ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1745/24 Справа № 233/4273/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2024 року м.Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора на ухвалу слідчого судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 11 вересня 2024 року, якою в кримінальному провадженні № 0000292 відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, -

ВСТАНОВИЛА:

З клопотання про застосування запобіжного заходу вбачається, що слідчим відділом ВП №2 Краматорського РУП ГУНП України в Донецькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000292 від 24.07.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, у вчинені якого підозрюється ОСОБА_8 . На теперішній час існують ризики того, що обвинувачений може переховуватись від органів досудового слідства та суду, впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, або вчинити інше кримінальне правопорушення, тому, орган досудового розслідування вважає, що менш суворі запобіжні заходи ніж тримання під вартою не достатні для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Ухвалою слідчого судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 11 вересня 2024 року у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою відмовлено. Застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем розташування військової частини НОМЕР_1 , з забороною йому залишати розташування частини цілодобово та покладено на ОСОБА_8 обов`язки: з`являтись за викликом органу досудового розслідування, прокурора або суду для проведення слідчих дій, а в разі неможливості з`явитися з поважних причин завчасно повідомити про це посадову особу, або орган, який здійснив виклик; не виїжджати за межі розташування військової частини без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи; заборонено ОСОБА_8 , спілкуватись зі свідками по вказаному кримінальному провадженню, а саме з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб з утриманням на гауптвахті Військової служби правопорядку, без визначення розміру застави.

Вважає, що слідчим суддею не в повній мірі надано оцінку ризикам, передбаченим у пунктах 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які обґрунтовані у клопотанні. Вказує на безпідставність викладених в ухвалі висновків та їх спростування матеріалами досудового розслідування. На його думку, більш м`які запобіжні заходи не здатні запобігти заявленим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного. Зазначає, що з ухвали слідчого судді не зрозуміле місце відбування запобіжного заходу у виді домашнього арешту, оскільки пункт постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 знаходиться в АДРЕСА_2 , а у зв`язку з виконанням завдань за призначенням, пов`язаних із захистом незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України підрозділи військової частини виконують завдання на території Донецької області, що, на його думку, унеможливлює виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків.

Заслухавши доповідача, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, думку захисника та підозрюваного, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів доходить наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Пунктом 4 ч. 2 ст. 183 КПК України передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 196 КПК в ухвалі про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зазначає відомості про: 1) кримінальне правопорушення (його суть і правову кваліфікацію із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність), у якому підозрюється, обвинувачується особа; 2) обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу; 3) обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу; 4) посилання на докази, які обґрунтовують ці обставини; 5) запобіжний захід, який застосовується.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

З матеріалів справи вбачається, що слідчим відділом ВП №2 Краматорського РУП ГУНП України в Донецькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000292 від 24.07.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, у вчинені якого підозрюється ОСОБА_8

22 серпня 2024 року о 13 год. 10 хв. підозрюваному ОСОБА_8 , повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та вручено копію повідомлення про підозру і пам`ятку з процесуальними правами та обов`язками підозрюваного.

Слідчий суддя під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу прийшов до висновку, що прокурор довів існування обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та ймовірність причетності підозрюваного до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що старший солдат ОСОБА_8 підозрюється у тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та проходячи її на посаді старшого вогнеметника 3 вогнеметного відділення вогнеметного взводу роти радіаційного, хімічного, біологічного захисту військової частини НОМЕР_1 , 20 липня 2024 року приблизно о 22 год. 15 хв., разом із ОСОБА_9 прийшов за адресою: АДРЕСА_3 , де проживає їх спільний знайомий ОСОБА_11 . Після того, як ОСОБА_11 відчинив двері зазначеної квартири, ОСОБА_8 прогнав ОСОБА_9 та сам зайшов до приміщення вказаної квартири, де між ним та ОСОБА_11 виник словесний конфлікт через те, що останній був винен ОСОБА_8 гроші. Під час конфлікту у ОСОБА_8 виник кримінальний протиправний умисел, спрямований на умисне протиправне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_11 .

Реалізуючи свій кримінальний протиправний умисел, спрямований на умисне спричинення ОСОБА_11 тяжких тілесних ушкоджень, ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді заподіяння тяжких тілесних ушкоджень та бажаючи їх настання, схопив правою рукою ОСОБА_11 за шию та штовхнув до кімнати, внаслідок чого останній не втримав рівновагу та впав на підлогу правим боком. Після чого, ОСОБА_8 , продовжуючи свій злочинний умисел, умисно завдав ОСОБА_11 , який знаходився у положенні лежачі на правому боці, близько 3 послідовних ударів правою ногою, взутою в берці в область грудної клітини, один удар кулаком правої руки в обличчя та один удар правою ногою, взутою в берці в область лівого коліна.

Внаслідок умисного нанесення ударів ОСОБА_11 старший солдат ОСОБА_8 спричинив останньому тяжкі тілесні ушкодження у вигляді: поєднаної тупої травми грудної клітки, живота, голови, множинні переломи ребер, лівобічний гемоторакс, забій лівої легені, розриви селезінки, печінки, забій підшлункової залози, множинні крововиливи обличчя, розсіяні та дрібновогнищеві крововиливи у товщі та під м`якими оболонками лобових часток, крововиливи та садна кінцівок, які перебувають в прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_11 , що настала ІНФОРМАЦІЯ_2 о 01 год. 00 хв. у лікарні.

Слідчим суддею встановлено, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному проваджені доказами:

- протоколом огляду місця події від 24 липня 2024 року за адресою: АДРЕСА_3 , під час якого зафіксовано обстановку вчиненого кримінального правопорушення;

- протоколом огляду трупа ОСОБА_11 , проведеному 24 липня 2024 року в приміщенні Краматорського відділення судово-медичної експертизи, під час якого на тілі ОСОБА_11 виявлено тілесні ушкодження;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 24 липня 2024 року відповідно до якого остання розповіла про події які відбувались 20 21 липня 2024 року, а саме про те, що їй відомо, що ОСОБА_12 брав в борг грошові кошти у її знайомого ОСОБА_13 , та тривалий час не віддавав, через це між ними відбулась серйозна розмова. Зі слів ОСОБА_8 їй відомо, що він наніс ОСОБА_12 декілька ударів;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 24 липня 2024 року відповідно до якого останній пояснив, що в його присутності незнайомий йому раніше військовослужбовець який проживав з ОСОБА_14 в його будинку наніс тілесні ушкодження його товаришу ОСОБА_11 начебто за борги;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 24 липня 2024 року, під час якого ОСОБА_9 впізнав чоловіка, який завдав ОСОБА_11 тілесні ушкодження;

- протоколом проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_9 від 24 липня 2024 року, під час якого останній розповів про обставини нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 та показав на місці події як це відбувалось;

- протоколом допиту потерпілої ОСОБА_15 від 24 липня 2024 року відповідно до якого остання пояснила, що 21 липня 2024 року вранці до неї додому прийшов її співмешканець ОСОБА_16 та тримався за лівий бук. На її запитання пояснив, що його побив військовий на ім`я ОСОБА_17 за борги. ОСОБА_12 декілька днів знаходився вдома, відлежувався. 23 липня 2024 року вона наполягла, щоб він звернувся до лікарні оскільки йому було зовсім зле, а 24 липня 2024 року ОСОБА_12 в лікарні помер;

- висновком судово-медичного експерта № 10 від 20.08.2024 відповідно до якого смерть ОСОБА_11 настала внаслідок отриманої поєднаної тупої травми грудної клітини, живота, голови;

- висновком судово-медичного експерта № 166 від 15.08.2024 відповідно до якого смерть ОСОБА_11 настала внаслідок отриманої поєднаної тупої травми грудної клітини, живота, голови які утворились від дії тупих предметів, не менше десяти травматичних впливів;

- протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_8 від 22 серпня 2024 року відповідно до якого останній детально розповів як і за яких обставин спричинив тілесні ушкодження місцевому мешканцю ОСОБА_11 за грошові борги;

- протоколом проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_8 від 22 серпня 2024 року відповідно до якого останній, показав на місці події механізм нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 .

Апеляційний суд погоджується з викладеним в ухвалі слідчого судді висновком про існування ризиків, передбачених п.п. 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, а саме: можливого впливу на свідків та вчинення іншого кримінального правопорушення, а також недоведеність існування ризиків, передбачених п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховування від органів досудового розслідування і суду та можливість перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Водночас судова колегія вважає, що стороною обвинувачення не надано достатніх доказів, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам, а слідчим суддею не в повній мірі враховані обставини, які вказують на необхідність застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Як неодноразово зазначав ЄСПЛ у своїх рішеннях, що сама по собі тяжкість інкримінованого підозрюваному злочину не може бути підставою для застосування до особи найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В своїх рішеннях ЄСПЛ суд визнає порушенням Конвенції продовження/обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за умови, якщо національні суди «…не розглянули жодних альтернативних триманню під вартою запобіжних заходів…» (справи «Харченко проти України», «Шалімов проти України»).

Апеляційний суд враховує дані про особу підозрюваного ОСОБА_8 , який має постійне місце проживання, є військовослужбовцем ЗСУ, який не виключений зі штату військовослужбовців, виконання ним завдань з аеророзвідки, наявність у нього на утриманні неповнолітньої дитини, позитивну характеристику за місцем проходження військової служби, його бажання співпрацювати зі слідством.

При цьому приймається до уваги, що станом на час апеляційного розгляду підозрюваний перебуває під домашнім арештом 22 дні та стороною обвинувачення не надані відомості про вчинення ним у цей період будь-яких дій на шкоду досудовому розслідуванню з числа передбачених ст. 177 КПК України, або про те, що з будь-яких інших міркувань застосований до нього запобіжний захід виявися недостатньо дієвим.

Доводи апеляційної скарги про незрозумілість місця відбування запобіжного заходу у виді домашнього арешту, на увагу не заслуговують, оскільки на даний час місцем дислокації військової частини НОМЕР_1 є АДРЕСА_4 .

Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, не вбачається, тому апеляційний суд доходить висновку, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою і такою, що не підлягає скасуванню, а отже в задоволенні вимог апеляційної скарги прокурора слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 11 вересня 2024 року, якою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді