Справа №293/370/24
Провадження №1-кп/293/124/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2024 рокуселище Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 01.02.2024 за №0000322 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Бежів, Черняхівського району Житомирської області, громадянина України, з неповно середньою освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовозобов`язаного, раніше судимого, останні рази:

- 23.05.2024 Житомирським апеляційним судом за ч.3 ст.185 КК України, ст.69, 75,104,76 КК України 2 (два) роки позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком 1 рік та покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України,

- 28.05.2024 Черняхівським районним судом Житомирської області за ч.4 ст. 185 КК України, ч.4 ст. 70 КК Українидо позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років;

- 04.07.2024 Черняхівським районним судом Житомирської області за ч.3 ст. 185, ч.3 ст.15 ч.3 ст. 185 КК України, ч.4 ст. 70 КК України до 5 (п`яти) років 2 (двох) місяців позбавлення волі;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України

ВСТАНОВИВ:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінальних правопорушень, форми вини і мотивів кримінальних правопорушень.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який затверджено Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022, та неодноразово продовжувався, зокрема Указом Президента України №49/2024 від 05.02.2024 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 14 лютого 2024 року строком на 90 днів.

Згідно з ст.1 Закону України «Про оборону України» №1932-ХІІ від 06.12.1991 особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Таким чином, в Україні діє особливий період.

У відповідності до довідки військово-лікарської комісії № 2824 від 09.11.2023 ОСОБА_4 визнаний придатним до військової служби, підстави для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відсутні. Начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 09.11.2023 виписано повістку на відправку солдату ОСОБА_4 , згідно якої він мав прибути до ІНФОРМАЦІЯ_2 , що за адресою: АДРЕСА_2 , о 07 годині 30 хвилин 12.01.2024 для відправки до команди №152 ОМБР.

З метою ухилення від проходження військової служби ОСОБА_4 діючи в порушення вимог ст.ст.17,65 Конституції України, ст.ст.1,39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу України від 25 березня 1992 року №2232-ХІІ», ст.1, ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року №3543- XII, та Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» №65/2022 від 24.02.2022, нехтуючи конституційним обов`язком громадянина України, спрямованим на захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, військовим обов`язком громадянина України щодо проходження військової служби, в особливий період, за відсутності підстав для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, 09.11.2023 перебуваючи в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , що за адресою: АДРЕСА_2 , відмовився від отримання повістки на відправку, згідно якої він мав прибути до ІНФОРМАЦІЯ_2 о 07 годині 30 хвилин 12.01.2024 на відправку до команди № НОМЕР_1 , про що цього ж дня в кабінеті № ІНФОРМАЦІЯ_2 складено акт відмови від отримання повітки на відправку.

Окрім того, ОСОБА_4 відмовився від мобілізації до лав Збройних Сил України власноруч 09.11.2023 написавши відповідну заяву на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , засвідчивши її власним підписом. Таким чином ОСОБА_4 ухилився від призову на військову службу під час мобілізації, в особливий період.

За вказаних обставин ОСОБА_4 інкримінуються дії, які виразилися в ухиленні від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, ОСОБА_4 , тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України.

II. Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся і надав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінального правопорушення. Вказав, що дійсно він у листопаді 2023 року відмовився від мобілізації. У вчиненому розкаюється, просить суворо не карати.

При визначенні обсягу та порядку дослідження доказів, прокурор висловив думку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, вказав, що слід обмежитися допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, що характеризують його особу.

Обвинувачений погодився з думкою прокурора.

Враховуючи те, що обвинувачений свою вину визнав повністю, фактичні обставини справи ніхто з учасників судового розгляду не оспорював, суд у відповідності до ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів у судовому засіданні щодо до тих обставин, які ніким не оспорюються. Суд також роз`яснив, що у такому випадку сторони кримінального провадження будуть позбавлені права оскаржити в апеляційному порядку судове рішення з підстав заперечення цих обставин. Суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, що характеризують його особу.

Такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України доведена повністю.

Своїми діями ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення передбачене за ст.336 КК України, тобто ухилився від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

ІІІ. Мотиви призначення покарання.

Суд, призначаючи обвинуваченому покарання, враховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації.

Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч.1 ст.368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила.

Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілих, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК України особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 згідно ст.66 КК україни є щире каяття.

Обставин згідно ст. 67 КК України, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Суд, відповідно до ст.65 КК України вирішуючи питання про призначення покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який згідно до ст.12 КК України, віднесений до категорії нетяжких злочинів, обставини вчинення кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, характеризується позитивно, враховуючи щире каяття, відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, дійшов висновку, що ОСОБА_4 слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ст.336 КК України.

Підстав для застосування ст. 69 КК України при призначенні обвинуваченому покарання суд не вбачає.

Водночас, суд враховує наявний вирок Черняхівського районного суду Житомирської області від 04.07.2024 у справі № 293/1470/18, який набрав законної сили 06.08.2024, за яким ОСОБА_4 засуджено за ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України та призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 2 (два) місяці, з урахуванням ч. 4 ст. 70 КК України.

Кримінальне правопорушення передбачене ст.336 КК України вчинене ОСОБА_4 в межах даного кримінального провадження 09.11.2023, тобто до ухвалення та набрання законної сили попереднім вироком Черняхівського районного суду Житомирської області від 04.07.2024 у справі № 293/1470/18, що свідчить про наявність правових підстав для застосування положень ч. 4 ст. 70 КК України при призначенні ОСОБА_4 остаточного до відбуття покарання, а саме за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання покарань.

У строк покарання ОСОБА_4 слід зарахувати попереднє ув`язнення у кримінальному провадженні у справі № 293/1470/18 у період з 03.04.2024 по день набрання вироком законної сили відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Стосовно вироку Житомирського апеляційного суду від 23 травня 2024 року в частині призначення ОСОБА_4 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ч.1 ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки, та на підставі ст.ст. 75, 104,76 КК України звільненого від відбування призначеного покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку 1 (один) рік та покладенням на нього обов`язків, то вказаний вирок слід виконувати самостійно.

Підсумовуючи викладене, на переконання суду, визначене судом покарання обвинуваченому буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчинених ними кримінальних правопорушень та даним про особу обвинуваченого.

Визначене обвинуваченому покарання відповідатиме принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України, адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь.

Цивільний позов у вказаному кримінальному провадженні не заявлено.

Арешт на майно не накладався.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Необхідності обрання запобіжного заходу до ОСОБА_4 немає, оскільки він відбуває покарання за попередніми вироками.

Керуючись ст. 2,7, 349, 368-370, 373, 374, 376, 394,395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три ) роки.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та за попереднім вироком Черняхівського районного суду Житомирської області від 04.07.2024 у справі №293/1470/18, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 3 (три) місяці.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту приведення вироку Черняхівського районного суду Житомирської області від 04.07.2024 у справі 293/1470/18, до виконання.

У строк покарання ОСОБА_4 зарахувати попереднє ув`язнення у період з 03.04.2024 по день набрання вироком законної сили відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Вирок Житомирського апеляційного суду від 23 травня 2024 року в частині призначення ОСОБА_4 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ч.1 ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки, та на підставі ст.ст. 75, 104,76 КК України, звільненого від відбування призначеного покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку 1 (один) рік та покладенням на нього обов`язків - виконувати самостійно.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Черняхівський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Відповідно до п. 15 ст. 615 КПК України, після складання та підписання повного тексту вироку суд обмежується проголошенням його резолютивної частини.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуюча суддя ОСОБА_5