Справа № 638/9812/24
Провадження № 1-кс/638/3373/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2024 року м. Харків

Слідчий суддя Дзержинського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ ХРУП № 3 ОСОБА_4 про відмову у задоволенні клопотання від 27.06.2024 у кримінальному провадженні № 0000189 від 25.06.2019,

ВСТАНОВИВ:

До Дзержинського районного суду м. Харкова надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ ХРУП № 3 ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим від 27.06.2024, у кримінальному провадженні № 0000189 від 25.06.2019.

У скарзі заявлено клопотання про поновлення строку на оскарження рішення слідчого.

Ухвалою від 30.08.2024 було відмовлено у поновленні пропущеного процесуального строку для подання скарги, скаргу повернуто Заявнику.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 01.10.2024 ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 30.08.202 про повернення скарги скасовано та постановлено нову ухвалу. Поновлено Заявнику строк на оскарження постанови слідчого СВ ХРУП №3 ГУНП в Харківській області від 27.06.2024 року про відмову у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні № 000189 від 25.06.201. Скаргу повернуто до суду першої інстанції для виконання вимог, передбачених ст. 304-306 КПК України та розгляду по суті за відсутності інших процесуальних перешкод.

18.10.2024 зазначені матеріали надійшли до суду та ухвалою суду від 18.10.2024 скаргу призначено до розгляду у судовому засіданні.

Скаржник скаргу підтримав у повному обсязі.Слідчий у судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив.

Розглянувши матеріали скарги та заслухавши доводи Скаржника, слідчий суддя керується таким.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 303 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: 1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Пунктом 5 частини першої статті 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим.

Частиною першою статті 55 КПК України визначено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

При цьому, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про злочин або заяви про залучення її до провадження як потерпілого (частини друга статті 55 КПК України).

Згідно з частиною третьою статті 55 КПК України потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Нормами частини п`ятої статті 55 КПК України визначено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до кримінального провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

В провадженні СВ ХРУП № 3 ГУ НП в Харківській області перебуває кримінальне провадження № 0000189 від 25.06.2019 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 366 Кримінального кодексу України.

Поставною слідчого СВ ХРУП № 3 ГУ НП в Харківській області від 27.06.2024 Скаржнику відмовлено у задоволенні клопотання про визнання його потерпілим.

Відповідно до статті 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин-надсилається їй.

Постанова слідчого в кожному випадку має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати вимогам кримінального процесуального закону, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Згідно зі статтею 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Наявність чи відсутність моральної чи матеріальної шкоди, розмір такої шкоди підлягають доведенню під час досудового розслідування, під час якого заявник повинен користуватися всіма правами потерпілого: заявляти клопотання, оскаржувати процесуальні рішення, приймати участь в дослідженні доказів щодо заподіяної шкоди, тощо.

Відповідно до частини другої статті 307 КПК України слідчий суддя за результатами розгляду скарги може постановити ухвалу про: 1) скасування рішення слідчого, прокурора; 2) зобов`язання вчинити певну дію; 3) зобов`язання припинити певну дію; 4) відмову в задоволенні скарги.

Оскаржувана постанова слідчого про відмову визнання потерпілим цим вимогам не відповідає, оскільки не містить посилання на зміст обставин, які є підставами для її прийняття та мотивів її прийняття, належним чином не обґрунтована та має формальний характер.

Так, постанова не містить правового обґрунтування щодо відмови у залученні ОСОБА_3 , як потерпілого, з посиланням на відповідні докази.

Слідчим не з`ясовувалось питання щодо заподіяння ОСОБА_3 певної шкоди, не досліджені докази, надані Скаржником, не перевірені чи є будь-які дані, які б свідчили про завдання шкоди, не з`ясовано, у чому саме полягає ця шкода, позаяк слідчим не зроблено детального аналізу всіх обставин, за яких Скаржник вважає, що кримінальним правопорушенням йому заподіяна шкода.

Отже, слідчим належним чином та у визначений законом спосіб не розглянуто питання щодо визнання потерпілим ОСОБА_3 , що не відповідає вимогам статті 110 КПК України (пункт 2 частини п`ять статті 110 КПК України).

Щодо вимог скарги в частині визнання Скаржника потерпілим, суд зазначає, що статтею 307 КПК України слідчому судді не надано повноваження своєю ухвалою зобов`язувати слідчого, дізнавача чи прокурора прийняти певне рішення під час досудового розслідування.

Відповідно до пункту 18 частини першої статті 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні. До предмету судового контролю на досудовому розслідуванні не входить самостійне встановлення слідчим суддею наявності чи відсутності тих обставин, на які Скаржник посилаються як на елементи складу злочину, та які на його думку перебувають у причинному зв`язку із завданням шкоди. Однак встановлення цих обставин є завданням слідчого та прокурора у кримінальному провадженні.

Згідно з висновками колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного суду, які зазначені у постанові від 14.02.2023 у справі № 405/680/22, (провадження № 51-1544км22), по відношенню до оскаржених рішень слідчий суддя має повноваження лише скасувати таке рішення, але не має повноважень зобов`язати прийняти рішення. Слідчий суддя не має повноважень визначати, яке саме рішення має прийняти слідчий або прокурор у конкретному випадку, оскільки таким чином суддя втрутиться в сферу повноважень цих осіб і фактично прийме участь у діяльності сторони обвинувачення всупереч своїй ролі в провадженні (частина третя статті 22 КПК України).

Оскільки чинний КПК України не передбачає права слідчого судді зобов`язувати слідчого визнати особу потерпілою у кримінальному провадженні, вимоги скарги в частині визнання ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні є такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 55, 110, 303, 307 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ ХРУП № 3 ОСОБА_4 про відмову у задоволенні клопотання від 27.06.2024 у кримінальному провадженні №0000189 від 25.06.2019 задовольнити частково.

Скасувати постанову слідчого СВ ХРУП № 3 ОСОБА_4 про відмову у задоволенні клопотання від 27.06.2024 у кримінальному провадженні №0000189 від 25.06.2019.

Зобов`язати слідчого, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000189 від 25.06.2019, розглянути заяву ОСОБА_3 про визнання його потерпілим та винести мотивовану постанову.

У задоволенні іншої частини скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 21.10.2024.

Слідчий суддя ОСОБА_1