УХВАЛА

про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

10 квітня 2024 рокуСправа № 492/712/19
Номер провадження 1-і/495/26/24

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника. в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білгороді-Дністровському Одеської області клопотання прокурора про прожовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.01.2019 за №0000004,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні головуючого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_6 знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000004 за обвинуваченням ОСОБА_4 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.

До суду надійшло клопотання прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 .

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.04.2024 таке клопотання передано на розгляд судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 .

Із вказаного клопотання вбачається, що досудовим розслідуванням встановлено, що 26.12.2018, приблизно о 20:00 годині, більш точний час в ході досудового розслідування встановити не представилося можливим, ОСОБА_4 , перебуваючи біля будинку АДРЕСА_1 , у стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин виниклих між ним та потерпілим ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , внаслідок обопільної сварки біля вказаного будинку, вихватив дерев`яний держак від лопати у ОСОБА_7 , і в той час коли останній почав втікати додому, ОСОБА_4 почав його переслідувати.

Далі, пройшовши за останнім до приміщення кухні буд. АДРЕСА_1 , де вже знаходився ОСОБА_7 , переслідуючи раптово виниклий умисел, направлений на позбавлення життя останнього, а саме його вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, наніс не менше двох ударів дерев`яним держаком від лопати по голові потерпілого, чим спричинив йому наступні тілесні ушкодження: забійні рани на лівій лобно-скроневій області, на тім`яній області зліва, на потиличній області, на лівій скронево-потиличній області, крововилив під м`якими тканинами голови в лівій скроневій області, вдавлений багатоуламковий перелом в лівій скроневій області склепіння черепу з переходом на основу черепу у вигляді лінійних переломів задньої та передньої і середньої черепних ямок з руйнуванням пірамідки лівої скроневої кістки та гіпофізної ямки, фрагментарні розриви твердої мозкової оболонки в проекції переломів, крововиливи під м`якими мозковими оболонками, розмізчення тканини мозку в лівій скроневій області, розрив лівої вушної раковини; синець на верхній повіці лівого ока, садно на правій щічній області, синець та 3 садна на тильній поверхні правої кісті, синець та садно на тильній поверхні лівої кісті. Ушкодження у вигляді розриву лівої вушної раковини; синця на верхній повіці лівого ока, садна на правій щічній області, синця та 3 саден на тильній поверхні правої кисті, синця та садна на тильній поверхні лівої кисті не були небезпечними для життя, мали би незначні, скороминучі наслідки, що тривають не більше 6 днів, і за цим критерієм, згідно п.2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (Наказ №6 МОЗ України від 17.01.1995р.) носять ознаки легких тілесних ушкоджень стосовно живих осіб. Ушкодження в області голови в єдиному морфологічному комплексі, що привели до смерті, по критерію небезпеки для життя, згідно п.2.1.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (Наказ №6 МОЗ України від 17.01.1995р.) носять ознаки тяжких тілесних ушкоджень стосовно живих осіб.

Смерть ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває в прямому причинному зв`язку з виявленим у нього комплексом тілесних ушкоджень в області голови, а саме забійних ран на лівій лобно-скроневій області, на тім`яній області зліва, на потиличній області, на лівій скронево-потиличній області, крововиливу під м`якими тканинами голови в лівій скроневій області, вдавленого багатоуламкового перелому в лівій скроневій області склепіння черепу з переходом на основу черепу у вигляді лінійних переломів задньої та передньої і середньої черепних ямок з руйнуванням пірамідки лівої скроневої кістки та гіпофізної ямки, фрагментарних розривів твердої мозкової оболонки в проекції переломів, крововиливів під м`якими мозковими оболонками, розмізченням тканини мозку в лівій скроневій області та настала в результаті набряку мозку.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 , клопотання підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити, вказуючи, що усі перелічені ним ризики не перестали існувати. На підставі викладеного прокурор просить суд продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 проти задоволення клопотання заперечувала, вказавши, що ОСОБА_4 вже тривалий час перебуває під вартою, а також, що відсутні прямі докази на підтвердження його винуватості. Також зазначила, що її підзахисний має серйозні проблеми зі здоров`ям, але в Державній установі "Ізмаїльський слідчий ізолятор" немає відповідного спеціаліста щоб надати йому кваліфіковану медичну допомогу.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав слова адвоката, просив застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, наголосивши, що до затримання у нього було постійне місце проживання та роботі, відтак після обрання щодо нього домашнього арешту він знову зможе піти працювати. Також підтримав клопотання захисника та підтвердив, що у нього дійсно погіршився стан здоров`я і йому необхідне медичне обстеження у лікарні.

Заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши доводи клопотання та обвинувальний акт, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 331 КПК України суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно ст. 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

П. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Разом з цим, тримання під вартою може бути виправдане тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до свободи особистості.

Метою застосування запобіжного заходу, відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховатися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Згідно з ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, серед яких: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію обвинуваченого; майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей у обвинуваченого; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

На підставі викладеного та враховуючи наявність обвинувачення, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_4 , у разі визнання його винуватим, а саме те, що досудове розслідування інкримінує обвинувачення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років , враховуючи його вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, а також те, що на даний час по кримінальному провадженню не допитані обвинувачений та свідки, суд дійшов висновку про те, що обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, що унеможливлює запобігання ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України. Крім того будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його не можливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі « Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26.07.2001 ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суду з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Судом встановлено, що судове провадження по кримінальному провадженню не закінчено, строк обраного під час судового провадження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 .. відповідно до ухвали Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 14.02.2024 закінчується 13.04.2024.

Також у судовому засіданні встановлено, що відсутні переконливі докази на підтвердження обставин, які б вказували на зменшення або зникнення ризиків, доведених прокурором при обранні вказаного запобіжного заходу.

Враховуючи встановлені обставини, існування ризиків в їх сукупності та взаємозв`язку, на переконання суду запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі у подальшому може вплинути на проведення повного та неупередженого розслідування кримінального провадження та не забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

З урахуванням встановлених в судовому засіданні ризиків та обставин кримінального правопорушення, а також обґрунтованості клопотання сторони обвинувачення, підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно обвинуваченого в судовому засіданні встановлено не було.

Враховуючи вищенаведене, керуючись положеннями ст.ст. 177, 178, 183, 194 КПК України, ст.ст. 5,6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та враховуючи матеріали справи, які свідчать, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 доцільно продовжити строк тримання під вартою на 60 діб.

Крім цього, суд при постановленні цієї ухвали суд враховує підстави та обставини, передбачені ч. 4 ст. 183 КПК України та приходить до висновку, що застосування запобіжного заходу у вигляді застави є недоцільним та не визначає її розмір.

Щодо клопотання адвоката про надання дозволу на направлення обвинуваченого до лікарні для проведення повного медичного обстеження.

На підставі статей Конституції України, ст.6 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» людина її життя і здоров`я, честь, гідність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; кожен має право на охорону здоров`я і медичну допомогу; держава створює умови для ефективного і доступного медичного обслуговування; обвинувачений має право на кваліфіковану медичну допомогу, включаючи вільний вибір лікаря і закладу охорони здоров`я.

Згідно статей 6, 39, 72 Основ законодавства України про охорону здоров`я, особи, узяті під варту, мають право на надання їм медичної допомоги.

Відповідно до вимог ст. 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення», медичне обстеження, а також лікувально - профілактична і протиепідемічна робота в місцях попереднього ув`язнення організуються і проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров`я. Порядок надання ув`язненим медичної допомоги, використання з цією метою не підпорядкованих органам, що здійснюють попереднє ув`язнення, державних та комунальних закладів охорони здоров`я, залучення їх медичного персоналу та проведення медичних експертиз визначається Кабінетом Міністрів України.

Крім цього відповідно до порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України 10 лютого 2012 року № 239/5/104, керівництво СІЗО (ІТТ) забезпечує перевезення особи, узятої під варту до закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку та направляє довідку про стан здоров`я особи, узятої під варту, органу або особі, в провадженні яких знаходиться кримінальна справа цієї особи.

Відповідно до п. п. 2.5 - 2.7 розділу 2 Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту за №212/20525, затвердженого Наказом МОЗ України № 239/5/104 від 10 лютого 2012 року, особа, узята під варту, має право на вільний вибір лікаря. У разі звернення особи, узятої під варту, до лікаря медичної частини СІЗО з проханням про допуск обраного лікаря-фахівця лікар медичної частини СІЗО готує медичну довідку про стан її здоров`я та запит до керівництва СІЗО. Керівництво СІЗО забезпечує допуск обраного особою лікаря-фахівця. Відшкодування витрат, пов`язаних із залученням обраного лікаря-фахівця, здійснюється за рахунок особи, узятої під варту, якій надавалась медична допомога, або її родичів. У разі необхідності в додаткових лабораторних обстеженнях, які не можуть бути проведені в медичних частинах СІЗО (наявним обладнанням, лабораторіями та обсягом медико-санітарної допомоги не передбачено проведення цих обстежень), вони проводяться на базі закладів охорони здоров`я з орієнтовного переліку. Про необхідність проведення обстеження, яке потребує вивезення особи, узятої під варту, до закладу охорони здоров`я, лікар медичної частини СІЗО готує медичну довідку про стан її здоров`я та запит до керівництва СІЗО. Керівництво СІЗО забезпечує своєчасне направлення особи, узятої під варту, на обстеження до обраного лікарем медичної частини СІЗО закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку. Якщо за результатами огляду чи обстеження особи, узятої під варту, встановлено, що вона потребує надання медичної допомоги у закладі охорони здоров`я з орієнтовного переліку, лікар медичної частини СІЗО готує медичну довідку про стан здоров`я особи, узятої під варту, та звертається із запитом до керівництва СІЗО. Керівництво СІЗО забезпечує перевезення особи, узятої під варту, до закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку та направляє довідку про стан здоров`я особи, узятої під варту, органу або особі, в провадженні яких знаходиться кримінальна справа цієї особи. Керівництво СІЗО організовує та забезпечує цілодобову охорону особи, узятої під варту, під час лікування у закладах охорони здоров`я відповідно до вимог нормативно-правових актів Міністерства юстиції, Міністерства охорони здоров`я.

Суд вважає, що зволікання з медичним обстеженням і наданням медичної допомоги, тобто обмеження права зобвинуваченого ОСОБА_4 на її отримання буде негуманним, нелюдським і таким, що принижує гідність людини поводженням, що в контексті ст.3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є неприпустимим. Отже, для забезпечення обвинуваченому можливості реалізувати своє право на отримання кваліфікованої медичної допомоги в умовах лікувального закладу, включаючи право вільного вибору лікаря та закладу охорони здоров`я, клопотання захисника необхідно задовольнити.

На підставі ст.129-1 Конституції України контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Враховуючи важливість своєчасного надання медичної допомоги обвинуваченому необхідно здійснити судовий контроль за виконанням судового рішення шляхом зобов`язання відповідальної службової особи повідомити суду про виконання цієї ухвали.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 183, 184, 193, 194, 196, 315 КПК України, 129-1 Конституції України, ст.3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.6 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я», суд,

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуртари Одеської області ОСОБА_3 про продовження у відношенні ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на строк, що не перевищує 60 діб, тобто до 08 червня 2024 року включно в Державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор» .

Клопотання адвоката ОСОБА_5 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 про надання дозволу на направлення обвинуваченого до лікарні для проведення медичного обстеження - задовольнити.

Зобов`язати начальника Державної установи «Ізмаїльський слідчий ізолятор» забезпечити проведення медичного обстеження обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 10 лютого 2012 р. № 239/5/104 та повідомити Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області про результати виконання ухвали суду у п`ятнадцятиденний термін з дня отримання копії даної ухвали.

Надати дозвіл на проведення медичного обстеження обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та на його конвоювання до закладу охорони здоров`я з метою здійснення медичного обстеження для визначення стану здоров`я, по завершенні якого медичні довідки обвинуваченого ОСОБА_4 направити на адресу суду.

Копію ухвали для виконання направити начальнику Державної установи «Ізмаїльський слідчий ізолятор» та начальнику філії Державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» в Одеській області для негайного виконання.

Ухвала в частині продовження запобіжного заходу може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя Ірина БРАТКІВ