Справа № 485/382/24
Провадження №1-кп/485/75/24
Вирок

іменем України

28 лютого 2024 року м.Снігурівка

Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Снігурівка кримінальне провадження № 0000092 від 06 листопада 2023 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Іллінці Вінницької області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей (12 та 14 років), військовслужбовця військової служби за мобілізацією, навідника 2 відділення морської піхоти 3 взводу морської піхоти 1 роти морської піхоти військової частини НОМЕР_1 , солдата, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 ,

встановив:

Суд визнав довденим, що солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією та проходячи військову службу на посаді навідника 2 відділення морської піхоти 3 взводу морської піхоти 1 роти морської піхоти військової частини НОМЕР_1 , перебуваючи у АДРЕСА_2 , 05 листопада 2023 року близько

09 години 00 хвилин (точний час не встановлено), всупереч вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 9, 11, 16, 28, 30, 35, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, порушуючи військову дисципліну, прийнявши наказ тимчасово виконуючого обов`язки за посадою командира 1 роти морської піхоти лейтенанта ОСОБА_6 на виконання бойового наказу від 04 листопада 2023 року № 143/дск, наданому у визначенні: «У період з 05 литопада 2023 року в темну пору доби провести евакуацію загиблих з поля бою в районі залізничної дороги (), ()», порушуючи військову дисципліну, усвідомлюючи суспільно небезпечність своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно, прямо виразив небажання виконувати наказ начальника, а саме лейтенанта ОСОБА_6 , що супроводжувалось усною відмовою, висловлюючи відкрито негативне ставлення до наказу та небажання його виконувати, тобто відкрито відмовився виконати наказ начальника.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав, у вчиненому розкаявся. Суду пояснив, що 05 листопада 2023 року йому було віддано наказ у темну пору доби провести евакуацію загиблих з поля бою. Від виконання вказаного наказу він відмовився оскільки його стан здоров`я в повній мірі не відновився після поранення, яке мало місце в жовтні 2023 року.

Окрім визнання вини ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення його вина також підтверджується наступними безпосередньо дослідженими у судовому засіданні належними та допустимими доказами, а саме:

- даними повідомлення командира військової частини НОМЕР_1 про вчинене кримінальне правопорушення за фактом невиконання наказу 05 листопада 2023 року ОСОБА_3 (а.п. 36-37)

- даними акту службового розслідування, затвердженого командиром військової частини НОМЕР_1 (а.п. 39-44)

- даними наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 09 листопада 2023 року № 1297 про призначення службового розслідування стосовно факту відмови від виконання бойового розпорядження військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 (а.п 47-48)

- даними бойового розпорядження від 04 листопада 2023 року № 143/дск з підписом ОСОБА_3 про ознайомлення з його змістом (а.п. 54)

- даними довідки військово-лікарської комісії солдата ОСОБА_3 від 20 листопада 2023 року, відповідно до якої останній визнаний придатним до військової служби (а.п. 67)

Вказані докази є належними, допустимими, достовірними і достатніми для доведення винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.

Таким чином, обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення знайшло своє підтвердження у ході судового розгляду сукупністю досліджених доказів. Суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 402 КК України, як - непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він за місцем проходження служби характеризується позитивно (зарекомендував себе з хорошої сторони, до виконання службових обов`язків ставиться відповідально, на зауваження реагує адекватно та робить вірні висновки), одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу на посаді навідника 2 відділення морської піхоти 3 взводу морської піхоти 1 роти морської піхоти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат» , раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, суд приймає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно 67 КК України, судом не встановлено.

За змістом статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та наділяють суд правом вибору щодо розміру призначеного покарання, завданням якого є виправлення і попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки вищезазначених обставин, що впливають на покарання, а її реалізація становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість виправлення засудженого.

При призначенні покарання у відповідності до вимог ст. 65 КК України, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, обставини та мотиви вчинення кримінального правопорушення, відсутність заподіяної шкоди, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставини, вказані дані про особу обвинуваченого.

В судовому засіданні прокурор просив признати обвинуваченому покарання із застосуванням ст. 69 КК України і призначити покарання нижче від найнижчої межі у виді позбавлення волі строком на 1 рік. На підставі ст. 62 КК України покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік замінити на тримання в дисциплінарному батальйоні строком на 1 рік.

Захисник та обвинувачений не заперечували проти призначення покарання запропонованого прокурором.

Відповідно до ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Верховний Суд у своїх рішеннях, які стосувалися питання правильності застосування положень ст. 69 КК, неодноразово вказував на те, що ч. 1 ст. 69 КК надає повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин, лише «за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину», тобто якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним у законі: вони можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до частин 1 та/або 2 статті 66 КК; істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Крім того, ці обставини чи сукупність обставин мають знаходитися в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами злочину, поведінкою особи під час вчинення злочину та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватої особи.

Отже, визначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд виходить з того, що у нього наявні кілька обставин, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, що суттєво знижує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, суд також враховує те, що обвинувачений за місцем проходження служби характеризується позитивно те, що у нього відсутні обставини, що обтяжують покарання, мотиви вчинення кримінального правопорушення та ставлення обвинуваченого до нього, у зв`язку з чим суд вважає можливим визнати дані обставини виключними та призначити йому покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч. 4 ст. 402 КК України, обмежень для призначення якого з огляду на вимоги ст. 63 КК України не вбачається, та вважає за можливе згідно ст.62 КК України замість позбавлення волі призначити обвинуваченому покарання у вигляді тримання в дисциплінарному батальйоні, що у свою чергу відповідатиме завданням та цілям кримінального покарання, та сприятиме виправленню обвинуваченого та на переконання суду буде достатнім для попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

При цьому судом враховані висновки Верховного Суду щодо дискреційних повноважень суду щодо визначення виду та міри покарання (постанови Верховного Суду від 19 лютого 2019 року у справі № 337/3654/16-к, від 28 травня 2020 року у справі №753/13972/17 та від 06 серпня 2020 року у справі №759/13520/18).

На підставі ухвали слідчого судді Заводського районного суду м.Миколаєва від 13 грудня 2023 року ОСОБА_7 з 13 грудня 2023 року перебуває під вартою.

Оскільки суд дійшов висновку про призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні, з метою виконання вироку та запобіганню спробам обвинуваченого ухилитися від суду, строк його тримання під вартою має бути продовжений до набранням вироком законної сили.

У силу вимог ч. 5 ст. 72 КК попереднє ув`язнення з 13 грудня 2024 року має бути зараховане у строк покарання ОСОБА_7 у розрахунку 1 день попереднього ув`язнення відповідає 1 дню тримання в дисциплінарному батальйоні для військовослужбовців.

Інші заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі арешт майна, не застосовувалися, а також відсутні і процесуальні витрати.

Керуючись ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, і призначити йому покарання, з застосуванням ч.1 ст. 69 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставіст. 62 КК України замінити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 покарання за ч. 4ст. 402 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік на покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців на строк 1 (один) рік.

Запобіжний захід ОСОБА_3 у виді тримання під вартою продовжити до набрання вироком законної сили.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з дати набрання вироком законної сили.

Зарахувати ОСОБА_3 на підставі ч. 5 ст. 72 КК України у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 13 грудня 2023 року з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення відповідає 1 (одному) дню тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців.

Вирок може бути оскаржено протягом 30 діб з моменту оголошення до Миколаївського апеляційного суду через Снігурівський районний суд Миколаївської області, а засудженими - в той же строк з дня отримання копії вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається засудженому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати її в суді.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1