Справа № 367/8833/23
Провадження №1-в/367/272/2024
УХВАЛА

Іменем України

28 жовтня 2024 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань суду кримінальне провадження за поданням Бучанського РВ № 2 філії ДУ «Центр пробації» у м. Києві та Київській області про приведення вироку відносно ОСОБА_3 у відповідність до вимог закону, суд,-

ВСТАНОВИВ:

До Ірпінського міського суду Київської області надійшло вищевказане подання Бучанського РВ № 2 філії ДУ «Центр пробації» у м. Києві та Київській області.

Учасники в судове засідання не з`явились, представник органу пробації та засуджений подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність.

Відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України, неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що орган з питань пробації звернувся до суду з поданням про приведення вироку Ірпінського міського суду Київської області від 27.12.2023 року відносно ОСОБА_3 у відповідність до вимог закону, у зв`язку із набранням чинності Закону України від 18.07.2024 року № 3886-ІХ «Про внесеннгя змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законі України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Так, заявник звернувся до суду на підставі п. 13 ч. 1 ст. 537, п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України та як вбачається з подання, заявник вказує, що п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України визначає, що під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про приведення судового рішення у відповідність до вимог закону.

Разом із тим, п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, в офіційній, чинній редакції, визначає: «Під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.».

Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

В своєму поданні орган з питань пробації просить суд привести судове рішення стосовно ОСОБА_3 у відповідність до вимог закону. Разом із тим, вирішення даного питання не передбачене чинним КПК України.

Так, аналізуючи зміст подання, суд дійшов висновку, що воно подане всупереч вимог КПК України.

Так, 09 серпня 2024 року набув чинності Закон України 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене аналіз вказаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Положеннями ч. 1 ст. 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми Основного Закону України також знайшли своє відображення і в ч. 1 ст. 5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Так, суд дійшов висновку, що орган з питань пробації, в даному випадку, повинен звертатись до суду з клопотанням/поданням в порядку п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України, оскільки ч. 2 ст. 74 КК України встановлено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Враховуюче вищевикладене, суд дійшов висновку, що подання органу пробації не підлягає задоволенню, оскільки питання приведення судового рішення у відповідність до вимог закону не передбачене чинним КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 369-372, 537, 539 КПК України, ст. 74 КК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Подання Бучанського РВ № 2 філії ДУ «Центр пробації» у м. Києві та Київській області про приведення вироку відносно ОСОБА_3 у відповідність до вимог закону, - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 7-ми днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1