Справа № 307/2644/24
Провадження №1-кп/307/201/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2024 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , представника потерпілого ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Тячів в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 лютого 2024 року за № 0000140 про обвинувачення ОСОБА_6 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До Тячівського районного суду Закарпатської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, відомості про яке внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 лютого 2024 року за №0000140.

22 липня 2024 року до суду від захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - ОСОБА_7 надійшло клопотання про скасування арешту майна накладеного ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 травня 2024 року, а саме на:

- легковий автомобіль марки «Ford Rangеr», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , 2021 року випуску, синього кольору, VIN НОМЕР_2 ;

- легковий автомобіль марки «Mercedes Benz E350», реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , 2017 року випуску, білого кольору VIN НОМЕР_4 ;

- легковий автомобіль марки «Nissan Patrol», реєстраційний номерний знак НОМЕР_5 , 2006 року випуску, сірого кольору, VIN НОМЕР_6 ;

- легковий автомобіль марки «ВАЗ 21099», реєстраційний номерний знак НОМЕР_7 , 2002 року випуску, сірого кольору, VIN НОМЕР_8 ;

- домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування клопотання зазначила, що слідчим суддею не встановлено того, що частина майна, на яке 02 травня 2024 року накладався арешт не належало на праві власності ОСОБА_6 , зокрема: домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 належало на праві спільної часткової власності, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав; легковий автомобіль марки «Nissan Patrol», реєстраційний номерний знак НОМЕР_5 , 2006 року випуску, сірого кольору, VIN НОМЕР_6 , належав на праві приватної власності - ОСОБА_10 , що підтверджується копією технічного паспорту; легковий автомобіль марки «Fort Ranger», реєстраційний номерний знак НОМЕР_9 , 2021 року випуску, синього кольору, VIN НОМЕР_2 належав на праві приватної власності - ОСОБА_8 , що підтверджуеться копією технічного паспорту. Разом з тим, слідчий, звертаючись до суду із відповідним клопотанням, жодним чином не мотивував яке відношення майно ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 має до даного кримінального провадження та чому воно має забезпечувати реалізацію цивільного позову, заявленого до підозрюваного, що є окремою підставою для відмови у задоволенні клопотання. Слідчий суддя під час винесення ухвали прийшла до переконання, що цивільний позов є обгрунтованим, що не відповідає дійсності, оскільки: 31 543,00 грн. матеріальної шкоди (вартість мобільного телефону) заявлена потерпілим, незважаючи на те, що телефон йому повернуто в межах цього кримінального провадження та 4 863 000,00 грн. нічим не обгрунтованої моральної шкоди заявленої потерпілим без будь яких доказів такого явно завищеного розміру. Тому вважає, що накладення арешту і на майно ОСОБА_6 , і в порушення п.6 ст.170 КПК України, ще й на майно третіх осіб, для забезпечення вимог цивільного позивача, створило процесуальну нерівність та явно вийшло за межі розумності та співмірності. В зв`язку з чим, просить арешт скасувати.

Також, 22 липня 2024 року до суду від представника власника майна ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_7 надійшло клопотання про скасування арешту майна накладеного ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 травня 2024 року, а саме на легковий автомобіль марки «BMW X6» з державним номерним знаком НОМЕР_10 , 2021 року випуску, чорного кольору, VIN НОМЕР_11 . В обґрунтування клопотання зазначила, що під час накладення арешту на вищезазначене майно слідчий суддя не встановив всіх необхідних обставин, що привело до необґрунтованого накладення арешту. Крім того, станом на сьогоднішній день підстави для арешту майна відпали та не виправдовують такого обмеження права власності, що у своїй сукупності, є підставами для його скасування. Ухвала була мотивована тим, що відповідний автомобіль є речовим доказом, оскільки, керуючи свідок ОСОБА_12 20 лютого 2024 року обмежив рух автомобіля потерпілого шляхом блокування виїзду. Таким чином, підставою для накладення арешту слідчим суддею вказано п.1 ч. .2 ст. 170 КПК України - з метою збереження речових доказів. Проте, власником автомобіля слідчий суддя вказав ОСОБА_13 , а фактичним користувачем - ОСОБА_12 . Разом з тим, під час розгляду клопотання, слідчим суддею не встановлено того, що майно, на яке 03 травня 2024 року накладався арешт не належало на праві власності ОСОБА_13 . Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, власником легкового автомобіля марки «BMW X6», реєстраційний номерний знак НОМЕР_12 , 2021 року випуску, чорного кольору, НОМЕР_13 є ОСОБА_11 . Реєстрація права власності на відповідний транспортний засіб здійснена ще 01 лютого 2024 року. Проте слідчий суддя під час розгляду клопотання не встановлював дійсного власника арештованого майна на момент розгляду клопотання, відповідно, і не повідомляв останню про такий розгляд, чим позбавив ОСОБА_11 можливості захищати свої права в суді. Разом з тим, слідчим суддею в резолютивній частині рішення не визначено межі поширення арешту (володіння, користування, розпоряджання), що окремо створює певну правову невизначеність. У клопотанні про накладення арешту на автомобілі прокурор обгрунтовував такий тільки тим, що відповідний транспортний засіб визнаний речовим доказом постановою слідчого. Проте, досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні завершено, обвинувальний акт перебуває на розгляді у суді, а тому жодних слідчих дій з ним проведено не буде. Тому, вважає, що потреба в арешті транспортного засобу відпала, а тому просить арешт скасувати.

Крім того, 22 липня 2024 року до суду від представника власника майна ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 надійшло клопотання про скасування арешту майна накладеного ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 травня 2024 року, а саме на легковий автомобіль марки «Ford Rangеr», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , 2021 року випуску, синього кольору, VIN НОМЕР_2 . В обґрунтування клопотання зазначила, що під час нас накладення арешту на вищезазначене майно слідчий суддя не встановив всіх необхідних обставин, що привело до необгрунтованого накладення арешту. Крім того, станом на сьогоднішній день, підстави для арешту майна відпали та не виправдовують обмеження права власності, що у своїй сукупності, є підставами для його такого скасування. Ухвала була мотивована тим, що відповідний автомобіль є речовим доказом, оскільки, керуючи ним свідок ОСОБА_6 20 лютого 2024 року обмежив рух автомобіля потерпілого шляхом блокування виїзду. Таким чином, підставою для накладення арешту слідчим суддею вказано п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України - з метою збереження речових доказів. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, власником легкового автомобіля марки «Fort Ranger», реєстраційний номерний знак НОМЕР_14 , 2021 року випуску, синього кольору, VIN НОМЕР_2 є ОСОБА_8 . Разом з тим, слідчим суддею в резолютивній частині рішення не визначено межі поширення арешту (володіння, користування, розпоряджання), що окремо створює певну правову невизначеність. У клопотанні про накладення арешту на автомобілі прокурор обгрунтовував такий тільки тим, що відповідний транспортний засіб визнаний речовим доказом постановою слідчого. Проте досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні завершено, обвинувальний акт наразі перебуває на розгляді в суді, а тому жодних слідчих дій з ним вже проведено не буде. Тому, вважає, що потреба в арешті транспортного засобу відпала, а завдання кримінального провадження на цьому етапі більше його не виправдовують, що є підставами для його скасування.

05 серпня 2024 року від представника потерпілого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 надійшло заперечення на клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 про скасування арешту накладеного на підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 травня 2024 року, в якому просить відмовити в задоволенні клопотання. Крім того, зазначив, що слідчий суддя постановляючи ухвалу мотивував її тим, що легковий автомобіль марки «Fort Ranger», державний номерний знак НОМЕР_15 , 2021 року випуску, синього кольору, VIN НОМЕР_2 та BMW X6, державний номерний знак НОМЕР_16 були використані обвинуваченим як знаряддя вчинення злочину. Визнані у встановленому порядку речовими доказами. Вказані речові докази не досліджені під час судового розгляду. Також зазначив, що незважаючи на накладення арешту на автомобілі, ухвала слідчого судді не була виконана і вони перебувають у розшуку. Таким чином має місце приховування речових доказів, на запобігання якому і є метою накладення арешту. Слідчим суддею встановлено також, що потерпілий заявив цивільний позов для забезпечення виконання якого у разі його задоволення підлягає арешту належне обвинуваченому майно. Також в клопотанні не наведено доказів про те, що арешт накладений необґрунтовано, або в такому відпала потреба, що є обов?язковою умовою для скасування арешту на майно відповідно до приписів ст.174 КПК України. Щодо доводів захисника обвинуваченого щодо необгрунтованості цивільного позову, зазначив, що відповідно до вимог ст.129, ст. 374 КПК України, суд, ухвалюючи вирок, та визнавши обвинуваченого винуватим, ухвалює рішення про цивільний позов. На вказаній стадії судового розгляду суд не надає оцінки цивільному позову.

Також, 05 серпня 2024 року від представника потерпілого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 надійшло заперечення на клопотання представника власника майна ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_7 про скасування арешту майна накладеного ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 травня 2024 року, в якому просить відмовити в задоволенні клопотання. Крім того, зазначив, що слідчий суддя, постановляючи ухвалу мотивував її тим, що автомобіль марки «BMW X6», реєстраційний номерний знак НОМЕР_10 , був використаний обвинуваченим як знаряддя вчинення злочину. Вказаний автомобіль визнаний у встановленому порядку речовим доказом, який не досліджений під час судового розгляду. Крім того, зазначити, що незважаючи на накладення арешту на автомобілі, ухвала слідчого судді не була виконана і автомобіль перебуває у розшуку. Таким чином має місце приховування речових доказів, на запобігання якому і є метою накладення арешту в силу вимог ст.170 КПК України. В клопотанні не наведено доказів про те, що арешт накладений необґрунтовано, або в такому відпала потреба, що є обов?язковою умовою для скасування арешту на майно відповідно до приписів ст.174 КПК України.

Крім того, 05 серпня 2024 року від представника потерпілого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 надійшло заперечення на клопотання представника власника майна ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 про скасування арешту майна накладеного ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 травня 2024 року, в якому просить відмовити в задоволенні клопотання. Також зазначив, що слідчий суддя, постановляючи ухвалу мотивував її тим, що «Fort Ranger», реєстраційний номерний знак НОМЕР_9 , 2021 року випуску, синього кольору, VIN6FPPXXMJ2PMR24329 був використаний обвинуваченим як знаряддя вчинення злочину. Визнаний автомобіль визнаний у встановленому порядку речовим доказом, який не досліджений під час судового розгляду. Крім того, незважаючи на накладення арешту на автомобілі , ухвала слідчого судді не була виконана і автомобіль перебуває у розшуку. Таким чином має місце приховування речових доказів. В клопотанні не наведено доказів про те, що арешт накладений необґрунтовано, або в такому відпала потреба, що є обов?язковою умовою для скасування арешту на майно відповідно до приписів ст.174 КПК України.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 та представник власників майна ОСОБА_11 , ОСОБА_14 адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні клопотання підтримала з викладених у них підстав та просила клопотання задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав заявлені захисником клопотання.

Прокурор в судовому засіданні просив в задоволенні клопотань відмовити за передчасністю та необґрунтованістю.

Потерпілий та його представник також заперечили, щодо задоволення заявлених клопотань, з підстав викладених у запереченнях.

Заслухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотань, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до положень ст.131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, які застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Частиною другою цієї ж статті регламентовано, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов),чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що під час вирішення питання про скасування арешту майна суд повинен перевірити чи наявні підстави, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість скасування арешту майна - відсутність подальшої потреби в арешті або накладення арешту необґрунтовано.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 травня 2024 року клопотання слідчого задоволено та накладено арешт, крім іншого, на зазначене у клопотанні захисника майно, а сама на: легковий автомобіль марки «Ford Rangеr», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , 2021 року випуску, синього кольору, VIN НОМЕР_2 ; легковий автомобіль марки «Mercedes Benz E350», реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , 2017 року випуску, білого кольору VIN НОМЕР_4 ; легковий автомобіль марки «Nissan Patrol», реєстраційний номерний знак НОМЕР_5 , 2006 року випуску, сірого кольору, VIN НОМЕР_6 ; легковий автомобіль марки «ВАЗ 21099», реєстраційний номерний знак НОМЕР_7 , 2002 року випуску, сірого кольору, VIN НОМЕР_8 ; домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 травня 2024 року клопотання задоволено та накладено арешт на легковий автомобіль марки «BMW X6» з державним номерним знаком НОМЕР_10 , 2021 року випуску, чорного кольору, VIN НОМЕР_11 , який згідно з реєстраційною карткою транспортного засобу, належить ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_17 .

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 травня 2024 року клопотання задоволено та накладено арешт на легковий автомобіль марки «Ford Rangеr», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , 2021 року випуску, синього кольору, VIN НОМЕР_2 .

Арешт майна, крім іншого, допускається з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України).

Та як вбачається з ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 травня 2024 року, арешт накладено на майно ОСОБА_6 з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, а саме забезпечення цивільного позову.

До обвинувального акту, що надійшов до суду, долучено цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 31 543,00 грн. матеріальної шкоди та 4 863 000,00 грн. моральної шкоди.

Крім того, під час підготовчого судового засідання потерпілим ОСОБА_4 подана позовна заява в новій редакції згідно якої останній просить стягнути з обвинуваченого 4 557 000,00 грн. матеріальної шкоди та 4 900 000,00 грн. моральної шкоди.

Із долучених до клопотання витягів з Державного реєстру речових прав № 376873616 та № 376873455 від 01 травня 2024 року неможливо встановити, власника домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, із долученого свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу «Nissan Patrol», реєстраційний номерний знак НОМЕР_5 , 2006 року випуску, сірого кольору, VIN НОМЕР_6 , вбачається, що останній зареєстрований за ОСОБА_10 02 травня 2024 року, а саме у день постановлення ухвали слідчим суддею.

Згідно ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Отже, саме до компетенції органу досудового розслідування належить встановлення чи є вказане майно знаряддям чи предметом злочину, для чого, з метою його збереження, запобігання приховування, пошкодження, псування, зникнення, втраті, знищення, використання, пересування, передачі, відчуження, слідчим суддею було накладено на нього арешт як на речовий доказ.

Та як вбачається з ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 травня 2024 року та 07 травня 2024 року, при вирішенні питання про накладення арешту, слідчим суддею було встановлено, що легковий автомобіль марки «BMW X6» з державним номерним знаком НОМЕР_10 та легковий автомобіль марки «Ford Rangеr», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 є речовим доказом у даному кримінальному провадженні та можуть бути використані органом досудового розслідування для доказування обставин даного кримінального правопорушення. Та, відповідно, метою арешту майна є захід забезпечення кримінального провадження.

У поданих до суду клопотаннях захисник та представник власників майна ОСОБА_7 вказує, що арешт накладено необгрунтовано та потреба в арешті, який по суті був заходом забезпечення кримінального провадження, на даний час відпала. Будь-яких правових підстав для його подальшого існування немає.

Проте, захисником та представником власників майна не доведено та в судовому засіданні не надано будь-яких доказів того, що на даний час відпала потреба в подальшому застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, або арешт накладено необґрунтовано.

При цьому суд наголошує, що обмеження майнових прав, відповідно до ч.1 ст.170 КК України має тимчасовий характер і повинно бути припинено, якщо за результатами судового розгляду не підтвердиться, що це майно є доказом кримінального правопорушення, а також не може бути стягнуто в порядку відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

При цьому, всі питання щодо речових доказів та цивільного позову, суд вирішує при постановленні вироку, відповідно до вимог ст. 374 КПК України.

Враховуючи зазначені обставини, суд дійшов висновку, що заявлені клопотання про скасування арешту майна є передчасними, а питання скасування арешту майна, слід вирішувати за результатами судового розгляду кримінального провадження в цілому та безпосереднього вивчення і дослідження доказів сторін, та/або в залежності від результатів дослідження доказів, одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги, що судовий розгляд у даному кримінальному провадженні ще не розпочався, а тому суд приходить до висновку, що в задоволенні клопотань захисника обвинуваченого ОСОБА_6 та представника власників майна ОСОБА_11 , ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 170, 174, 372 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 про скасування арешту на майно, накладеного ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 травня 2024 року - відмовити.

В задоволенні клопотання представника власника майна ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_7 про скасування арешту на майно, накладеного ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 травня 2024 року - відмовити.

В задоволенні клопотання представника власника майна ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 про скасування арешту на майно, накладеного ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 травня 2024 року - відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1