Справа № 212/4900/24
У Х В А Л А

16 жовтня 2024 року м. Кривий Ріг

Слідчий суддя Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого СВ відділення поліції № 3 КРУП ГУ НП в Дніпропетровській області, яке погоджено з прокурором Криворізької північної окружної прокуратури Дніпропетровської області, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -

встановив:

До слідчого судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшло клопотання слідчого СВ відділення поліції №3 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , погоджене з прокурором, в обґрунтування якого слідчий зазначив, що досудовим розслідуванням за кримінальним провадженням № 0000684 від 12.05.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, було встановлено, що ОСОБА_4 11.05.2024 року близько 14-00 год., знаходився поблизу магазину «Лайм», розташованого за адресою АДРЕСА_2 , де з раніше не знайомими йому ОСОБА_6 , 1984 р. н., та його цивільною дружиною ОСОБА_7 , 1984 р. н., вживав спиртні напої, під час чого між ОСОБА_4 , з однієї сторони, та ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , з іншої сторони, відбулася сварка, під час якої у ОСОБА_4 виникла гостра неприязнь до останніх та умисел на спричинення ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень. З цією метою ОСОБА_4 продовжуючи свої дії направлені на реалізацію свого злочинного умислу, побачив на парапеті, розташованому при вході до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою АДРЕСА_2 , пляшку з під горілки, розбив її та взяв до правої руки, таким чином підшукавши для цієї мети знаряддя для вчинення злочину. Потім 11.05.2024 року близько 14:10 год., ОСОБА_4 реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на спричинення ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень на ґрунті раптово виниклої особистої неприязні до неї, знаходячись при вході до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою АДРЕСА_2 , стоячи обличчям до обличчя ОСОБА_7 , утримуючи фрагмент пляшки в правій руці, завдав ним не менш одного удару в ліву ділянку шиї потерпілої, не переслідуючи при цьому за мету спричинити ОСОБА_7 смерть. Завершивши вчинення своїх бажаних дій, ОСОБА_4 залишив місце скоєння злочину, спричинивши потерпілій ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді колото-різаної рани лівої половини шиї з пошкодженням внутрішньої яремної вени, гіпоболімічного шоку другого ступеню, що за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.

Отже, 12.05.2024 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК, за ознаками умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

Орган досудового розслідування вважає, що наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК: переховуватися від органів досудового розслідування або суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; незаконно впливати на потерпілого та свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Також через тяжкість покарання, що загрожуватиме ОСОБА_4 у разі визнання його винним, існує необхідність запобігання вказаних ризиків шляхом застосування до підозрюваного запобіжного заходу саме в вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, оскільки підозрюваний переховувався від органів правосуддя.

В судовому засіданні прокурор на задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному наполягав.

Підозрюваний та його захисник заперечували проти задоволення клопотання слідчого, вказуючи, що ОСОБА_4 можна обрати запобіжний захід, який не повязаний із триманням його під вартою, зокрема, у виді цілодобового домашнього арешту. Так вказували, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання по АДРЕСА_1 , де мешкає із батьком, а також допомагає матері з ремонтом по АДРЕСА_3 . Також вказували, що ОСОБА_4 повністю відшкодував витрати на лікування потерпілої та завдану їй злочином шкоду. Крім того підозрюваний кається у скоєному та зобовязується співпрацювати зі слідством. Додавав, що не планує ухилятися від правосуддя, оскільки вважав за необхідне спочатку відшкодувати шкоду потерпілій, тому злякався та не зявився до слідчого 12 травня 2024 року, хоча фактично не переховувався, бо мешкав влітку із матірью по АДРЕСА_3 .

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши додані до клопотання матеріали, слідчий суддя встановив, що відомості про кримінальне правопорушення були внесені 12.05.2024 року до ЄРДР за № 0000684 за правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 121 КК України.

12 травня 2024 року було повідомлено про підозру ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченому ч. 1 ст. 121 КК України, за ознаками умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, яка була отримана його батьком.

Копію клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та додані до нього матеріали сторона захисту отримала завчасно.

16.10.2024 року ОСОБА_4 було затримано на виконання ухвали слідчого судді про примусове затримання з метою приводу підозрюваного до суду.

Згідно із п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад пять років.

Відповідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити такі дії: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Європейський суд з прав людини у справі «Фокс, Кембел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Так слідчий суддя встановив за п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення за ст. 121 ч. 1 КК, що підтверджується оглянутими в судовому засіданні матеріалами клопотання слідчого: оглядом місця події від 11.05.2024; допитом потерпілої ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 ; пред`явленням особи для впізнання по фотознімкам потерпілій та свідкам; речовими доказами; висновком судово-медичної експертизи щодо характеру тілесних ушкоджень потерпілої особи.

Також відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК слідчий суддя вважає доведеним наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК, на які вказав прокурор, такі як ризик можливого переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та/або суду, зважаючи на тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному в разі визнання його винним у вчинені інкримінованого тяжкого злочину, а також відсутність у нього міцних соціальних зв`язків, підтвердженням чому є факт перебування ОСОБА_4 у розшуку в рамках даного кримінального провадження.

При цьому слідчий суддя вказує, що інші зазначені у клопотанні слідчим ризики за ст. 177 КПК не були доведені.

Так підозрюваний не був знайомий до із потерпілими та свідками до події злочину, тому не обізнаний із місцем їх проживання, отже не може чинити тиск на них з метою зміни їх показів.

Також не було підтверджено ризик того, що ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки доводи слідчого в цій частині охоплюються ризиком можливого переховування ОСОБА_4 .

Крім того не був доведений ризик того, що ОСОБА_4 може вчинити інший злочин, оскільки він раніше не був судимий.

При цьому слідчий суддя зважає на те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за скоєння якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, що, натомість, дозволяє за певних умов при доведеності провини підозрюваного за вироком суду в скоєні інкримінованого йому злочину застосувати до нього положення ст. 75 КК України.

В цьому сенсі слідчий суддя врахував, що завдану злочином потерпілій особі шкоду підозрюваний відкшодував повністю, про що свідчить заява останньої, датована ще від 22 травня 2024 року.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ст. ст. 12, 177 КПК України, право на свободу та особисту недоторканість є одним із найбільш значущих прав людини. Враховуючи те, що запобіжним заходом обмежуються конституційні права і свободи особи, ще до визнання її винною у вчиненні злочину, а тому обрання та продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою є виключним і найбільш суворим запобіжним заходом і застосовується лише тоді, коли є всі підстави вважати, що інші менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.

У цьому сенсі слідчий суддя враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену в справі «Бузаджи проти Республіки Молдова» (Buzadji v. the Republic of Moldova) (заява № 23755/07, пп. 112-114) в частині того, що тримання під вартою та цілодобовий домашній арешт є за своїм змістом ідентичними запобіжними заходами.

Так слідчий суддя звертає увагу на те, що ОСОБА_4 є молодого віку, не судимий, має постійне місце проживання в АДРЕСА_1 , де мешкає разом із батьком, який був допитаний слідчим в якості свідка, підтвердивши дану інформацію.

Отже, встановлені обставини справи у сукупності із даними особи підозрюваного доводять недоцільність утримання під вартою ОСОБА_4 в рамках вказаного кримінального провадження, що свідчить про можливість обрання останньому більш м`якого запобіжного заходу, про що клопотала сторона захисту.

Відповідно до ст. 181 КПК домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого.

Таким чином оскільки ОСОБА_4 мешкає в АДРЕСА_1 , що враховуючи встановлений слідчим суддею ризик за ст. 177 КПК, а також обставини кваліфікації дій підозрюваного, свідчить про можливість обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 у виді цілодобового домашнього арешту.

Підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу слідчий суддя не вбачає, оскільки інші запобіжні заходи не зможуть запобігти встановленому за ст. 177 КПК ризику.

При цьому згідно із ст. 194 КПК слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного обов`язки згідно із ч. 5 ст. 194 КПК.

Керуючись ст.176-178,182, 183, 184, 202, 307, 395 КПК, -

постановив:

Клопотання слідчого СВ відділення поліції №3 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області, погоджену з прокурором Криворізької північної окружної прокуратури Дніпропетровської області, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити частково.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 60 днів, тобто до 14 грудня 2024 року, звільнивши його з-під варти в залі суду та доставивши у супроводі працівників поліції до місця проживання підозрюваного, тобто до приміщення квартири АДРЕСА_4 .

Покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- цілодобово не залишати приміщення квартири АДРЕСА_4 ;

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- не відлучатися із м. Кривий Ріг без дозволу слідчого, прокурора або суду залежно від стадії провадження;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або роботи.

В разі невиконання покладених обов`язків підозрюваним, наступають наслідки передбачені КПК.

З метою перевірки та контролю за поведінкою підозрюваного покласти на ВП № 3 КРУП ГУ НП в Дніпропетровській області обов`язок щодо проведення перевірок за місцем мешкання ОСОБА_4 .

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1