Красноокнянський районний суд Одеської області
Справа № 506/982/23
Провадження № 1-кп/506/3/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.06.2024селище Окни

Красноокнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши в залі судового засідання у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 17.06.2023 року за №0000604 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Рибниця Республіки Молдова, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, не працює, раніше не судимого,

в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Одеса, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, не працює, раніше не судимого,

в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

за участю сторони обвинувачення

прокурора ОСОБА_6

сторони захисту

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8

В С Т А Н О В И В :

13 червня 2023 року ,приблизно з 20.00 по 00.00 г, ОСОБА_5 , перебуваючи разом зі своїм знайомим ОСОБА_4 неподалік лісосмуги ,розташованої за межами с.м.т. Окни в напрямку с.Чорна Подільського району Одеської області , за координатами 47.571812,29.428723, помітив пасіку , і у нього виник умисел на таємне заволодіння вказаним чужим майном - дерев`яними вуликами. Про зазначений умисел він повідомив ОСОБА_4 , запропонувавши спільне таємне викрадення вказаного чужого майна, на що останній дав згоду.

Реалізуючи свій намір, в той же день та час , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , за пропозицією останнього , в період дії воєнного стану, який у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено в Україні Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Верховною Радою України (Закон України № 2102-IX від 24.02.2022), з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб і Указами Президента України строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався, зокрема Указом Президента України від 01.05. 2023 року № 254/2023, затвердженим Верховною Радою України (Законом України від 02.05.2023 № 3057-IX) до 18 серпня 2023 року за попередньою змовою групою осіб, діючи з урахуванням сприятливої для них обстановки, яка, на їх переконання, виключала можливість втручання власника чи сторонніх осіб, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, достовірно знаючи , що на території України діє воєнний стан , з метою власного збагачення , використавши автомобіль ВАЗ 2104 ,попередньо приєднавши до нього причеп ,прибули до вищевказаної пасіки , яка належала ОСОБА_9 і шляхом вільного доступу , з метою власного збагачення , викрали шість дерев`яних вуликів ,вживаних, з шістьма сім`ями бджіл породи «Українська степова» по одній сім`ї у кожному ,вартістю 2400 грн , помістивши їх по три вулики на причіп до автомобіля і, таким чином за два рази вивезли вулики за межі пасіки, чим спричинили потерпілому ОСОБА_9 матеріальні збитки на загальну суму 14400 грн.

Викраденим ОСОБА_5 та ОСОБА_4 розпорядилися на власний розсуд.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину визнав повністю, щиросердно розкаявся, підтвердив вищевказані обставини, доповнивши , що він з ОСОБА_10 на автомобілі, який належить мамі ОСОБА_11 , поїхали по лісосмугам, щоб назбирати дров і випадково побачили пасіку, яка не охоронялася, і тому він запропонував ОСОБА_12 викрасти вулики, на що той погодився. Вони поїхали до дому до ОСОБА_13 , вчепили до автомобіля причеп, який належить дядьку останнього, і за дві ходки , по три вулики на причепі, перевезли вулики в с.м.т. Окни- спочатку три штуки завезли до ОСОБА_13 , а потім ще три до нього додому. Вночі він ті три вулики, що привезли до нього , перекрасив фарбою у рожевий колір , щоб їх ніхто не впізнав. Коли через деякий час до нього прийшли працівники полії, то він добровільно повернув всі викрадені вулики разом з бджолами.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав повністю, щиросердно розкаявся, підтвердив вищевказані обставини, надавши аналогічні пояснення.

Потерпілий ОСОБА_9 суду повідомив, що він має офіційно зареєстровану пасіку і у червні 2023 року вивіз її у лісосмугу за межі с.м.т. Окни , в напрямку с.Чорна, неподалік поля, засіяного гірчицею, періодично приїжджаючи туди. 16 червня 2023 року він в черговий раз приїхав на пасіку і виявив відсутність 6 вуликів з бджолосім`ями . Про зникнення вуликів він одразу повідомив поліцію .В подальшому вулики йому були повернуті у неналежному стані і ця обставина , в тому числі, слугувала однією із підстав для звернення з цивільним позовом . Потерпілий зазначив, що фактично вулики і від ОСОБА_11 , і від ОСОБА_13 забирав ввечері , так як через особливості перевезення бджолосімей їх не можна перевозити вдень. При цьому вже дома він виявив, що однієї бджолосім`ї немає, а також немає 49 рамок.

У подальшому потерпілий у судове засідання не з`явився ,надавши заяву з проханням проводити судове засідання без його участі .Покарання просив призначити на розсуд суду. Вимоги цивільного позову підтримав у повному обсязі.

Свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 у судовому засіданні повідомили, що були присутні, коли ОСОБА_9 пізно ввечері забирав вулики з домогосподарств ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , які вказані вулики напередодні викрали. На той момент будь-яких зауважень щодо самих вуликів не було.

Свідок ОСОБА_16 у судовому засіданні повідомив ,що він є двоюрідним братом ОСОБА_17 . Останній якось ввечері попросив причеп у його батька. Той дав і ОСОБА_18 причепив причеп до авто ОСОБА_11 , який приїхав разом з ОСОБА_19 . Вони запропонували йому прокататися і він поїхав в ними у напрямку с.Чорна. Вони приїхали на пасіку і він вважав, що то пасіка ОСОБА_20 . Він з машини не виходив, а ОСОБА_21 та ОСОБА_18 завантажили на причеп три вулика і повернулися в с.м.т. Окни .Він пішов по своїм справам , а ОСОБА_22 та ОСОБА_23 кудись поїхали з вказаними вуликами.

Судом також були досліджені письмові докази, надані прокурором :

- витяг із ЄРДР від 17.06.2023 року за №0000604, згідно з яким за заявою ОСОБА_9 від 16.06.2023 року внесені відомості про викрадення у період з 13 червня 2023 року по 16 червня 2023 року 6 вуликів з 6 бджолосім`ями /т.1, а.п.163/;

- протокол прийняття заяви від ОСОБА_9 про вчинене кримінальне правопорушення викрадення 6 вуликів з 6 бджолосім`ями (т.1, а.п. 170);

- протокол огляду місця події від 16 червня 2023 року , з фототаблицями, в ході якого було оглянуто земельну ділянку з координатами 47.571812,29.428723 ,розташовану поза межами с.м.т. Окни , в напрямку с.Чорна Подільського району Одеської області. Під час огляду виявлено наявність 11 вуликів та місця з шинами , на яких , зі слів ОСОБА_9 , раніше були вулики ( т.1,а.п. 171-174) ;

- заяву ОСОБА_4 від 20 червня 2013 року про добровільну видачу трьох вуликів сірого, зеленого та блакитного кольорів, з бджолосім`ями ,які він зі своїм знайомим ОСОБА_24 викрали з пасіки поза межами с.м.т. Окни . Окрім того, вони з ОСОБА_24 викрали з тієї ж пасіки ще три вулика ,які завезли до останнього (т.1, а.п.177);

- протокол огляду від 20 червня 2023 року ,з фототаблицями , в ході якого біля будинку АДРЕСА_3 ОСОБА_4 добровільно вказав на місце розташування вуликів , які він зі своїм знайомим ОСОБА_24 викрали з пасіки поза межами с.м.т. Окни (т.1, а.п.176- 187);

Постановою від 20 червня 2023 року три вулики сірого, зеленого та блакитного кольорів, з бджолосім`ями, вилучені у ОСОБА_25 були визнані речовими доказами (т.1, а.п.188).

- протокол обшуку від 20 червня 2023 року , проведеного на підставі ухвали слідчого судді Котовського міськрайонного суду Одеської області у домогосподарстві ОСОБА_26 , що розташоване в АДРЕСА_2 , з відеозаписом , в ході якого було виявлено три дерев`яних вулика рожевого кольору , які , як повідомив ОСОБА_5 , були викрадені ним , з пасіки, яка знаходиться у лісосмузі за межами с.м.т. Окни , а в подальшому ним перефарбовані у рожевий колір (т.1, а.п.201-206,200 ).

Постановою від 20 червня 2023 року три вулики рожевого кольору , з бджолосім`ями, вилучені у ОСОБА_5 були визнані речовими доказами ( т.1,а.п. 207-208);

- протоколи пред`явлення потерпілому ОСОБА_9 речей для впізнання за фотознімками вуликів , з фототаблицями, від 20 червня 2023 року ,відповідно до яких ОСОБА_9 впізнав як свої вказані речі (вулики) , які були вилучені у ОСОБА_11 та ОСОБА_13 /т.1, а.п. 189-190,191-192,193-194/;

- розписка ОСОБА_9 про отримання ним від працівників поліції 3 дерев`яних вуликів , в кожному з яких знаходяться бджолині сім`ї (т.1,а.п.195);

- розписка ОСОБА_9 про отримання ним від працівників поліції 3 дерев`яних вуликів , в кожному з яких знаходяться бджолині сім`ї (т.1,а.п.209);

Відповідно до висновку експерта № 3941/23 від 12 липня 2023 року ,за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи ,визначена вартість вулика на 24 рамки з однією сім`єю бджіл породи українська степова , незалежно від кількості рамок , складає 2400 грн. (т.1, а.п. 212-217);

-протокол слідчого експерименту від 06 вересня 2023 року, з фототаблицями та відеозаписом, в ході якого ОСОБА_5 показав та розказав , як саме він із знайомим на автомобілі ВАЗ 2104, завантаживши вулики на причеп, за дві ходки викрали 6 вуликів ( по три вулика за ходку ) .Спочатку три вулики відвезли до знайомого, а потім до нього додому. Обставини , викладені в протоколі, не суперечать обставинам, викладеним обвинуваченим ОСОБА_5 у судовому засіданні. (т.1, а.с. 218-226)

-протокол слідчого експерименту від 06 вересня 2023 року, з фототаблицями та відеозаписом, в ході якого ОСОБА_4 показав та розказав , як саме він із знайомим на автомобілі ВАЗ 2104,завантаживши вулики на причеп, за дві ходки викрали 6 вуликів ( по три вулика за ходку ) .Спочатку три вулики відвезли до нього, а потім до нього додому. Обставини , викладені в протоколі, не суперечать обставинам, викладеним обвинуваченим ОСОБА_4 у судовому засіданні. ( т.1, а.с. 227-235)

Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, оцінивши їх з точки зору достатності, допустимості та достовірності , суд приходить до висновку, що винуватість обвинувачених доведена повністю, і дії ОСОБА_5 та ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч.4 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна ,в умовах воєнного стану, за попередньою змовою групою осіб. Призначаючи покарання обвинуваченим, суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення , що відноситься згідно ст.12 КК України до категорії тяжких злочинів , також судом повною мірою вивчено особи обвинувачених.

Так, обвинувачений ОСОБА_5 свою вину визнав повністю , щиросердно розкаявся, на момент скоєння злочину був неповнолітнім ,за місцем проживання та попереднім місцем навчання характеризується позитивно, викрадене майно повернуто, що є обставинами, які пом`якшують покарання.

Крім того, з метою встановлення обставин навчання, виховання та проживання неповнолітнього обвинуваченого були досліджені документи про стан здоров`я неповнолітнього обвинуваченого, акт про умови проживання неповнолітнього обвинуваченого, індивідуальна карта розвитку дитини, а також звіт про неповнолітнього обвинуваченого, складений начальником служби у справах дітей Окнянської селищної ради Подільського району Одеської області Обставин ,які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Згідно із досудовою доповіддю про обвинуваченого, складеною органом пробації відповідно до положень ст.314-1 КПК України , судом прийнято до уваги висновок відносно ОСОБА_5 щодо низького ризику повторного кримінального правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав повністю, щиросердно розкаявся, за місцем проживання характеризується позитивно, викрадене майно повернуто, що є обставинами, які пом`якшують покарання.

Обставин ,які обтяжують покарання обвинуваченого , судом не встановлено.

Згідно із досудовою доповіддю про обвинуваченого, складеною органом пробації відповідно до положень ст.314-1 КПК України , судом прийнято до уваги висновок відносно ОСОБА_4 щодо середнього ризику повторного кримінального правопорушення та середнього ризику небезпеки для суспільства щодо обвинуваченого.

Статтями 50 і 65 КК України передбачено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Призначаючи покарання, суд проаналізував докази кримінального провадження з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності, та дає оцінку всім обставинам даного кримінального провадження, враховуючи при цьому фактичні обставини справи, суспільну небезпеку скоєного кримінального правопорушення, характер та тяжкість вчиненого злочину, спосіб його вчинення, беручи до уваги роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», керуючись при цьому вимогами кримінального закону і передбачених цим законом санкцій.

Тому, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на те, що головною метою покарання є виховання та соціальна реабілітація винуватого, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинувачених, попередження скоєння ними нових кримінальних правопорушень у майбутньому, охорони прав і свобод громадян, власності, дотримання встановленого правопорядку, забезпечення зміцнення законності, сприяння запобігання правопорушенням, виховання у дусі точного та неухильного додержання норм Конституції та законів України, поваги до прав, свобод, честі й гідності інших громадян, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством можливо з призначенням покарання обвинуваченим у виді позбавлення волі. При цьому , враховуючи все вище викладене, а також беручи до уваги позицію прокурора, суд вважає, що виправлення обвинувачених можливо досягти без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за їх поведінкою під час іспитового строку та з покладенням на них відповідних обов`язків, передбачених п.п. 1,2 ч.1 , п.2 ч.3 ст. 76 КК України, а щодо обвинуваченого ОСОБА_5 ,окрім того ,передбачених ще і ст.104 КК України , так як на момент вчинення злочину останній був неповнолітнім, що, на думку суду, є необхідним і достатнім для виправлення обвинувачених.

Питання про речові докази (6 вуликів з бджолосім`ями) слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України і вважати переданими потерпілому ОСОБА_27 .

Арешт на майно не накладався, підстави для обрання запобіжного заходу відсутні, про наявність підстав для спецконфіскації прокурор суду не повідомляв, процесуальні витрати відсутні.

Посилання потерпілого на те, що було викрадено ще 49 рамок суд не може прийняти до уваги , так як відповідно до ч.1 ст.337 КПК України, суд здійснює судовий розгляд лише у межах пред`явленого обвинувачення. При цьому прокурором не знайдено підстав для збільшення обвинувачення.

Що стосується цивільного позову, то суд прийшов до такого.

Відповідно до ст.129 КПК України суд має вирішити цивільний позов у кримінальному провадженні.

Ст.22 ЦК України передбачено право особи (юридичної або фізичної) на відшкодування завданих збитків у результаті порушення її цивільного права.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала .

Так, виходячи із матеріалів цивільного позову, потерпілий просить стягнути на його користь 22 772 грн ( в тому числі упущена вигода 17910 грн) та 20000 грн як відшкодування моральної шкоди , а всього 42772 грн.

Виходячи із положень ч.2 ст.1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ч.ч.2,3 ст.22 ЦК України , збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Так , виходячи з матеріалів справи, викрадене майно (вулики з бджолосім`ями) було повернуто 20 червня 2023 року, тобто через 7 днів після викрадення.

Таким чином, протягом 7 днів цивільний позивач недоотримував вигоду у виді меду, який могли принеси 6 бджолосімей.

Тому розмір упущеної вигоди склав, виходячи із статистичних даних, наданих потерпілим 375 грн (15 кг меду на рік : 365 днів х 7 днів х 6 бджолосімей х 217 грн 25 коп / ціна меду в червні 2023 року/) ,які слід солідарно стягнути з обвинувачених .

Також слід стягнути з обвинувачених витрати потерпілого ,пов`язані з розглядом справи , а саме отримання платних послуг ГУ статистики у сумі 196 грн 54 коп .

Розмір упущеної вигоди, заявлений потерпілим, судом до уваги не приймається, так як вказаний розрахунок передбачає повну втрату всіх шести бджолосімей і, як наслідок, збитки через втрату бджолосімей , а потерпілому всі бджолосімі`ї через 7 днів були повернуті . Так , у зберігальних розписках, написаних власноруч потерпілим ОСОБА_28 , останній зазначив, що вулики та бджолосім`ї повернуті, претензій він немає .

Що стосується 49 викрадених рамок на загальну суму 441 грн та однієї бджолосім`ї вартістю 2000 грн ,то в матеріалах справи відсутня будь-яка інформація про неповернення вказаних рамок та бджолосім`ї і, як зазначено вище , у зберігальних розписках, написаних власноруч потерпілим ОСОБА_28 , останній зазначив, що вулики та бджолосім`ї повернуті, претензій він немає. Таким чином, відсутні підстави як для стягнення вартості рамок, так і для стягнення втраченого бджолиного воску.

Що стосується пального, то потерпілий посилався на те ,що ним було витрачено 1000 грн на пальне ,так як він спочатку самостійно намагався відшукати викрадені вулики, а після виявлення вуликів самостійно, на власному автомобілі перевозив вулики спочатку від ОСОБА_11 та ОСОБА_13 до себе додому, а потім знов змушений був вивозити вулики на пасіку.

Однак ні розрахунку витраченого пального , ні доказів щодо його придбання на вказану суму потерпілий суду не надав.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України , кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Проте, позивачем не надано доказів втрати 49 рамок, однієї бджолосім`ї та витрат на пальне.

Посилання потерпілого на те , що після отримання вуликів він проводив їх огляд самостійно і саме тоді виявив відсутність рамок та бджолосім`ї не може бути прийнято судом до уваги , так як ні слідчого , ні членів комісії по відшкодуванню збитків ( за процедурою фіксації виявлених збитків у цивільному судочинстві ) при такому огляді не було. При цьому суду не надано жодних заяв, звернень тощо потерпілого у рамках кримінального провадження про виявлення відсутності рамок та бджолосім`ї після передачі вуликів слідчим потерпілому.

Тому в цій частині позову слід відмовити.

Щодо відшкодування моральної шкоди , то відповідно до вимог ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть як бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, так і також відшкодування моральної шкоди. Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до п.п.3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні інших цивільних прав, нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнавав позивач, характеру немайнових втрат, та з урахуванням інших обставин.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини (справи «Савула проти України»№ 12868/05 від 10.12.2009 р., «Войтенко проти України» № 18966 від 29.06.2004 р.) достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є визнаний судом факт порушення права особи (справедлива сатисфакція потерпілій стороні).

Виходячи із загальнолюдських уявлень про цінність права власності як такого, суд визнає, що будь-яке посягання на це право, й зокрема такий його крайній прояв як позбавлення особи майна, безумовно пов`язане з певними душевними стражданнями, глибину яких, у цьому випадку, суд оцінює з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, обсяг і вартість викраденого майна.

При вирішенні питання про стягнення моральної шкоди за цивільним позовом потерпілого, враховуючи її обґрунтованість: погіршення нормальних життєвих стосунків, стресу, постійної участі в слідчих діях, численному складанні процесуальних документів та витрати вільного часу, зважаючи на те, що через викрадення майна був порушений звичайний уклад його життя, так як він дуже переживав та шкодував за викраденим майно, йому було образливо, що хтось позбавив його улюбленої справи, яка , до того ж могла дати йому прибуток, якого він потребував у такий важкий час . Потерпілий нервував, шукаючи викрадені вулики, витрачав свій час , втрачав душевну рівновагу. Після повернення вуликів їх потрібно було привести у належний сан, поремонтувати ,а потім знов треба було їх вивозити ,а це додаткові зусилля потерпілого, його час та витрати .

За таких обставин, керуючись принципом розумності й беручи до уваги майновий стан відповідачів, суд вважає, що вказаний позов підлягає частковому задоволенню та вважає достатньою компенсацією моральної шкоди, завданої обвинуваченими потерпілому , стягнення з обвинувачених солідарно 10000 грн.

У задоволенні іншої частини позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 368,370,371,374,376 КПК України , суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_4 винуватим у скоєнні злочину, передбаченому ч.4 ст.185 КК України та призначити покарання у виді 5 / п`яти/ років позбавлення волі.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік 6 місяців та покласти на нього обов`язки згідно із п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи ;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Визнати ОСОБА_5 винуватим у скоєнні злочину, передбаченому ч.4 ст.185 КК України та призначити покарання у виді 5 / п`яти/ років позбавлення волі.

Відповідно до ст.ст.104, 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік 6 місяців та покласти на нього обов`язки згідно із п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, навчання або роботи ;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 солідарно на користь потерпілого ОСОБА_9 10571,54 грн. (з них: 571 грн 54 коп матеріальна шкода та 10000 грн моральна шкода).

В задоволенні іншої частини позову слід відмовити.

Речові докази - 6 вуликів з бджолосім`ями вважати переданими потерпілому ОСОБА_27 .

На вирок може бути подана апеляція до Одеського апеляційного суду через Красноокнянський районний суд Одеської області протягом 30 діб з моменту проголошення.

Копію вироку після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору, а іншим учасникам судового провадження роз`яснити, що вони мають право отримати його копію в суді.

Суддя ОСОБА_1