Справа №333/2332/24
Провадження № 1-кс/333/1033/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2024 року м. Запоріжжя

Слідча суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчої: ОСОБА_3 , особи, у якої вилучені речі ОСОБА_4 та її представника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя, клопотання слідчого Відділу поліції № 4 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000120 від 24.01.2024, кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, та додані до нього матеріали, -

ВСТАНОВИВ:

Слідча Відділу поліції № 4 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_3 звернулася до суду із даним клопотанням про арешт майна. Вимоги клопотання обґрунтовані наступним.

У провадженні Комунарського ВП ГУНП в Запорізькій області перебувають матеріали кримінального провадження внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000120 від 24.01.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 23.01.2024 р. до відділу поліції №4 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області надійшла заява від ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій він просить притягнути до кримінальної відповідальності невідомих осіб, які 20.01.2024 приблизно о 02 годині 00 хвилин, знаходячись на сходовому майданчику під`їзду АДРЕСА_1 , порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, з хуліганських мотивів та явної неповаги до установлених норм поведінки у суспільстві, на ґрунті раптово виниклого словесного конфлікту, нанесли потерпілим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 тілесні ушкодження. (ЄО 1427 від 32.01.2024).

25.03.2024 у період час з 06 годині 14 хвилин до 08 години 07 хвилин на підставі ухвали Комунарського районного суду м. Запоріжжя № 333/2332/23, Пр.1-кс/333/296/24 від 13 березня 2024 року за фактичним місцем мешкання гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме за адресою: АДРЕСА_2 було проведено обшук під час якого було виявлено та вилучено:

- мобільний телефон «iPhone», білого кольору в чохлі чорного кольору;

- мобільний телефон «iPhone» у чохлі салатового кольору;

- два металеві ключі від кайданок;

- предмет схожий на гранату з написом навчально-тренувальна;

- полімерні затяжки білого кольору;

- балаклаву тканинну чорного кольору;

- дві рукоятки від пістолета;

- прозорий пакет з предметами схожим на патрони у кількості 9 штук;

- 1 предмет схожий на патрон;

- предмет зовні схожий на кастет;

- металеві кайданки у кількості однієї пари;

- предмет схожий на биту.

25.03.2024 слідчим було складено постанову про визнання речовими доказами вище вилучені предмети в ході обшуку приміщення квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_2 25.12.2024 року.

Слідча зазначає, що вбачається наявність достатніх підстав вважати, що: мобільний телефон «iPhone», білого кольору в чохлі чорного кольору; мобільний телефон «iPhone» у чохлі салатового кольору; два металеві ключі від кайданок; предмет схожий на гранату з написом навчально-тренувальна; полімерні затяжки білого кольору; балаклаву тканинну чорного кольору; дві рукоятки від пістолета; прозорий пакет з предметами схожим на патрони у кількості 9 штук; 1 предмет схожий на патрон; предмет зовні схожий на кастет; металеві кайданки у кількості однієї пари; предмет схожий на биту - є предметами кримінального правопорушення, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин з метою їх збереження та подальшого не відчуження, а також враховуючи, що діями ОСОБА_4 та ОСОБА_8 потерпілім ОСОБА_6 та ОСОБА_7 спричинено тілесні ушкодження, що спричинили грошові витрати на лікування, то на вилучені речові докази слідча просить накласти арешт згідно з п.п. 3, 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, з метою також можливості відшкодування цивільного позову, в разі подання такого.

В судовому засіданні слідча підтримала своє клопотання та просила його задовольнити з підстав, зазначених в ньому. Також пояснила, що є підстави вважати, що у вилучених мобільних телефонах може міститися інформація, яка стосуються обставин кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України. Особи, у яких під час обшуку, були вилучені мобільні телефони, відмовилися розблокувати свої телефони, з метою зняття працівниками поліції наявної з них інформації та повернення мобільних телефонів їх власникам. В зв`язку з чим, орган досудового розслідування вимушений вилучити мобільні телефони в повному обсязі. З метою забезпечення можливості збереження інформації щодо обставин вищевказаного правопорушення, наявної в мобільних телефонах, слідча просить накласти арешт в тому числі і на вилучені мобільні телефони.

Особа, в якої були вилучені речі, - ОСОБА_4 та його представник адвокат ОСОБА_5 заперечували відносно накладення арешту, вважають обшуку був проведений з порушеннями. До ОСОБА_4 та ОСОБА_9 були застосовані фізичні заходи незаконного впливу, внаслідок чого останній потрапив до лікарні.

ОСОБА_9 - особа, у якої було вилучені речі, відносно яких ставить питання про арешт майна, в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце слухання справи повідомлений. Повідомлено суду, що він перебуває і лікарні, при цьому доказів, які підтверджують дану обставину, суду не надано.

Вислухав пояснення слідчої ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 та його представника, дослідивши клопотання і додані до нього матеріали у їх сукупності, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів, доданих до клопотання, вбачається, що 24.01.2024 року до Єдиного реєстру досудового розслідування внесені відомості за №0000120 про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 296 КК України.

13.03.2024 р. слідчою суддею Комунарського районного суду м. Запоріжжя, в межах даного кримінального провадження, надано дозвіл на проведення обшуку квартири АДРЕСА_3 , з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення, що мають значення для розслідування вказаного кримінального провадження, а саме: предмет схожий на пістолет, набої, кайданки, зашморг, удавку, балаклави.

В межах даного кримінального провадження, 25.03.2024 року уповноваженими працівниками поліції, на підставі ухвали слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 від 13.03.2024 р., був проведений обшуку квартири АДРЕСА_3 , в ході якого були виявлено та вилучені вищевказані наступні речі.

Постановою слідчої від 25.03.2024 р. вищевказані вилучені речі визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що їх сукупність, відповідно до вимог ст. 170 КПК України, є достатньою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Відповідно до ст. 223 КПК, яка міститься у Главі 20 КПК України, слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання(збирання)доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Відповідно до ст. 234 КПК України обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 235 КПК України ухвала про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи має містити, зокрема, відомості про: 4) житло чи інше володіння особи або частину житла чи іншого володіння особи, які мають бути піддані обшуку; 5) особу, якій належить житло чи інше володіння, та особу, у фактичному володінні якої воно знаходиться; 6) речі, документи або осіб, для виявлення яких проводиться обшук.

Згідно із ч. 2 ст. 167 КПК України під тимчасово вилученим майном розуміються речі, документи, гроші тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Згідно з ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.

З аналізу наведених норм, слідчий суддя виходить з того, що вилучене майно в ході обшуку має різні статуси. В одному випадку це речі та документи, щодо яких в ухвалі про дозвіл обшук прямо надано дозвіл на відшукання та вилучення (ст.ст. 234, 235, 236 КПК України). В ухвалі слідчого судді повинен бути вказаний такий перелік. В іншому випадку це інші речі та документи, щодо яких в ухвалі не надано прямого дозволу на відшукання та вилучення, проте які мають значення для розслідування.

Статтею 236 КПК України вимагається обов`язкова фіксація у відповідному протоколі ходу і результатів обшуку. При цьому у відповідності до ч. 7 цієї статті слідчий, прокурор під час проведення обшуку має право оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення (ч. 1 ст. 167 КПК України).

Враховуючи вищенаведене, слідча суддя приходить до наступного висновку. Вилучені речі під час вищевказаного обшуку, окрім мобільних телефонів, є відшукуваними речами, визначеними у вищевказаній ухвалі слідчого судді про надання обшуку. Вилучені мобільний телефони є тимчасово вилученим майном, оскільки є підстави вважати, що вони зберігають в собі інформацію щодо обставини злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, яке розслідується в межах цього кримінального провадження.

Спростувати, передбачені ч. 2 ст. 167 КК України, підстави для тимчасового вилучення, під час вищевказаного обшуку, виявлених слідчими мобільних телефонів, ОСОБА_4 та його адвокат, в судовому засіданні не змогли.

Надані слідчому судді матеріали свідчать, що вилучені під час вищевказаного обшуку речі відповідають критеріям ч.1 ст.98 КПК України, наразі існує необхідність в забезпеченні збереження цих речових доказів. В свою чергу не накладення арешту на виявлені та вилучені органом досудового розслідування, на підставі ухвали слідчого судді, відшукувані речі, та тимчасово вилучене майно, може призвести до його знищення, приховання, тобто втрати доказів в рамках кримінального провадження та суттєво ускладнить процес встановлення істини по кримінальному провадженні. Встановлені слідчим суддею обставини свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників вилученого майна з метою забезпечення кримінального провадження. Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна слідчою суддею не встановлено.

Керуючись ст.ст. 170-175, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого про арешт майна, заявлене у кримінальному провадженні №0000120 від 24.01.2024, кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, - задовольнити.

Накласти арешт на майно, а саме:

- мобільний телефон «iPhone», білого кольору в чохлі чорного кольору;

- мобільний телефон «iPhone» у чохлі салатового кольору;

- два металеві ключі від кайданок;

- предмет схожий на гранату з написом навчально-тренувальна;

- полімерні затяжки білого кольору;

- балаклаву тканинну чорного кольору;

- дві рукоятки від пістолета;

- прозорий пакет з предметами схожим на патрони у кількості 9 штук;

- 1 предмет схожий на патрон;

- предмет зовні схожий на кастет;

- металеві кайданки у кількості однієї пари;

- предмет схожий на биту, яке було виявлено та вилучено під час обшуку 25.03.2024 у квартирі АДРЕСА_4 за фактичним місцем мешкання гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та належить останнім.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала слідчого судді, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. У разі якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту проголошення. Подання апеляційної скарги не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1