ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/4142/24
провадження № 1-кп/753/1240/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" березня 2024 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

захисник ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) № 0000093 від 09.11.2023, за обвинуваченням

ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва,

громадянина України, який зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_1 , та який проживає за адресою:

АДРЕСА_2 , раніше неодноразово

судимого, востаннє вироком Дніпровського районного суду

м. Києва від 17 березня 2021 року за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185; ч. 2

ст. 185 КК України до покарання у виді арешт на строк 6 місяців,

звільненого 15 жовтня 2021 року по відбуттю строку покарання,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 353 Кримінального кодексу України (далі - КК України),

встановив:

1. До Дарницького районного суду м. Києва 27 лютого 2024 року надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0000093 від 09.11.2023, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 353 КК України.

2. Висунуте обвинувачення суд вважає доведеним та відповідно до якого ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень за таких обставин.

ОСОБА_5 12 червня 2023 року, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , будучи раніше судимим, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, визначивши для себе вчинення корисливих злочинів, як засіб до існування, тобто діючи умисно, повторно, з метою особистого збагачення вирішив таємно викрасти чуже майно, поєднане з проникненням у житло, в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 12 червня 2023 року, приблизно о 15 год. 30 хв., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , вирішив шляхом обману проникнути у житло, а саме до квартири АДРЕСА_4 , що розташовується за вказаною адресою, а саме представившись мешканцям квартири працівником правоохоронного органу «Національна поліція України», під надуманими обставинами щодо вчинення неіснуючого злочину у приміщенні будинку.

Продовжуючи реалізацію свого умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 , зловживаючи довірою мешканців квартири, під виглядом працівника правоохоронного органу, проник до квартири АДРЕСА_5 , під приводом отримання пояснень від мешканців квартири.

Після чого, ОСОБА_5 перебуваючи всередині квартири почав оглядати приміщення з метою пошуку цінних речей, які можна було б таємно викрасти, відволікаючи мешканців квартири розмовою про неіснуючий злочин, під час якої виявив в одній із житлових кімнат мобільний телефон марки «ZTE Blade A5 2020», чорного кольору, який знаходився на дивані, обравши його в якості об`єкта свого протиправного посягання.

Надалі, з метою таємного викрадення чужого майна, ОСОБА_5 повідомив мешканців квартири про необхідність отримання ним аркушу паперу під приводом отримання письмових пояснень від останніх.

У цей час, поки мешканці квартири були зайняті пошуком аркушу паперу, ОСОБА_5 з метою реалізації свого умислу щодо таємного викрадення чужого майна, вчиненого повторно, з метою особистого збагачення, в умовах воєнного стану, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, наблизився до вказаного мобільного телефону, який знаходився на дивані в житловій кімнаті, та взявши його до рук, тим самим викрав чуже майно, що належить ОСОБА_6 , а саме: мобільний телефон марки «ZTE Blade A5 2020», чорного кольору, вартістю 1 279,60 грн.

Після цього, ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення разом з викраденим майном зник, та у подальшому викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 майнову шкоду у розмірі 1 279,60 грн.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у житло, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Крім того, ОСОБА_5 12 червня 2023 року, приблизно о 15 год. 30 хв., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_6 , під час реалізації свого умислу, спрямованого на викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у житло, вчиненого повторно, в умовах воєнного стану, щодо майна ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, самовільно, не маючи на те законних підстав, представився ОСОБА_6 працівником «Національної поліції України», що відповідно до ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію України» є центральним органом виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку, та відповідно до пункту 1 Примітки до ст. 364 КК України є службовою особою.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у самовільному присвоєнні владних повноважень, поєднаному із вчиненням суспільно небезпечного діяння, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 353 КК України.

3. Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винним себе за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 353 КК України визнав повністю та показав, що дійсно 12 червня 2023 року, приблизно о 15 год. 30 хв., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , вирішив шляхом обману проникнути у житло, а саме до квартири АДРЕСА_4 , що розташовується за вказаною адресою, а саме представившись мешканцям квартири працівником правоохоронного органу «Національна поліція України», під надуманими обставинами щодо вчинення неіснуючого злочину у приміщенні будинку. Продовжуючи реалізацію свого умислу, під виглядом працівника правоохоронного органу, проник до квартири АДРЕСА_4 , під приводом отримання пояснень від мешканців квартири та перебуваючи всередині квартири виявив в одній із житлових кімнат мобільний телефон марки «ZTE Blade A5 2020», впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, наблизився до вказаного мобільного телефону, та взявши його до рук, тим самим викрав чуже майно, що належить ОСОБА_6 , а саме: мобільний телефон марки «ZTE Blade A5 2020», чорного кольору, вартістю 1 279,60 грн. Після цього, ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення разом з викраденим майном зник, та у подальшому викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 майнову шкоду у розмірі 1 279,60 грн.

Також, того ж дня, 12 червня 2023 року, приблизно о 15 год. 30 хв., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_6 , під час реалізації свого умислу, спрямованого на викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у житло, вчиненого повторно, в умовах воєнного стану, щодо майна ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, самовільно, не маючи на те законних підстав, представився ОСОБА_6 працівником «Національної поліції України». Про вчинене щиро шкодує.

4. Показання ОСОБА_5 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінальних правопорушень, добровільності та істинності його позиції.

5. Судовий розгляд проводився відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження, відповідно й обвинуваченому, який надав суду ствердну згоду із запропонованим порядком.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Також відповідно до п. 6 розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Стосовно спрощення кримінального правосуддя» рекомендується, що оскільки при процедурі «заява підсудного про визнання вини» від обвинуваченого вимагається явка до суду на ранній стадії провадження, щоб заявити в суді публічно чи приймає він чи спростовує обвинувачення проти себе, то суд в таких випадках має вирішувати, обійтися без всього процесу розслідування або його частини чи негайно перейти до розгляду особи правопорушника, ухвалення вироку та, по можливості, вирішення питання щодо компенсації.

Отже, за згодою учасників судового провадження, а саме обвинуваченого, який не оспорює фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що він правильно розуміє зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності його позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових документів, а саме: матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, та матеріалів щодо речових доказів тощо.

6. Вина обвинуваченого ОСОБА_5 повністю підтверджується його показаннями, в яких він не оспорював вчинення кримінальних правопорушень за викладених у обвинувальному акті обставин, щирим каяттям у вчиненому тощо.

7. Щодо кримінально-правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_5 , то суд вважає її правильною та кваліфікує його дії як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у житло, в умовах воєнного стану, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та як самовільне присвоєння владних повноважень, поєднане із вчиненням суспільно небезпечного діяння, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 353 КК України.

8. При обранні виду та міри покарання суд, реалізуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним вчиненому і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення нових кримінальних правопорушень.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого ним кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину та кримінального проступку, конкретні обставини кримінального провадження, його ставлення до вчиненого (вину визнав, розкаявся), особу обвинуваченого, а саме: молодого віку, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, з середньо-спеціальною освітою, раніше судимого за вчинення аналогічних корисливих злочинів, має сім`ю та на утриманні неповнолітню дитину.

Обставинами, які пом`якшують покарання, є визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої, відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

8.1 Під час судового розгляду щодо попередніх вироків, ухвалених стосовно обвинуваченого та призначення йому остаточного покарання з урахуванням них, встановлено таке.

Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 26 січня 2024 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань за цим вироком та вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 13 грудня 2023 року остаточно ОСОБА_5 визначено покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років два місяці.

Отже, суд зобов`язаний застосувати положення ч. 4 ст. 70 КК України, визначивши остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень.

9. Під час досудового розслідування обвинуваченому ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 15 січня 2024 року.

Під час судового розгляду обвинуваченому ОСОБА_5 обрано запобіжний захід ухвалою суду від 06 березня 2024 року у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 04 травня 2024 року.

Вказаний строк попереднього ув`язнення підлягає зарахуванню у строк відбування покарання на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, з урахуванням, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

10. Процесуальні витрати у цьому кримінальному провадженні відсутні. Цивільний позов не заявлено.

11. Питання щодо долі речових доказів вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд обмежується проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення та керуючись ч. 3 ст. 349, статтями 100, 368-371, 373, 374 КПК України, суд

засудив:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 353 КК України, та призначити покарання у виді обмеження волі на строк два роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, з урахуванням положень п. 1(б) ч. 1 ст. 72 КК України щодо переведення покарань в один вид, визначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 26 січня 2024 року, та остаточно обвинуваченому ОСОБА_5 визначити покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років шість місяців.

У строк відбування покарання на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, з урахуванням, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі, зарахувати строк тримання під вартою з 15 січня 2024 року, що є днем затримання обвинуваченого, до 25 березня 2024 року включно.

Строк відбування покарання рахувати з дня проголошення цього вироку. Обраний під час судового розгляду запобіжний захід залишити без зміни.

Процесуальні витрати у цьому кримінальному провадженні відсутні. Цивільний позов не заявлено.

Після набрання вироком законної сили речові докази у провадженні, а саме: оптичні носії із відеозаписом з камер відеоспостереження ломбарду від 12 червня 2023 року, зберігати у матеріалах провадження.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням особливостей, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1