Номер провадження 11-сс/816/497/24 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - застосування запобіжних заходів
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2024 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у залі суду в місті Суми кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 29 серпня 2024 року, якою застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключать його небезпечну поведінку,-

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні СВ Сумського РУП ГУНП в Сумській області перебуває кримінальне провадження № 0002582 від 27 серпня 2024 року, в якому ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

У рамках досудового розслідування даного кримінального провадження, слідчий СВ Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_8 звернулася до слідчого судді з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку.

Вказане клопотання слідчого вмотивовано обґрунтованістю пред`явленої ОСОБА_7 підозри, наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, психічний стан останнього та його суспільну небезпечність. Тому єдиним запобіжним заходом, яке здатне запобігти зазначеним у клопотанні ризикам є поміщення останнього до психіатричного закладу, в умовах, що виключають його небезпечну поведінку.

Ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 29 серпня 2024 року, застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку.

Не погодившись зі вказаним судовим рішенням, захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 звернулася до апеляційного суду зі скаргою, в якій просить ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 29 серпня 2024 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, захисник зазначає про те, що в обґрунтування поданого клопотання, а ні слідчим, а ні прокурором не було надано беззаперечних доказів на підтвердження про необхідність застосування відносно ОСОБА_7 саме такого виду запобіжного заходу, як поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку.

Окрім цього, підозрюваний в суді першої інстанції заперечував, що він є ОСОБА_9 , оскільки останній є його рідним братом, а його насправді звати ОСОБА_10 .

Також прокурором не було надано належних обґрунтувань про існування заявлених в клопотання ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Таким чином, слідчим суддею не було перевірено всі доводи сторони захисту та ризики і докази їх підтвердження, необхідні для обрання такого запобіжного заходу. Також не в повній мірі перевірено чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчили б про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам, на які посилався прокурор.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, апелянт зазначає про те, що повний текст ухвали слідчого судді отримала лише 02 вересня 2024 року, а тому була позбавлена можливості подати обґрунтовану та вмотивовану апеляційну скаргу в межах строку апеляційного оскарження.

Прокурор ОСОБА_11 будучи належним чином повідомлена про час, дату та місце апеляційного розгляду, на судове засідання не з`явилася. До початку судового розгляду подала клопотання про проведення судового засідання у її відсутність, просить ухвалу слідчого судді залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 без задоволення.

Враховуючи подане клопотання прокурора, колегія суддів вважає за можливим здійснювати судовий розгляд апеляційної скарги захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 , за відсутності сторони обвинувачення, неявка якої, з огляду на положення ст. 405 КПК України, не перешкоджає її розгляду. При цьому, береться до уваги те, що заяв про відкладення апеляційного розгляду та даних про поважність причин неявки не подано, а судове провадження повинно бути розглянуто з дотриманням приписів щодо розумних строків його розгляду та положень КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на підтримку поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

За змістом ст.395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Апеляційна скарга захисника на ухвалу слідчої судді від 29 серпня 2024 року подана до суду апеляційної інстанції 03 вересня 2024 року, тобто, з пропуском процесуального строку, визначеного ст.395 КПК України.

Відповідно вимог ст.117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою суду.

Обставини, на які посилається захисник в якості поновлення строку на апеляційне оскарження, а саме отримання повного тексту ухвали слідчого судді лише 02 вересня 2024 року, колегія суддів вважає поважними та достатніми для поновлення строку на апеляційне оскарження.

Завданнями кримінального провадження, крім іншого, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК України).

Порядок здійснення кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру регламентований главою 39 КПК України.

За змістом ст. 131, 132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно ч. 1-3 ст. 508 КПК України до особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, можуть бути застосовані судом такі запобіжні заходи: 1) передання на піклування опікунам, близьким родичам чи членам сім`ї з обов`язковим лікарським наглядом; 2) поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають її небезпечну поведінку.

Передбачені ч. 1 цієї статті запобіжні заходи застосовуються судом до особи з моменту встановлення факту розладу психічної діяльності чи психічної хвороби. Застосування передбачених запобіжних заходів здійснюється згідно із загальними правилами, передбаченими цим Кодексом.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і на які вказує прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК).

Відповідні висновки слідчої судді суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, належним чином умотивовані і ґрунтуються на вимогах КПК України.

Згідно ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті, тобто: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу фактичних обставин суспільно небезпечних діянь та особи, її поведінки під час досудового розслідування вчинених діянь. Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що особа обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Так, при вирішенні питання про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку слідчою суддею суду першої інстанції в повній мірі враховані всі суттєві обставини кримінального провадження, як того і вимагають положення ст. 194 КПК України, а саме наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, яка підтверджується протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 27 серпня 2024 року, протоколом огляду місця події від 27 серпня 2024 року, протоколом допиту потерпілого від 27 серпня 2024 року, протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27 серпня 2024 року, протоколами допиту свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 від 27 серпня 2024 року, протоколом огляду предмета від 28 серпня 2024 року, протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 27 серпня 2024 року, протоколом допиту підозрюваного від 28 серпня 2024 року, а також існування ризиків переховування від органів досудового розслідування, суду, незаконного впливу на потерпілого та можливість вчинити інше кримінальне правопорушення, на які вказував слідчий у своєму клопотанні.

Згідно довідки КНП СОР «Обласна клінічна спеціалізована лікарня» ОСОБА_7 перебуває під динамічним спостереженням у лікаря психіатра з 2006 року, з діагнозом «Шизоафективний розлад, змішаний тип».

Окрім цього, як вбачається з матеріалів справи, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24 вересня 2020 року, до підозрюваного ОСОБА_7 вже застосувався запобіжний захід у виді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають його протиправну поведінку Київській міській клінічній психоневрологічній лікарні № 3.

Відповідно практики ЄСПЛ тримання особи, яку вважають психічно хворою, під вартою має відповідати цілям п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що полягає у запобіганні позбавлення осіб волі у свавільний спосіб, а також відповідати цілям обмеження, зазначеного у підпункті «е». У своїх рішеннях Суд неодноразово наголошував на тому, що особа не може вважатися «психічно хворою» та позбавлена волі, якщо не дотримано трьох мінімальних умов; по-перше, об`єктивна медична експертиза повинна достовірно показати, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання (рішення у справах «Анатолій Руденко проти України» від 17.04.2014, «Вінтерверп проти Нідерландів» від 24.10.1979).

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що заявлений у клопотанні слідчого ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК, має місце, оскільки ОСОБА_7 може переховуватись від слідства, цей ризик є актуальним, зважаючи на тяжкість майбутнього покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого правопорушення, характер та ступінь суспільної небезпечності цього кримінального правопорушення, а також фактичні обставини його вчинення. При цьому ризик втечі також має оцінюватись і у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування (§58 рішення ЄСПЛ у справі «Бекчиєв проти Молдови»), а тому колегія суддів вважає, що ризик переховування від слідства з метою уникнення кримінальної відповідальності дійсно має місце і реально існує.

Існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, обумовлюється тим, що ОСОБА_7 перебуваючи на свободі, матиме можливість впливати на потерпілого в рамках кримінального провадження, щодо надання показів на підтвердження своєї версії захисту з метою уникнення кримінальної відповідальності, а також матиме можливість пошуку інших альтернативних засобів уникнення кримінальної відповідальності.

Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України) також є цілком виправданим, беручи до уваги те, що до підозрюваного ОСОБА_7 застосувався аналогічний вид запобіжного заходу, у кримінальному провадженні за фактом вчинення останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Такі обставини, на думку колегії суддів, переконливо свідчать, що ОСОБА_7 з огляду на стан його здоров`я, потребує нагляду в лікарів та поведінку, може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого та вчинити інше кримінальне правопорушення. А тому лише вказаний запобіжний захід забезпечить виконання ним процесуальних обов`язків та запобігатиме спробам вчинити вказані раніше дії.

Твердження захисника про необхідність застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, на думку колегії суддів, є необґрунтованим і задоволенню не підлягає, оскільки рішення слідчої судді належним чином умотивоване, матеріали кримінального провадження об`єктивно свідчать про недостатність застосування такого запобіжного заходу для запобігання наявним ризикам, які є реальними і продовжують існувати.

Доводи апелянта про те, що підозрюваний ОСОБА_7 не є тою особою, котра вчинила кримінальне правопорушення, колегія суддів не бере до уваги, оскільки долучені до клопотання докази, об`єктивно зв`язують підозрюваного із вчиненням кримінального правопорушення та є достатніми на даній стадії провадження.

Так, сукупність матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну повідку, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити дане правопорушення.

Разом, з тим на думку колегії суддів, слідчий суддя застосовуючи до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, не дотримався вимог процесуального закону в частині визначення строку дії ухвали слідчого судді.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 508 КПК України, застосування передбачених запобіжних заходів здійснюється згідно із загальними правилами, передбаченими цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Як вбачається із долученого протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, 27 серпня 2024 року ОСОБА_7 у присутності адвоката ОСОБА_15 було затримано, як підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

За таких обставин, строк застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, закінчується 26 жовтня 2024 року, включно.

Відповідно до п.3 ч.2 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді чи ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право: залишити ухвалу без змін; скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Враховуючи зазначене, колегія суддів частково задовольняє апеляційну скаргу захисника, скасовує ухвалу слідчого судді та постановляє нову ухвалу, якою дію запобіжного заходу у виді поміщення підозрюваного ОСОБА_7 до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, визначає до 26 жовтня 2024 року включно.

Керуючись ст.ст.404,405,407,419 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Поновити захиснику підозрюваного ОСОБА_7 адвокату ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 29 серпня 2024 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 29 серпня 2024 року, якою відносно підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, скасувати у зв`язку з істотним порушення вимог кримінального процесуального закону.

Постанови нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_8 , задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку до 26 жовтня 2024 року, включно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4