Номер провадження 1-кс/404/2013/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2024 року місто Кропивницький

Слідчий суддя Кіровського районного суду міста Кіровограда ОСОБА_1 , при підготовці до розгляду клопотання прокурора Кропивницької окружної прокуратури про переведення засудженого по кримінальному провадженню 00000293 за ч. 1 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Кропивницької окружної прокуратури по кримінальному провадженню 00000293 за ч. 1 ст. 190 КК України, просить перевести засудженого ОСОБА_2 до слідчого ізолятора, для проведення слідчих дій.

Відповідно до п. 1- 2, 17 ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні узгоджуватися із загальними засадами кримінального провадження, зокрема, із забезпеченням права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Перераховані твердження кореспондуються з правовою позицією Конституційного Суду України, згідно якої, можливо обмеження прав і свобод людини і громадянина за умови, що таке обмеження є домірним (пропорційним) та суспільно необхідним (рішення Конституційного Суду України від 19 жовтня 2009 року.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду; такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (пункт 57 Рішення у справі «Ашингдейн проти Сполученого Королівства», пункт 96 Рішення у справі Кромбах проти Франції).

Таке обмеження визначено законодавцем і прямо передбачене процесуальним законом, тобто відповідає основним засадам судочинства, визначеним Конституцією України, є пропорційним та обгрунтованим. Доводи прокурора стануть предметом розгляду у порядку виконання доручення для проведення слідчих дій, або застосування запобіжного заходу стосовно ОСОБА_2 .

Висловлене твердження кореспондується з правовою позицією Конституційного Суду України, згідно якої, обмеження прав і свобод людини і громадянина є допустимим виключно за умови, що таке обмеження є домірним (пропорційним) та суспільно необхідним (рішення Конституційного Суду України від 19 жовтня 2009 року № 26-рп/2009).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду; такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (пункт 57 Рішення у справі «Ашингдейн проти Сполученого Королівства» від 28 травня 1985 року, пункт 96 Рішення у справі Кромбах проти Франції від 13 лютого 2001 року).

Наведене також узгоджується з практикою застосування Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 29 серпня 2022 року (справа № 757/61433/21-к, провадження № 51-372 км 22) та від 05 липня 2022 року (справа № 757/27041/21-к, провадження № 51-3781 км 21, від 14 лютого 2023 року (справа №405/680/22). При цьому кримінальний процесуальний закон не містить правових підстав для втручання до повноважень чи обов`язків слідчого.

Вимога прокурора виходить за межі процесуальних повноважень слідчого судді, тому існує ризик нелегітимного втручання до дискреційних повноважень установи з виконання покарання, оскільки постановлення такої ухвали,слідчим суддею не передбачено кримінальним процесуальним законом.

За приписами ст. 2 КПК завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Прокурор пославшись на приписи ст.ст. 537-539 КПК, не проаналізував їх у взаємозв`язку з тими, що визначені частинами 1, 9 цієї статті, і не звернув уваги на те, що слідчий суддя не наділений відповідними повноваженнями.

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Чинний кримінальний процесуальний закон розрізняє поняття «суд» та «слідчий суддя», визначаючи стадії кримінального провадження (досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність) здійснення ними своїх повноважень та належним чином розмежовуючи їх.

Питання виконання вироку вирішується ухвалою суду, а не слідчого судді.

Право на судовий захист є фундаментальним правом людини, яке є гарантією захисту її прав, свобод і законних інтересів, а рівень його забезпеченості характеризує демократизм держави та її правовий характер.

Керуючись ст. 370 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання прокурора Кропивницької окружної прокуратури по кримінальному провадженню 00000293 за ч. 1 ст. 190 КК України, про перевід засудженого ОСОБА_2 до слідчого ізолятора, для проведення з його участю слідчих дій.

На ухвалу слідчого судді можуть бути подані заперечення під час проведення підготовчого судового засідання.

Слідчий суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда ОСОБА_1