Справа № 591/9707/24
Провадження № 1-кс/591/2951/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2024 рокум. Суми

Слідчий суддя Зарічного районного суду м. Суми ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Суми клопотання слідчого четвертого слідчого відділу ( з дислокацією в м.Сумах) ТУ ДБР, розташованого в місті Полтаві, ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Слідчийу кримінальному провадженні №0000905 звернувся з клопотанням, в якому просив обрати підозрюваному ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України та існують ризики, передбачені п.п.1,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, які не зможуть бути забезпечені іншими більш м`якими запобіжними заходами.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав.

Захисник заперечувала щодо клопотання слідчого, звертала увагу на те, що в даному випадку немає жодного ризику, про який зазначено у клопотанні. Натоміть, ОСОБА_5 виключно позитивно характеризується командуванням тієї частини, в якій проходив військову службу та до 14.08.2024 року жодного разу не допускав порушень. 14.08.2024 року він залишив самовільно військову частину через збіг тяжких сімейних обставин (батько, який має онко захворювання потрапив у лікарню та потрібно було допомогти матері, яка теж є особою з інвалідністю), а також що командування не відпускало його додому для вирішення сімейних проблем. В подальшому, через 2 тижня він з`явився до ВСП Івано-Франківської області, де йому сказали їхати на пункт постійної дислокації військової частини. При цьому, у нього вже були документи про те, що його готові забирати на службу до іншої військової частини. Коли ОСОБА_5 приїхав на ППД, то йому сказали, що потрібно їхати в с.Степанівка, де фактично зараз дислокується його частина. Він про це доповів ВСП, але ті сказали почекати документів і поїхати відразу у нову частину. Тому він вдома чекав документів. А 23 чи 24 вересня йому зателефонував слідчий ДБР і повідомив, що відносно нього буде порушено кримінальну справу, тому йому потрібно з`явитись до м.Суми. При цьому, з урахуванням графіку поїздів, вони домовились із слідчим про його прибуття в м.Суми 26.09.2024. У вказаний день він, як і обіцяв, прибув у м.Суми? з залізничного вокзалу його зустрів слідчий і вони поїхали зі слідчим до робочого кабінету останнього. ОСОБА_5 надав пояснення слідчому, після чого йому вручили підозру, допитали, затримали та залучили захисника. Вважала, що вказані обставини свідчать про відсутність ризиків. Крім того, захисник зазначала, що, враховуючи бажання підозрюваного продовжити військову службу, нею вже підготовлено клопотання на підставі ч.5 ст.401 КК України щодо звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності, бо підозрюваний заявив про намір повернутися до військової служби і командир військової частини надав на це відповідну згоду. І за таких обставин, на її переконання, взагалі відсутні підстави для застосування до її підзахисного запобіжного заходу.

Підозрюваний ОСОБА_5 повністю підтримав позицію захисника.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Матеріали клопотання підтверджують те, що Четвертим слідчим відділом ( з дислокацією в м.Сумах) ТУ ДБР, розташованого в місті Полтаві, проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000905 від 04.09.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, за фактом того, що ОСОБА_5 14.08.2024 року самовільно залишив розташування військової частини, в якій проходив військову службу, та у період з 06.08.2024 по 26.09.2024 обов`язки військової служби не виконував, а займався особистими справами.

26.09.2024 ОСОБА_5 було затримано в порядку ст.208 КПК України та оголошено про підозру за вказаною статтею Кримінального Кодексу України.

При цьому, додані до клопотання документи містять дані, які дають підстави об`єктивному спостерігачу вважати, що ОСОБА_5 міг вчинити кримінальне правопорушення, яке йому інкримінують органи досудового розслідування. Тобто, оголошена підозра є обґрунтованою.

Водночас, відповідно до вимог ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, окрім наявності обґрунтованої підозри, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини існування хоча б одного із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також - недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У даному випадку, як зазначено вище, слідчий у клопотанні вказував на існування ризиків, передбачених п.п.1,4,5 ч.1 ст.177 КПК України.

При цьому, ризик можливого переховування від органів досудового розслідування та суду мотивовано лише тяжкістю покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі притягнення його до кримінальної відповідальності.

Але, слід зазначити, що ЄСПЛ в своїх рішеннях неодноразово звертав увагу на те, що лише тяжкість покарання, не може обґрунтовувати наявність ризику переховування від органів досудового розслідування та суду.

При цьому, запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, застосовується з метою досягнення дієвості кримінального провадження і лише у тому випадку, коли існує хоча б один з ризиків, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Водночас, в даному випадку в матеріалах клопотання та в судовому засіданні не було підтверджено того, що слідчий після внесення відомостей до ЄРДР 04.09.2024 і до моменту затримання ОСОБА_5 26.09.2024 року вживав хоча б якісь заходи забезпечення кримінального провадження, направлені на забезпечення явки ОСОБА_5 для проведення слідчих чи процесуальних дій, як-то: виклики, приводи, грошові стягнення.

Водночас, не спростованою слідчим та прокурором є інформація про те, що ОСОБА_5 після самовільного залишення військової частини весь час перебував за місцем мешкання. 23 чи 24 вересня спілкувався зі слідчим по телефону та вони домовились про явку ОСОБА_5 в м.Суми на 26.09.2024. І саме в цей день ОСОБА_5 з`явився до слідчого, приїхавши з Івано-Франківської області добровільно.

Крім того, в матеріалах справи є документи про те, що ОСОБА_5 має бажання служити і отримав згоду на подальше проходження служби від командування ВЧ НОМЕР_1 ще 12.09.2024 року. Проте саме через зволікання в оформленні документів, яке допускає ВЧ НОМЕР_2 , яка була ініціатором внесення відомостей до ЄРДР, до цього часу питання подальшого проходження служби солдатом ОСОБА_5 не вирішено.

За таких обставин, необґрунтованими і безпідставними є твердження слідчого та прокурора про те, що ОСОБА_5 має намір вдатись до спроб переховування саме від органів досудового розслідування чи суду або вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Відповідно, вважаю, що слідчим та прокурором не доведено наявності ризиків, передбачених п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Крім того, взагалі необґрунтованим є ризик, передбачений п.4 ч.1 ст.177 КПК України.

Так, мотивами існування такого ризику у клопотанні зазначено те, що підозрюваний може створювати штучні докази та підбурювання осіб, зокрема з числа військовослужбовців військової частини до дачі завідомо неправдивих показань для підтвердження висунутих ним у подальшому версій.

Але, по-перше, слід зазначити, що ані матеріали клопотання, ані усні пояснення прокурора в суді по суті поданого клопотання не містили об`єктивних даних на підтвердження таких мотивів існування ризику. Натомість, з матеріалів вбачається, що солдат ОСОБА_5 з січня 2023 року проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 на посаді механіка і має виключно позитивну характеристику. Відомостей про те, що ОСОБА_5 мав підлеглих, на яких міг би впливати в силу займаної посади, в матеріалах немає.

По-друге, згідно вимог чинного законодавства свідки перед їх допитом попереджаються про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань.

По-третє, як зазначалось вище, на даний час є згода командування іншої частини на подальше проходження служби підозрюваним у військовій частині НОМЕР_1 .

За таких обставин, твердження слідчого про можливість впливу підозрюваного на військовослужбовців військової частини НОМЕР_2 з метою надання ними неправдивих показань є надуманими.

Тобто, слідчим та прокурором не доведено існування жодного з зазначених у клопотанні ризиків, передбачених п.п.1,4,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до ч.3 ст.194 КПК України слідчий суддя має право зобов`язати підозрюваного прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

Враховуючи, що в даному випадку, слідчим та прокурором доведено існування обґрунтованої підозри, водночас не доведено існування ризиків, визначених ст.177 КПК України, вважаю що в силу вимог чинного КПК України відсутні підстави для застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу, водночас, є підстави для виконання вимог ч.3 ст.194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183-184, 193-197 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні клопотання слідчого четвертого слідчого відділу ( з дислокацією в м.Сумах) ТУ ДБР, розташованого в місті Полтаві, ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - відмовити.

Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Сумського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту отримання її копії.

Слідчий суддя ОСОБА_1