Номер провадження: 11-сс/813/1625/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.10.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_16,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ,

особи, щодо якої застосовується екстрадиція - ОСОБА_9 ,

перекладача ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу першого заступника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_11 на ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 08.10.2024 року, відносно ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,-

установив

Зміст оскарженого судового рішення.

Ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 08.10.2024 року задоволено скаргу представника ОСОБА_12 - адвоката ОСОБА_7 , та скасовано Постанову Генерального прокурора від 23.06.2020 року про видачу (екстрадицію) особи, до Російської Федерації громадянина цієї держави ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених п. «б» ч.3 ст. 163, п. «б» ч.4 ст. 162 КК Російської Федерації.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді перший заступник Одеської обласної прокуратури ОСОБА_13 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржену ухвалу та постановити нову, якою відмовити у задоволенні скарги.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, наступним:

- листом Офісу Генеральної прокуратури від 02.07.2020 року обласній прокуратурі доручено забезпечити вручення ОСОБА_14 під розписку копії постанови ОГП від 23.06.2020 року з перекладом на мову, якою він вільно володіє;

- на виконання вказаного доручення центрального органу обласною прокуратурою через ДУ «Одеський слідчий ізолятор» забезпечено вручення ОСОБА_14 постанови про видачу у перекладі на російську мову, що підтверджується розпискою про отримання від 15.07.2020 року;

- постанова про видачу ані захисником, ані ОСОБА_15 не оскаржувалась;

- слідчим суддею взагалі не порушувалось питання щодо поновлення строку стороні захисту на оскарження Постанови ОГП про екстрадицію відносно ОСОБА_9 ;

- слідчий суддя не приділив уваги тому, що 23.12.2022 року зупинена дія «Конвенції про правову допомогу і правових відносинах у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993 - Мінська конвенція». Вказана Конвенція припинила свою дію 29.12.2023 року, а Постанова ОГП про видачу видана 23.06.2020 року;

- також прокурор наголошує, що вказане рішення центрального органу приймалось на підставі усіх діючих на момент його прийняття міжнародних договорів, а саме: Мінської конвенції та Європейської про видачу правопорушників 1957 року, яка є чинним міжнародним договором у відносинах з рф і по теперішній час.

Крім того, прокурор також зазначає, що попри прийняте рішення про скасування постанови Офісу Генерального прокурора від 23.06.2020 року, слідчий суддя у своїй ухвалі зазначив, що у нього відсутні підстави вважати проведену екстрадиційну перевірку неналежною та незаконною.

В судовому засіданні апеляційного суду

прокурор ОСОБА_6 підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, ухвалу слідчого судді скасувати;

особа, стосовно якої прийняте рішення про видачу (екстрадицію), - ОСОБА_12 та його захисники заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просили ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Мотиви апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача; дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Частиною 1 ст.404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Частиною другою ст. 19 Конституції України встановлено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 КПК України передбачено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ст. 2 КПК завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Застосування належної процедури є одним із складових елементів принципу верховенства права та передбачає, у тому числі, щоб повноваження органів публічної влади були визначені приписами права, і вимагає, щоб посадовці мали дозвіл на вчинення дії, і надалі діяли в межах наданих їм повноважень.

Застосування належної правової процедури у кримінальному провадженні це встановлені кримінальним процесуальним законодавством способи реалізації норм кримінального процесуального права, що забезпечують досягнення цілей правового регулювання кримінальних процесуальних відносин у сфері порядку досудового розслідування та судового розгляду. Воно означає не лише те, що всі дії процесуальних суб`єктів мають відповідати вимогам закону, адже в такому випадку це завдання розчиняється в приписах засади законності. Такі дії мають виникати із наявних повноважень і перебувати в адекватному співвідношенні з конкретним процесуальним завданням, яке виникає в певний момент досудового розслідування і судового розгляду кримінального провадження. Таке адекватне співвідношення приводить до принципу пропорційності.

Недотримання належної правової процедури тягне за собою порушення гарантованого кожному ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) права на справедливий суд.

На думку апеляційного суду, при розгляді скарги захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах особи, стосовно якої прийняте рішення про видачу (екстрадицію), ОСОБА_12 , на постанову Генерального прокурора від 23.06.2020 року про видачу (екстрадицію) особи, до Російської Федерації громадянина цієї держави ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених п. «б» ч.3 ст. 163, п. «б» ч.4 ст. 162 КК Російської Федерації, слідчим суддею не були виконані вимоги вищевказаних норм права у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 591 КПК України рішення про видачу особи (екстрадицію) може бути оскаржено особою, стосовно якої воно прийняте, її захисником чи законним представником до слідчого судді, в межах територіальної юрисдикції якого така особа тримається під вартою, крім випадку, передбаченого статтею 588 цього Кодексу. Якщо до особи застосовано запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, скарга на рішення про видачу такої особи (екстрадицію) може бути подана до слідчого судді, в межах територіальної юрисдикції якого розташований відповідний центральний орган України.

Відповідно до вимог ч.3 ст.590 КПК України, у разі прийняття рішення про видачу (екстрадицію) такій особі вручається його копія. Якщо впродовж десяти днів зазначене рішення не оскаржено до суду, організовується фактична видача цієї особи компетентним органам іноземної держави.

Так, з матеріалів судової справи вбачається наступне.

30.04.2020 року до Офісу Генерального прокурора надійшов запит Генеральної прокуратури російської федерації про видачу ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За результатом розгляду вищевказаного запиту Генеральний прокурор Постановою від 23 червня 2020 року постановила видати до російської федерації громадянина цієї держави ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених п. б ч. 3 ст. 163, п. б ч. 4 ст. 162 КК російської федерації.

У відповідності до вимог вищевказаних норм КПК України, оскаржувана Постанова відносно ОСОБА_12 може бути оскаржена впродовж десяти днів.

Водночас, представник ОСОБА_12 - адвокат ОСОБА_7 , звернувся до слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси із скаргою на постанову Генерального прокурора від 23.06.2020 року про видачу (екстрадицію) особи - 03.09.2024 року, тобто поза межами строку на оскарження постанови. При цьому, скарга адвоката ОСОБА_7 також містила в собі і клопотання про поновлення строку на оскарження постанови від 23.06.2020 року.

Однак, як слідує з журналу судового засідання суду першої інстанції та оскаржуваної ухвали слідчого судді, останній не вирішував питання про поновлення строку стороні захисту на оскарження постанови Генерального прокурора від 23.06.2020 року про видачу (екстрадицію) особи.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що суд першої інстанції не вирішивши питання про поновлення строку на звернення із скаргою, здійснив розгляд скарги по суті, чим істотно порушив вимоги Глави 7 КПК України та порядок здійснення розгляду скарги, у відповідності до приписів ст.591 КПК України.

На підставі вищенаведеного, апеляційний суд прийшов до висновку про те, що суд першої інстанції у даному випадку допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, що відповідно до п.3 ч.1 ст. 409 КПК України є безумовною підставою для скасування судового рішення, прийнятого за його результатами.

Відповідно до статті 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили або могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Водночас, апеляційний суд, встановивши вищезазначені порушення судом першої інстанції не перевіряє інші доводи апеляційної скарги прокурора.

У зв`язку з чим, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, оскаржувана ухвала суду першої інстанції - скасуванню із призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції.

Керуючись статтями 177, 178, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив

Апеляційну скаргу першого заступника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_11 - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 08.10.2024 року, про скасування Постанови Генерального прокурора від 23.06.2020 року про видачу (екстрадицію) особи, до Російської Федерації громадянина цієї держави ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених п. «б» ч.3 ст. 163, п. «б» ч.4 ст. 162 КК Російської Федерації - скасувати.

Призначити новий судовий розгляд скарги представника ОСОБА_12 - адвоката ОСОБА_7 на Постанову Генерального прокурора від 23.06.2020 року про видачу (екстрадицію) особи, до Російської Федерації громадянина цієї держави ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених п. «б» ч.3 ст. 163, п. «б» ч.4 ст. 162 КК Російської Федерації, у тому ж суді першої інстанції іншим слідчим суддею.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4