Справа № 569/9759/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2024 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000245 від 26 листопада 2012 року про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Голгоча Бережанського р-ну, Тернопільської обл., проживаючого за адресою : АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, непрацюючого, раніше судимого, востаннє 08.07.2022 вироком Монастирського районного суду Тернопільської області за ч. 1 ст. 162, ч. 3 ст. 185 КК України, на підставі ст.ст. 69, 70 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком 2 роки 7 місяців, 26.08.2022 звільнений з місця позбавлення волі у зв`язку з відбуттям строку покарання

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , приблизно о 20 год. 00 хв., перебуваючи на законних підставах із дозволу власника у квартирі АДРЕСА_2 , під приводом здачі її в оренду потерпілій ОСОБА_5 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, із метою власного матеріального збагачення, шляхом обману, під приводом тимчасового користування шляхом здійснення телефонного дзвінка, що було лише способом отримання доступу до чужого майна, у присутності потерпілої та іншої особи, усвідомлюючи, що його дії помічені, відкрито викрав належний потерпілій мобільний телефон марки «Samsung-Е350» вартістю 316,33 грн., чим завдав останній майнової шкоди у вказаному розмірі.

Своїми умисними діями, які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину в інкримінованому йому злочині, передбаченому ч. 1 ст. 186 КК України, визнав повністю та не оспорюючи фактичних обставин, про які зазначено в обвинувальному акті, показав, що дійсно за вказаних обставин місця та часу відкрито викрав мобільний телефон. Розкаюється у вчиненому, просив суворо його не карати.

Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд кримінального провадження без її участі. Покарання ОСОБА_4 просила призначти на розсуд суду.

Суд, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, з`ясувавши правильність розуміння учасниками судового провадження змісту обставин, викладених в обвинувальному акті, які ніким не оспорюються, не маючи сумніву у добровільності їх позицій, а також роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що винуватість ОСОБА_4 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження.

Аналізуючи наведені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 186 КК України, оскільки він вчинив дії, які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж).

Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення кримінальних правопорушень, тяжкості наслідків, що настали.

В той же час згідно зі ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

При обранні міри покарання суд враховує вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а також вимоги ст. 65 КК України, відповідно до яких суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

До обставин, які, відповідно до вимог ст. 66 КК України, пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які відповідно до вимог ст. 67 КК України, обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.

ОСОБА_4 , вчинив кримінальне правопорушення 02 лютого 2006 року.

Санкція ч. 1 ст. 186 КК України, яка діяла на час вчинення ОСОБА_6 злочину, передбачала покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або позбавленням волі на строк до чотирьох років.

З наведеного вбачається, що ч. 1 ст. 186 КК України (в редакції змін, з внесеними згідно із Законом №3687-IX від 08.05.2024) посилює покарання у частині збільшення мінімального та максимального розміру штрафу.

За таких обставин, враховуючи положення ст. 5 КК України, суд дійшов до переконання, що в даному випадку підлягає застосуванню закон про кримінальну відповідальність, який діяв на час вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи вище викладене, характер та ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, його наслідки, особу обвинуваченого, який повністю визнає вину, щиро розкаюється у вчиненому кримінальному правопорушенні, наявність постійного місця реєстрації та проживання, позицію потерпілої, яка немає претензій до обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, тому суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 можливо призначити покарання у виді штрафу.

Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.

Саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним для досягнення легітимної мети призначення покарання, а саме виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Відповідно до ст. 124 КПК України, суд вважає необхідним стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави 343,24 грн. витрати за проведення судових експертиз.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 не застосовувався, підстави для його застосування - відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати виним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України та призначити покарання - штраф 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 не застосовувався, підстави для його застосування - відсутні.

Стягнути з ОСОБА_4 судові витрати на проведення судової експертизи у сумі 343 (триста сорок три) грн. 24 коп.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга може бути подана обвинуваченим, потерпілими, прокурором з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, потерпілому та прокурору.

Суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1