Єдиний унікальний номер 205/6666/20
1-кп/205/103/24
У Х В А Л А

07 березня 2024 року Ленінський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000263 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Ленінського районного суду м. Дніпропетровська перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

В судовому засіданні захисником адвокатом ОСОБА_6 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 , заявлено клопотання про визнання очевидно недопустимим доказом у кримінальному провадженні заявленим стороною обвинувачення, а саме, висновку експерта № 19/104-9/2/613/614 від 22.05.2020 року. В обґрунтування заявленого клопотання захисник посилалася на те, що про призначення експертизи у кримінальному провадженні, слідчий ані ОСОБА_3 , ані його захисника, не повідомляв, що є грубим порушенням права на захист. Також, ряд експертних досліджень проведено з оптичним диском та записом на ньому, який не був визнаний речовим доказом, в матеріалах кримінального провадження відсутня відповідна постанова. Також, судовий експерт, склавши висновок № 19/104-9/2/613/614 від 22.05.2020 року, на одне запитання взагалі не надав відповідь, а на запитання відносно дій пішохода ОСОБА_8 , які майже тотожні запитанням відносно ОСОБА_3 , повідомив, що оцінку діям надає орган слідства (суду), одночасно, надаючи оцінку діям ОСОБА_3 у своєму висновку. У зв`язку з чим, просила визнати вищезазначений доказ очевидно недопустимим.

У судовому засіданні сторона захисту підтримала заявлене клопотання.

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав клопотання свого захисника, просив задовольнити.

Прокурори проти задоволення клопотання заперечували. Пояснили, що даний доказ здобутий у відповідності до норм чинного законодавства, будь-яких порушень прав обвинуваченого не встановлено. Зауважили, що суд може прийняти рішення про недопустимість доказів у нарадчій кімнаті при вирішенні справи по суті.

Представник потерпілого в судовому засіданні заперечував проти заявлених клопотань.

Вислухавши думки учасників судового провадження, вивчивши клопотання, суд приходить до наступних висновків.

У відповідності до ч. 1 ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 87 КПК України суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння: здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов.

Згідно з ч. 2 ст. 89 КПК України у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.

Разом з тим, заявлений в клопотанні доказ, що просить захисник визнати очевидно недопустимим, може бути визнаний недопустимими під час ухвалення судом остаточного рішення суду за наслідками розгляду кримінального провадження, шляхом дослідження цього доказу у сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами, що надані учасниками кримінального провадження. Ознака очевидності чи неочевидності допустимості певного доказу є оціночним поняттям і вирішення даного питання відноситься виключно до дискреційних повноважень суду.

Відтак, суд вважає за необхідне зазначити, що доводи, викладені захисником, підлягають оцінці при наданні судом аналізу доказів під час ухвалення остаточного рішення суду за наслідками розгляду кримінального провадження.

У відповідно до ст. 94 КПК України , слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке обґрунтовується на загальному, повному й непередбаченому дослідженні всіх видів кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, сукупності зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

На час розгляду даного клопотання триває судовий розгляд кримінального провадження. Конкретних ознак очевидної недопустимості доказів суду не зазначено, а тому суд вважає передчасним вирішувати питання про їх недопустимість.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 89, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання, яке надійшло електронною поштою 29.02.2024 року від адвоката ОСОБА_6 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 , про визнання очевидно недопустимим доказу висновок експерта № 19/104-9/2/613/614 від 22.05.2020 року, відмовити.

Повний текс ухвали складений і оголошений учасникам судового провадження 12.03.2024 року о 15.00 год.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, прийняте за результатами розгляду справи.

Суддя ОСОБА_1