Провадження № 1-кп/369/1205/24
В И Р О К

іменем України

04.10.24 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

представника потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0000308 від 04.07.2023 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Мирне Бориспільського району Київської області, має середньо-спеціальну освіту, офіційно не працює, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину 2016 року, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , раніше не судимий, у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

встановив:

03.07.2023 близько 17:30 год. ОСОБА_6 , перебуваючи поблизу магазину «Продукти», розташованого по АДРЕСА_2 , маючи прямий умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень, тобто посягаючи на найвищу соціальну цінність здоров`я людини, усвідомлюючи при цьому суспільно небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, під час сварки з ОСОБА_4 , що виникла на ґрунті раптово виниклих неприязних взаємовідносин, умисно наніс останній не менше одного удару кулаком правої руки в ділянку обличчя, чим спричинив тілесні ушкодження.

Згідно з висновком експерта від 10.07.2023 у ОСОБА_4 були виявлені наступні тілесні ушкодження: синець на шкірі, садно червоної кайми та крововилив на слизовій оболонці верхньої губи зліва; садно червоної кайми та забійна рана нижньої губи зліва; садно правої кисті, першого пальця правої стопи. Виявлені тілесні ушкодження утворилися від дії тупих предметів, за давністю можуть відповідати вказаному терміну. Синець, садна, крововиливи відносяться до легких тілесних ушкоджень. Рана відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, оскільки для її загоєння необхідний термін більше 6, але менше 21 дня. Ушкодження в ділянці обличчя утворилися від одного удару або більше ударів; ушкодження правої кисті та правої стопи - при падінні з висоти власного зросту та ударі-терті об тверду поверхню.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 винним себе у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю та пояснив, що дійсно за наведених в обвинуваченні обставин вчинив дане кримінальне правопорушення. Так, ОСОБА_6 пояснив суду, що між ним та ОСОБА_4 раптово виникла сварка біля магазину з приводу музики, яку слухав ОСОБА_6 , останній зробив зауваження потерпілій та пішов, проте потерпіла його наздогнала та почала замахуватися руками, в зв`язку із чим ОСОБА_6 наніс ОСОБА_4 один удар кулаком правої руки в обличчя. У вчиненому розкаюється, просив вибачення у потерпілої ОСОБА_4 , а також просив суд суворо його не карати.

Потерпіла ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_5 просили призначити ОСОБА_6 покарання у виді обмеження волі та задовольнити цивільний позов в повному обсязі. Заперечували факт щирого каяття обвинуваченого.

Суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, врахувавши, що проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому суд з`ясував, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає, судом також роз`яснено учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

А тому, крім допиту обвинуваченого, інші докази, за погодженням з учасниками судового провадження, не досліджувалися, за винятком документів, які стосуються особи обвинуваченого та характеризуючих його даних.

Допитавши обвинуваченого, який визнав себе винним та добровільно повідомив суду обставини вчинення кримінального правопорушення, а також дослідивши матеріали кримінального провадження, вислухавши виступи учасників судового провадження в дебатах та останнє слово обвинуваченого, суд дійшов таких висновків.

Показання обвинуваченого, є послідовними, логічними, відповідають фактичним обставинам справи, а тому не викликають у суду сумнівів щодо правильності розуміння обвинуваченим обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_6 за частиною другою статті 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до кримінального проступку, а також те, що він раніше не судимий, за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні неповнолітню дитину 2016 року народження.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, не встановлено.

Тому, з огляду на вказане, суд дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання за ч. 2 ст. 125 КК України у виді штрафу, оскільки вважає, що саме таке покарання буде достатнім для усвідомлення ним негативних наслідків протиправної поведінки та припинить аналогічні кримінальні правопорушення в майбутньому.

Щодо цивільного позову потерпілої ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про відшкодування 100000 грн моральної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, суд дійшов висновку про наступне.

За ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою та другою статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Зміст понять «розумність» та «справедливість» при визначенні розміру моральної шкоди розкривається і в рішеннях ЄСПЛ, який при цьому виходить з принципу справедливої сатисфакції, передбаченої статтею 41 Конвенції. Зокрема, в рішенні «Тома проти Люксембургу» ЄСПЛ дійшов висновку, що сам факт визнання порушеного права є адекватним засобом для згладжування душевних страждань і справедливої сатисфакції.

Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, судом враховано тяжкість завданої потерпілому моральної шкоди, настання у зв`язку з цим негативних змін у житті потерпілого. При цьому суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, що відповідає вимогам п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

Суд враховує, що такий спосіб захисту цивільних прав, як компенсація моральної (немайнової) шкоди, не повинен стати засобом безпідставного збагачення потерпілої особи, розмір присудженої до відшкодування моральної шкоди має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен вести до збагачення потерпілого за рахунок винуватого.

Вирішуючи заявлений цивільний позов, суд, виходячи з принципів достатності та виваженості, оцінивши доводи потерпілої на підтвердження заявлених позовних вимог, дійшов висновку, що дійсно ОСОБА_4 завдано моральну шкоду нанесенням тілесних ушкоджень, тому вважає, що така шкода повинна бути відшкодована у розмірі 10000 грн, оскільки вимоги про стягнення з обвинуваченого на користь потерпілої 100000 грн відшкодування моральної шкоди, суд вважає належним чином не вмотивованими, така сума не відповідає тяжкості та характеру завданої шкоди. В решті вимог щодо відшкодування моральної шкоди необхідно відмовити.

Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись статтями 128, 129, 368 371, 373, 374 КПК України, -

ухвалив:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, і призначити йому покарання у виді штрафу розміром 100 (сто) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) грн на користь держави.

Цивільний позов ОСОБА_4 , в інтересах якої звернувся адвокат ОСОБА_5 , до ОСОБА_6 про стягнення відшкодування моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_6 на корись ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , код НОМЕР_2 ; проживає: АДРЕСА_3 ; зареєстрована: АДРЕСА_4 (десять тисяч) грн відшкодування моральної шкоди. В решті цивільного позову відмовити.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_1