Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Постанова про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Відповідно до положень ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

У свою чергу, слідчий, під час досудового розслідування, зобов`язаний детально та всебічно перевірити доводи особи, що подала таку заяву.

З положень ст.83 КПК України слідує, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно ч.2 ст.91 КПК України, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Зокрема, практика ЄСПЛ щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (див. рішення у справі «Олександр Ніконенко проти України», «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).

Відповідно до ст. 110 КПК України, постанова про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Слідчий суддя вважає, що скаржником не порушено строк на оскарження постанови про закриття кримінального провадження, оскільки оскаржувана постанова не отримана скаржником, про наявність даної постанови стало відомо представнику скаржника 05.06.2024, а до суду скаржник з даною скаргою звернувся 14.06.2024 року, тобто в межах передбаченого законом десятиденного строку з моменту отримання спірної постанови.

За представленими матеріалами, постановою слідчого від 29.03.2024 року кримінальне провадження за № 0000092 було закрито, яке і є предметом даного оскарження.

В ч. 5 ст. 38 КПК України зазначено, що орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування, а у ст. 9 КПК України закріплено положення про те, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження.

Враховуючи вищезазначене, слідчий суддя дійшов висновку, що слідчим при винесенні постанови від 29.03.2024 року не виконані всі вимоги чинного законодавства щодо з*ясування повних обставин, які підлягають з*ясуванню для повного, всебічного та неупередженого розгляду справи. Так, слідчим не було допитано жодної особи, не направлено запитів та не отримано на них відповідей з ГУ ДПС, ГУПФУ, не надано оцінку іншим доказам, наданим заявником під час досудового розслідування, та і не проведені інші передбачені КПК України слідчі дії для повного, всебічного та об*єктивного розгляду кримінального провадження.

Таким чином, дослідивши всі ці обставини і дані матеріали кримінального провадження, які надані до слідчого судді, враховуючи позицію прокурора процесуального керівника в даному провадженні, приходжу до висновку, що постанова від 29.03.2024року про закриття провадження винесена передчасно, без з*ясування всіх обставин, а тому підлягає скасуванню для повного, всебічного та об*єктивного розгляду.

При новому розслідуванні слідчому слід виконати необхідні слідчі дії щодо з`ясування обставин про наявність чи відсутність складу (події) злочину, в достатньому для встановлення об`єктивної істини обсязі, і в залежності від встановленого прийняти обґрунтоване рішення щодо подальшого провадження у справі, яке у будь-якому випадку має бути належним чином обґрунтованим з всебічним аналізом фактичних обставин справи та доводів всіх учасників, в тому числі і заявника.

Керуючись ст.ст.55, 107, 220, 303-307, 372, 376 ч.2 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 - задовольнити.

Постанову старшого дізнавача сектору дізнання Харківського районного управління поліції № 1 ГУНП в Харківській області від 29.03.2024 року про закриття кримінального провадження №0000092 від 10.02.2024, за ознаками ч.1 ст.172 КК України - скасувати.

Продовжити досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000092 від 10.02.2024.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя - ОСОБА_1