У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 листопада 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_5 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 10 вересня 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Жаврів Рівненського району Рівненської області, мешкає в АДРЕСА_1 , є особою, яка не має судимостей,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000771.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 ,

захисник ОСОБА_6 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 10 вересня 2024 року відносно ОСОБА_5 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 05.11.2024 р. включно.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Захисник просить змінити ухвалу слідчого судді про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та визначити заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Узагальнені доводи апелянта.

Захисник вважає ухвалу слідчого судді незаконною та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав.

Захисник зазначає, що слідчим суддею не розглянуто можливості застосування більш м`яких запобіжних заходів, в тому числі застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, і ухвала не містить обґрунтування неможливості застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Апелянт звертає увагу на те, що матеріали кримінального провадження не містять доказів, які б підтверджували наявність ризиків переховування підозрюваного від слідства та суду або вчинення нових кримінальних правопорушень. при цьому, сама по собі тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення не може бути підставою для тримання особи під вартою.

Обставини, встановлені слідчим суддею.

Слідчим управлінням ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000771, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 призваний за мобілізацією згідно Указу Президента України від 24.02.2022 р. № 69/2022 «Про загальну мобілізацію», відправлений до військової частини НОМЕР_1 для проходження військової служби.

06.09.2024 р. близько 17.00 год., більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, солдат ОСОБА_5 разом з військовослужбовцями цієї ж військової частини солдатом ОСОБА_8 та старшим сержантом ОСОБА_9 перебували у приміщенні приватного будинку за місцем свого спільного тимчасового проживання, за адресою АДРЕСА_1 , де спільно вживали алкогольні напої.

Близько 20.00 год. 06.09.2024 р., точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, під час спільного вживання алкогольних напоїв між ОСОБА_5 з однієї сторони та ОСОБА_8 і ОСОБА_9 з іншої сторони на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник словесний конфлікт, під час якого у ОСОБА_5 виник прямий злочинний умисел на протиправне позбавлення життя ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

З цією метою, ОСОБА_5 реалізуючи свій злочинний намір, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, взяв в кімнаті, де він проживав, закріплену за ним вогнепальну зброю автомат АКМ серія НОМЕР_2 , калібру 7.62 мм., споряджений бойовими набоями, тримаючи в руках зазначений автомат вийшов з кімнати до приміщення коридору, де в цей час перебував ОСОБА_9 .

Побачивши у приміщенні коридору ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , утримуючи в руках споряджений бойовими набоями автомат АКМ серія НОМЕР_2 , калібру 7.62 мм., перевів перемикач вогню автомата з положення запобіжника у положення ведення автоматичної стрільби, відтягнувши затворну раму автомата назад та відпустивши її, дослав тим самим патрон у патронник, привівши автомат у готовність до стрільби, після чого, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді заподіяння смерті іншій людині та бажаючи їх настання, направив заряджену зброю у бік ОСОБА_9 та умисно здійснив не менше 4 пострілів чергою у бік останнього, чим спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді наскрізних вогнепальних поранень грудей та живота, а також 2 сліпих вогнепальних поранень спини та голови, які стали причиною смерті та від яких ОСОБА_9 помер на місці.

Тоді ж, продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, направленого на умисне протиправне позбавлення життя ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , почувши крики ОСОБА_8 , який перебував у сусідній з коридором кімнаті та спробував підійти до нього для того щоб припинити протиправні дії ОСОБА_5 , останній розвернувся у бік ОСОБА_8 , направив на нього споряджений бойовими набоями автомат АКМ серія НОМЕР_2 , калібру 7.62 мм. та умисно здійснив не менше 3 пострілів чергою у бік ОСОБА_8 , чим спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді 2 наскрізних вогнепальних поранень бічних стінок живота та грудей, а також 1 проникаючого сліпого вогнепального поранення правого плечового суглобу, які стали причиною смерті та від яких ОСОБА_8 помер на місці події.

07.09.2024 р. ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України та цього ж дня повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, в умисному вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті двох осіб.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення розміру застави. Своє клопотання слідчий мотивував наявністю обґрунтованої підозри, тяжкістю кримінального правопорушення та наявністю ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Врахувавши, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі до 15 років або довічне позбавлення волі, зважаючи на обставини кримінального правопорушення та його наслідки у виді смерті 2 осіб, дані про особу підозрюваного, який є працездатною особою, міцних соціальних зв`язків не має, наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку, що застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який вважав ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали надані судом, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя відповідно до вимог ст. 178 КПК України, перевіряє вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей та інші обставини, які забезпечать належну процесуальну поведінку особи під час досудового розслідування та судового розгляду.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України. Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ).

Відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Вимога законності не може бути задоволена лише шляхом дотримання національного законодавства, яке само по собі повинно відповідати Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі «Плесо проти Угорщини»), тому позбавлення волі може бути цілком законним з точки зору внутрішнього права, однак, бути свавільним, виходячи зі змісту Конвенції, порушуючи тим самим її положення (рішення ЄСПЛ у справі «А. та інші проти Об`єднаного Королівства»).

З наведеного слідує, що рішення суду про застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або продовження строку дії такого запобіжного заходу буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції та рішень Європейського суду.

ЄСПЛ наголосив, що п. 3 ст. 5 Конвенції гарантовані загальні принципи щодо права на судовий розгляд протягом розумного строку або звільнення під час провадження. У рішеннях «Кудла проти Польщі» та «МакКей проти Сполученого Королівства» ЄСПЛ констатував, що основною метою ст. 5 Конвенції, якою гарантовані загальні принципи щодо права на судовий розгляд протягом розумного строку або звільнення під час провадження, є запобігання свавільному або необґрунтованому позбавленню свободи. Безперервне тримання під вартою є виправданим лише за умови, якщо у справі наявний значний суспільний інтерес, який переважає принцип поваги до особистої свободи.

Конвенцією покладається обов`язок вжити заходи до забезпечення прав людини, яка тримається під вартою.

Як зазначив ЄСПЛ у справі «Летельє проти Франції» особлива тяжкість деяких злочинів викликає таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення принаймні протягом певного часу. За виняткових обставинах, цей момент може бути врахований у світлі Конвенції, у всякому разі в тій мірі в якій внутрішнє право визнає поняття порушення публічного порядку внаслідок скоєння злочину. Однак цей фактор можна вважати виправданим і необхідним, тільки, якщо є підстави вважати, що звільнення затриманого реально порушить публічний порядок, або якщо цей порядок дійсно перебуває під загрозою. Попереднє затримання не має перебувати покаранню у вигляді позбавлення свободи, не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.

Вказані вимоги закону та норм міжнародного права слідчим суддею дотримані, а також оцінені у сукупності всі обставини, які відповідно до ст. 178 КПК України, враховуються при обранні запобіжного заходу.

Застосовуючи відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею перевірено, що в матеріалах провадження є достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 115 КК України.

Як зазначає в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Так, наявні докази, які містяться в матеріалах клопотання слідчого, зокрема дані протоколів огляду місця події від 07.09.2024 р., допиту свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 07.0.2024 р., актом медичного огляду ОСОБА_5 та інші матеріали кримінального провадження, є достатніми щоб вказувати на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення зазначеного у повідомлення про підозру.

Вирішуючи питання про необхідність застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_5 під вартою, апеляційний суд приходить до висновку про існування процесуальних ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які виправдовують прийняття такого рішення.

Так, ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Ризик можливого переховування від слідства та суду підтверджується тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі, вчиненого військовослужбовцем в умовах воєнного стану.

З огляду на те, що свідками події є мешканці смт. Березнегувате та особи, які проходять військову службу разом із ОСОБА_5 , які відомі йому, тому ризик незаконного впливу на свідків має місце.

З урахуванням даних про особу підозрюваного, який міцних соціальних зв`язків не має, обставин інкримінованого йому кримінального правопорушення, який є умисним та внаслідок вчинення якого настала смерть двох осіб, підозрюваний ОСОБА_5 матиме можливість вчинити аналогічні дії, тому ризик вчинення іншого кримінального правопорушення є доведеним.

За наведеного, доводи захисника про відсутність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України є безпідставними, слідчим суддею прийнято рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому досліджені всі матеріали провадження та наведені в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

З урахуванням наведених обставин, апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді про те, що саме така міра запобіжного заходу, як тримання під вартою, забезпечить виконання ОСОБА_5 процесуальних обов`язків, і, застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, про що просить апелянт, не забезпечить на даній початковій стадії досудового розслідування кримінального провадження, виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Отже, оскільки рішення слідчого судді є обґрунтованим та вмотивованим, а прокурором доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, ухвала слідчого судді відповідає вимогам кримінального процесуального закону, підстав для її скасування та вирішення питання про застосування відносно ОСОБА_5 іншого, більш м`якого запобіжного заходу або визначення певного розміру застави, апеляційний суд не вбачає, апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 10 вересня 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 залишити без змін, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3