Справа № 171/1531/22
Провадження № 1-кп/177/60/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2024 року Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Кривому Розі Дніпропетровської області кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 20 липня 2022 року за №0000146, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, громадянина України, українця, має повну загальну середню освіту, не одруженого, не працюючого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий: 25.07.2022 вироком Жовтневого районного суду Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 185 КК України, призначено покарання у вигляді 80 годин громадських робіт, 04.04.2024 знятий з обліку у зв`язку із повним відбуттям покарання; 19.03.2024 року вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 190 КК України, призначено покарання у вигляді 3 років позбавлення волі із встановленням іспитового строку 2 роки;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України суд, -

встановив:

Відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України № 2102-IX від 24.02.2022 (зі змінами, внесеними Указами Президента України № 133/2022 від 14.03.2022, № 259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022) в Україні введено воєнний стан.

Так, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , приблизно о 18 годині 25 хвилин, перебуваючи в якості гостя на території домоволодіння АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_6 , де разом з власником домоволодіння та знайомими ОСОБА_7 , ОСОБА_8 вживали спиртні напої, та мав вільний доступ до приміщення будинку. В цей час ОСОБА_5 через незачинені двері до житлового будинку, який розташований на території вищевказаного домоволодіння, помітив мобільний телефон марки «Хіаоmі» моделі «Redmi Note 9 4/128 GB Forest Green», що належить ОСОБА_9 , що знаходився на дерев`яній полиці, розташованій в приміщенні кухні цього будинку. Після чого у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, належного ОСОБА_9 .

Далі, реалізуючи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 03.07.2022, приблизно о 18 годині 30 хвилин перебуваючи на території домоволодіння АДРЕСА_3 , де через незачинені вхідні двері до житлового будинку, який розташований на території вищевказаного домоволодіння, шляхом вільного доступу, скориставшись відсутністю уваги господарів домоволодіння, зайшов до приміщення кухні цього будинку, де 03.07.2022, приблизно о 18 годині 35 хвилин переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає, таємно, умисно, повторно, із корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, викрав мобільний телефон марки «Хіаоmі» моделі «Redmi Note 9 4/128 GB Forest Green», вартістю 4760 гривень, який належить ОСОБА_9 .

Після чого ОСОБА_5 з місця вчинення злочину зник, обернувши викрадене на свою користь, чим завдав потерпілій ОСОБА_9 матеріального збитку на загальну суму 4760 гривень.

ОСОБА_5 вчинив злочин під час дії воєнного стану в Україні у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, який продовжений Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 07 травня 2022 року № 341/2022.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у сховище, вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_5 визнав себе винним у повному обсязі у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та пояснив, що йому зрозуміло обвинувачення, права, передбачені КПК України, він погоджується із обставинами, встановленими під час досудового розслідування, із зібраними у кримінальному провадженні доказами, як достовірними і допустимими, знає про міру та вид покарання, передбачені КК України за вказані кримінальні правопорушення і його заява про винуватість не є результатом якихось погроз або обіцянок. Крім того, суду пояснив, що щиро розкаюється у вчиненому, зробив для себе висновки подібного в майбутньому не вчиняти та просить суворо не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники провадження не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349, ст. 351 КПК України, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі, окрім допиту обвинуваченого, дослідження матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого.

Потерпіла ОСОБА_9 в судове засідання не з`явилася, надала заяву та просила розгляд справи проводити за її відсутності, цивільний позов не заявляла.

Розглянувши справу в межах пред`явленого обвинувачення, оцінивши наведені докази за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку про їхню достатність для визнання ОСОБА_5 винуватим в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні та кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Згідно з частиною другої статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належать, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання.

Справедливість покарання повинна визначатися з точки зору врахування інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, у тому числі й потерпілого. Однією із умов досягнення цієї мети є відшкодування завданого злочином збитку або усунення заподіяної шкоди.

У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.

Так, при призначенні ОСОБА_5 покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який раніше судимий, має повну загальну середню освіту, постійне місце проживання, офіційно не працевлаштований, на диспансерному обліку у лікаря нарколога не перебуває, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо. Шкода завдана кримінальним правопорушенням відшкодована шляхом повернення викраденого майна на стадії досудового розслідування.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття у вчиненому, оскільки він визнав свою вину, дав правдиві показання, щиро жалкує про вчинене та негативно оцінює злочин.

Обставин, що обтяжують покарання, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Згідно досудової доповіді, складеної Довгинцівським районним відділом Державної установи Центр пробації у Дніпропетровській області, з урахуванням характеризуючих даних на обвинуваченого, його способу життя, історію правопорушень, ставлення до вчиненого, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган з питань пробації вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_5 без позбавлення або обмеження волі на певний строк, можливе та не становить високої небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб. У разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає за доцільне покласти на засудженого обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України.

Враховуючи наведене, суд вважає, що ОСОБА_5 слід призначити основне покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення і таке покарання буде достатнім, справедливим та необхідним для його виправлення, а також для запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

Вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.03.2024 року ОСОБА_5 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України, яке було вчинено 24.01.2023р. та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки.

Обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення 03.07.2022р., тобто до постановлення вироку Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.03.2024 року, тому остаточне покарання слід призначити відповідно до ч. 4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

За встановлених обставин під час розгляду даного кримінального провадження, враховуючи суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, характер вчиненого діяння, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання, для досягнення мети покарання визначеної ст. 50 КК України, враховуючи думку прокурора, суд вважає можливим звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, оскільки його виправлення є можливим без ізоляції від суспільства та покласти на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Підстав для призначення покарання обвинуваченому з урахуванням положень ст. 69, 69-1 КК України суд не вбачає.

Цивільний позов не заявлявся.

Витрати на залучення експертів відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 в рамках даного кримінального провадження не обирався.

Керуючись ч.3 ст. 349, ч.2 ст.373, ст.374, ст. 376, п.1 ч.2 ст. 395 КПК України суд, -

ухвалив:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначеного за даним вироком та за вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.03.2024 року, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням терміном на 3 (три) роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Початок строку відбування покарання обвинуваченому обчислювати з моменту проголошення вироку.

Речові докази: мобільний телефон марки «Хіаоmі» моделі «Redmi Note 9 4/128 GB Forest Green», що належить ОСОБА_9 , вартістю 4760 грн., який зберігається у потерпілої ОСОБА_9 , після набрання вироком законної сили - залишити у володінні останньої.

Матеріали кримінального провадження № 0000146 від 20.07.2022 залишити при обвинувальному акті, з подальшим зберіганням у справі №171/1531/22 (провадження № 1-кп/177/60/24).

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Криворізький районний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту отримання ним копії вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати її в суді, особам, які не були присутні в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя ОСОБА_1