Справа № 344/5488/24
Провадження № 1-кс/344/2455/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2024 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчої ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000687 від 06.12.2023, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий за погодженням з прокурором звернувся до суду з клопотанням про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в обґрунтування якого посилається на те, що відділом розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи СУ ГУНП в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000687 від 06.12.2023, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, за фактом спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_7 в результаті яких останній помер.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 04.12.2023 близько 21 год. ОСОБА_5 , перебуваючи у приміщенні будинку, за адресою АДРЕСА_1 , де проживав ОСОБА_7 , на ґрунті ревнощів, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, із значною фізичною силою наніс потерпілому ряд ударів руками в область життєво важливої ділянки тіла голову, спричинивши в результаті своїх злочинних дій ОСОБА_7 тяжкі тілесні ушкодження, які є небезпечними для життя у вигляді забійної рани обличчя з переломом кісток носа, закритої черепно-лицевої травми, геморагічного шоку, внаслідок яких потерпілий помер.

07 грудня 2023 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , українець, громадянина України, одруженого, з середньою освітою, працюючого слюсарем на ПП «Макрос ІФ» у м. Калуш, раніше не судимого, затримано у порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Цього ж дня ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

08 грудня 2023 року Івано-Франківським міським судом підозрюваному ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів до 04.02.2024 включно.

01 лютого 2024 року Івано-Франківським міським судом продовжено строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні до 07.04.2024 включно, а також продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 до 31.03.2024 включно.

Як зазначено у клопотанні, кримінальне правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , вчинене проти життя та здоров`я особи та згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років.

Обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_5 , за твердженнями слідчого, повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: оглядом місця події від 06.12.2023, показаннями потерпілої ОСОБА_8 , показаннями свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , висновком імунологічної експертизи одягу підозрюваного ОСОБА_5 , висновком судово-медичної експертизи потерпілого ОСОБА_7 та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

31 березня 2024 року закінчується строк тримання під вартою ОСОБА_11 , однак завершити досудове розслідування в указаний строк не можливо, оскільки необхідно закінчити проведення амбулаторної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи підозрюваного, яка доручена експертам Львівської філії судово-психіатричних експертиз ДУ «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків міністерства охорони здоров`я України», що за адресою: м. Львів, вул. Кульпарківська, 95, а також необхідно виконати вимоги ст. 290 КПК України та прийняти кінцеве рішення у кримінальному провадженні згідно норм КПК України.

Обставини, що перешкоджали здійсненню вищезазначених процесуальних дій раніше, це завантаженість експертних установ, які не змогли своєчасно завершити судові експертизи, значна кількість проведених першочергових невідкладних слідчих та процесуальних дій, заходів забезпечення кримінального провадження, спрямованих на отримання доказів злочинної діяльності, їх аналізу та оцінки.

Підстав для зміни чи скасування підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на думку слідства, немає, а також не зменшилися та не відпали заявлені ризики, передбачені у п. п. 1, 3, 4ч. 1ст. 177 КПК України, а саме:

п. 1 можливість аідозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюваний усвідомлюючи, що санкція статті передбачає покарання виключно у вигляді позбавлення волі, може вчинити такі дії;

п.3 - незаконно впливати на потерпілу та свідків, з якими добре знайомий, зокрема зі свідком ОСОБА_12 , яка являється його дружиною;

п. 4 - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки підозрюваний з метою уникнення від кримінальної відповідальності, може не з`являтись на виклики до слідчого, прокурора чи суду і таким чином затягувати розслідування кримінального провадження, оскільки орган досудового розслідування, що провадить розслідування знаходиться в м. Івано-Франківську на значній відстані від місця проживання підозрюваного.

Прокурор та слідчий в судовому засіданні клопотання підтримали, просили його задовольнити.

В судовому засіданні підозрюваний та його захисник заперечили щодо задоволення клопотання, просили обрати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді взяття на поруки, надавши слідчому судді заяву про бажання взяти особу на поруки, підписану громадянами ОСОБА_13 та ОСОБА_14 . Вказані особи в судовому засіданні просили передати підозрюваного їм на поруки.

Заслухавши прокурора, слідчого, підозрюваного, його захисника, дослідивши матеріали клопотання, вважаю за необхідне зазначити наступне.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Ч. 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. 8 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті тримання під вартою.

У відповідності до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 197 КПК України строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання, а також те, що строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Частиною 6 статті 199 КПК України визначено, що у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою.

Відповідно до ст. 199 КПК України, розглядаючи клопотання про продовження строків тримання під вартою слідчий суддя повинен з`ясувати конкретні причини тривалого тримання особи під вартою, чи недопущеного безпідставного тривалого розслідування, інші обставини, що свідчать про невиправдано тривале тримання під вартою, чи не з`явилися причини, що дозволяють скасувати тримання під вартою та застосувати альтернативний запобіжний захід.

Так, відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті ст. 5, а саме захисту особи від свавілля.

Відповідно до вимог п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) Суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Отже враховуючи, що зазначені у клопотанні обставини підозри продовжують мати місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю матеріалів кримінального провадження, детальний перелік яких міститься у клопотанні та досліджений в судовому засіданні, а слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, а також враховуючи позицію самого підозрюваного в судовому засіданні, наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_5 до інкримінованого йому злочину.

Разом з тим, в судовому засіданні прокурором доведено наявність ризиків, які не зменшилися, продовжують існувати, та які дають певні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема:

- можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюваний усвідомлюючи, що санкція статті передбачає покарання виключно у вигляді позбавлення волі, може вчинити такі дії;

- можливість незаконно впливати на потерпілу та свідків, з якими підозрюваний добре знайомий, зокрема зі свідком ОСОБА_12 , яка є його дружиною, і попередньо між ними відбувалися конфлікти із застосуванням фізичної сили на фоні ревнощів;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки підозрюваний з метою уникнення від кримінальної відповідальності, може не з`являтись на виклики до слідчого, прокурора чи суду і таким чином затягувати розслідування кримінального провадження, оскільки орган досудового розслідування, що провадить розслідування знаходиться в м. Івано-Франківську на певній відстані від місця проживання підозрюваного.

Також слідчий суддя зазначає, що стороною захисту не доведено у судовому засіданні, що ризики, на які посилається прокурор, відсутні або зменшились та/або наявність інших підстав для зміни запобіжного заходу.

Слідчий суддя приймає до уваги долучені захисником підозрюваного до матеріалів провадження заяву потерпілої ОСОБА_8 від 01.03.2024 року про те, що ні підозрюваний ОСОБА_5 , ні будь-які інші особи, які діють в його інтересах, жодним чином не впливають на її процесуальну поведінку як потерпілої; розписку потерпілої від 01.03.2024 року про відшкодування підозрюваним грошових коштів в сумі 15000 гривень; а також нотаріально посвідчену заяву свідка ОСОБА_12 від 01.03.2024 року про те, що ні ОСОБА_5 , ні будь-які інші особи, які діють в його інтересах, жодним чином не впливають на її процесуальну поведінку як свідка. Однак, слідчий суддя не вважає, що зазначені документи дійсно дозволяють встановити відсутність можливого впливу на потерпілу та свідків і свідчать про наявність стримуючих факторів в запобіганні встановленим ризикам.

В той же час 31 березня 2024 року закінчується строк дії застосованого щодо підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У зв`язку з цим у органу досудового розслідування виникла необхідність у продовженні строку тримання підозрюваного під вартою, з приводу чого і подано клопотання.

В той же час, як того вимагає ст. 199 КПК України, розглядаючи клопотання про продовження строків тримання під вартою слідчий суддя повинен з`ясувати конкретні причини тривалого тримання особи під вартою, чи недопущеного безпідставного тривалого розслідування, інші обставини, що свідчать про невиправдано тривале тримання під вартою, чи не з`явилися причини, що дозволяють скасувати тримання під вартою та застосувати альтернативний запобіжний захід.

Обставин, визначених ст. 199 КПК України, зокрема, безпідставного тривалого розслідування, інших обставин, що свідчать про невиправдано тривале тримання під вартою, - слідчим суддею не встановлено. Причин, що дозволяють скасувати тримання під вартою та застосувати альтернативний запобіжний захід учасниками провадження слідчому судді не наведено.

Слідчий суддя враховує стадію, на якій знаходиться розслідування даного кримінального провадження, необхідність проведення значної кількості слідчих та процесуальних дій, враховує тривалість перебування підозрюваного під вартою, його характеристику, наявність соціальних зв`язків, та інші обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення питання про продовження строку тримання під вартою.

Крім того, в поданому клопотанні та в судовому засіданні органом досудового розслідування обґрунтовано неможливість застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу на даному етапі досудового розслідування, враховуючи конкретні його обставини.

Зокрема, щодо можливості застосування інших запобіжних заходів, то слідчий суддя виходить з наступного.

До суду стороною захисту надано заяви про бажання взяти підозрюваного ОСОБА_5 на поруки від директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Макрос-ІФ пожежний сервіс» ОСОБА_13 та засновника даного товариства ОСОБА_14 .

Так, відповідно до частини першої статті 180 Кримінального процесуального кодексу України, особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу. Кількість поручителів визначає слідчий суддя, суд, який обирає запобіжний захід. Наявність одного поручителя може бути визнано достатньою лише в тому разі, коли ним є особа, яка заслуговує на особливу довіру.

Таким чином, особиста порука належить до запобіжних заходів, які поєднані із психологічним впливом на поведінку підозрюваного, що ґрунтується на моральній відповідальності цієї особи перед тими особами, які за нього поручилися.

Крім того, однією з умов застосування такого запобіжного заходу є впевненість суду в тому, що поручитель дійсно може впливати на поведінку підозрюваного та забезпечити його явку до органу досудового розслідування чи суду на першу про те вимогу. При цьому важливою передумовою ефективної дії запобіжного заходу у вигляді особистої поруки є почуття довіри і поваги підозрюваного до поручителя. Такі взаємовідносини гарантують, з одного боку, прагнення самої особи до дотримання цього запобіжного заходу, а з другого забезпечують можливість реального впливу поручителів на її поведінку.

У судовому зсіданні встановлено, що підозрюваний підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 Кримінального кодексу України, будучи працевлаштованим на той час у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Макрос-ІФ пожежний сервіс».

Також слідчий суддя бере до уваги дані про особу підозрюваного, його вік, стан здоров`я, те, що злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , відноситься до категорії тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, а також поведінку в процесі досудового слідства даного кримінального провадження, тривалість слідства, строк застосування запобіжного заходу до підозрюваного, тому на даний час застосування інших, менш суворих запобіжних заходів, на думку слідчого судді, не забезпечить запобігання ризикам, встановленим у судовому засіданні, тому підстав для зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на особисту поруку на даний час не встановлено.

Застосування запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, на думку слідчого судді, в даному випадку буде неефективним з огляду на те, що істотною відмінністю цього запобіжного заходу від особистого зобов`язання є те, що реалізація особистої поруки передбачає менше обмеження прав і свобод підозрюваного, ніж інші запобіжні заходи, зокрема, особисте зобов`язання, яке також, як вважає слідчий суддя, в даному конкретному випадку не спроможне забезпечити досягнення цілей у кримінальному провадженні та нівелювати наявні ризики.

Отже, зважаючи на тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , його суспільну небезпеку, слідчий суддя вважає, що на цій стадії досудового розслідування запобіжний захід у вигляді особистої поруки не буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігання ризикам, які доведені органом досудового розслідування.

Застосування запобіжного заходу суто у вигляді застави, а не як альтернативного запобіжного заходу, є неможливим, враховуючи посаду підозрюваного, його майновий стан, а також оскільки відсутні особи, які б могли внести кошти на спеціальний рахунок з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, тому такий запобіжний захід як застава буде завідомо непомірним для нього.

Застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту також не гарантуватиме виконання покладених на підозрюваного обов`язків, оскільки підозрюваний, усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинення кримінального правопорушення у виді позбавлення волі, незважаючи на покладені на нього обов`язки, може покинути місце свого фактичного проживання з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Разом з тим, згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Частиною 4 ст. 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:

1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;

3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею;

4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України;

5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

При обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260,261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Розмір застави не визначається під час розгляду питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідно до статей 629-631 цього Кодексу.

Враховуючи конкретні обставини кримінального правопорушення, тяжкість злочину, який інкримінується підозрюваному, наслідки злочину (смерть людини), вважаю за необхідне не визначати заставу, як альтернативний запобіжний захід.

Отже, враховуючи вищенаведене, відсутність підстав для зміни чи скасування підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та те, що строк тримання останнього під вартою закінчується 31.03.2024 р., вважаю, що клопотання слід задовольнити, продовжити строк тримання його під вартою в межах строку досудового розслідування до 07 квітня 2024 року включно.

Керуючись ст.ст. 29, 55, 62, 63, 129 Конституції України, ст.ст. 176-178, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 205, 219, 309, 376, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах строку досудового розслідування до 07 квітня 2024 року включно.

Тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_5 здійснювати в Івано-Франківській установі виконання покарань № 12.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення, про прийняте рішення повідомити заінтересованих осіб.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено та підписано 27.03.2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_15