Справа № 735/952/24 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/849/24
Категорія - ч. 4 ст. 185 КК україни. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участі сторін кримінального провадження:

обвинуваченого ОСОБА_6

його захисника адвоката ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові, одночасно в ре6жимі відео конференцій, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000035 від 18 лютого 2024 року, за апеляційною прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Новгород-Сіверської окружної прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу Коропського районного суду Чернігівської області від 03 вересня 2024 року,

щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новоіванівське, Юр`ївського району, Дніпропетровської області, громадянина України, із базовою освітою, неодруженого, непрацюючого, мешканця АДРЕСА_1 , не судимого відповідно до положень ст. 89 КК України,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою суду кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 у пред`явленому обвинуваченні за ч 4. ст. 185 КК України, за епізодами злочинної діяльності, що мала місце 15 січня 2024 року, 20 січня 2024 року та 01 лютого 2024 року, закрите на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння.

При постановленні ухвали суд виходи в з того, що внесені законодавцем зміни про кримінальну відповідальність призвели до часткової декриміналізації діяння, а оскільки дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону. Враховуючи, що ОСОБА_6 інкримінується вчинення крадіжки за кожним епізодом якої сума викраденого майна становить менше 3028 грн., що з урахуванням змін внесених Законом №3886-ІX, є підставою для закриття кримінального провадження в цій частині, на підставі вимог п.4-1 ч.1 ст. 284 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор, просить ухвалу суду щодо ОСОБА_6 в частині закриття кримінального провадження за епізодами злочинної діяльності від 15 січня 2024 року, 20 січня 2024 року, 01 лютого 2024 року скасувати, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції.

Незаперечуючи розмір шкоди, який дійсно менший 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на 2024 рік, а також необхідність застосування до обвинуваченого положень ст. 5 КК України та Закону України від 18 липня 2024 року №3886-IX, прокурор вважає, що вказані норми закону України про кримінальну відповідальність судом застосовано неправильно.

Так, незважаючи на неможливість притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності за ч.4 ст. 185 КК України, в діях обвинуваченого наявні ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України, а саме незаконного проникнення до житла потерпілої ОСОБА_10 , так як згідно обвинувачення крадіжку було скоєно з проникненням у житло.

Відповідно до положень ч.3 ст. 337 КПК України, з метою справедливого рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження. Апелянт вказує, що закриття судом кримінального провадження у тих випадках, коли існують підстави для перекваліфікації дій обвинуваченого судом, не виправдовує легітимних очікувань особи, яка зазнала шкоди і не узгоджується із завданнями кримінального судочинства.

Необхідність перекваліфікації дій особи саме зі ст. 185 КК України на ст. 162 КК України вбачається, зокрема, із постанови Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 21 серпня 2024 року.

З огляду на викладене, апелянт переконаний, що суд повинен був змінити кваліфікацію дій обвинуваченого та відповідно до ст. 374 КПК України ухвалити обвинувальний вирок за ч.1 ст. 162 КК України із призначенням покарання в межах санкції вказаного кримінального правопорушення.

Оскільки скасування ухвали з постановленням нового вироку положеннями ст. 407 КПК України не передбачено, а скасування ухвали про закриття кримінального провадження на підставі п.4-1 ч.1 ст. 284 КПК України та постановлення нової ухвали (з перекваліфікацією дій особи на ч.1 ст. 162 КК України) буде суперечити ст. 408 КПК України, через погіршення становища обвинуваченого, то оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав вимоги скарги та просив їх задовольнити, обвинуваченого та захисника, які заперечували проти задоволення вимог апеляційної скарги сторони обвинувачення, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

За змістом ч. 2 ст. 392 КПК України, ухвали,постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених ч. 1 цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першої цієї статті( ч.1 вироки, крім випадків, передбачених ст. 394 цього Кодексу.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, 03 вересня 2024 року за клопотанням прокурора у судовому засіданні ОСОБА_11 було закрите кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 в частині пред`явленого обвинувачення за епізодами злочинної діяльності, від 15 січня 2024 року, 20 січня 2024 року та 01 лютого 2024 року, з урахуванням змін, внесених Законом №3886-ІX. На наступний день 04 вересня 2024 року, в іншій частині обвинувального акту, ухвалений обвинувальний вирок з призначенням засудженому реального покарання.

Оскаржуючи лише одну ухвалу суд в частині закриття кримінального провадження без одночасного оскарження вироку суду, в якому за змістом апеляційної скарги прокурора необхідно провести перекваліфікацію дій обвинуваченого з ч. 4 ст. 185 КК України на ч.1 ст. 162 КК України та призначити покарання, по усіх епізодах, що стосуються крадіжок з будинку потерпілої ОСОБА_10 , прокурор залишила поза увагою, що ухвала суду від 03 вересня 2024 року і вирок від 4 вересня 2024 року, незалежно, що такі рішення були постановлені в різні дні, нерозривно пов`язані одне з одним, що стосуються одного обвинуваченого, в одному кримінальному провадженні і без скасування вироку, вимоги про скасування ухвали не можуть бути задоволені.

В одному кримінальному провадженні, за одним обвинувальним актом та щодо однієї і тієї особи, не можуть бути два вироки одночасно.

За правилами ч. 4 ст. 403 КПК України внесення змін до апеляційної скарги, які тягнуть погіршення становища обвинуваченого, за межами строків на апеляційне оскарження не допускається.

З огляду на те, що апеляційна скарга прокурора на ухвалу суду, постановлену під час судового засідання в суді першої інстанції до ухвалення вироку по суті, надійшла до апеляційного суду після закінчення строків на апеляційне оскарження вироку суду, який прокурор не оскаржував, незважаючи на те, що вирок і ухвала в частині закриття кримінального провадження нерозривно пов`язані, а тому для задоволення апеляційної скарги відсутні правові підстави, передбачені кримінально-процесуальним законом.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 532 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Новгород-Сіверської окружної прокуратури ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу Коропського районного суду Чернігівської області від 03 вересня 2024 року щодо ОСОБА_6 , без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4