ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 953 /1264 / 24 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №: 11-кп/818/ 1505 /24 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: ч.4 ст.185 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , з участю обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , без участі всіх інших учасників по даній справі, а саме потерпілого ОСОБА_9 ,, належним чином повідомленого про розгляд справи, за умови, що заяв про відкладення розгляду справи ні від кого не надходило, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Київського районного суду м. Харкова від 24.04.2024 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Вказаним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Стрілеча Харківської області, громадянина України, українця, з середньою спеціальною освітою, офіційно не працевлаштованого, неодруженого, який не має на утриманні малолітніх осіб та осіб похилого віку, без місця реєстрації, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз: 28.11.2018 Малинівським районним судом м. Одеси за ч. 1 ст. 396 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік,

- визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначено покарання - у вигляді 5 (п`яти) років 4 (чотирьох) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 визначено обчислювати з 08.01.2024, тобто з дня його фактичного затримання.

ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Харківській слідчий ізолятор» до набрання цим вироком законної сили.

Також вирішено питання щодо арешту майна, відповідно до ст.174 КПК України та долю речових доказів та процесуальних витрат, відповідно до ст. 100, 126 КПК України.

Згідно вказаного вироку ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що він, 14.11.2023, приблизно о 13-00 годині, перебуваючи у квартирі АДРЕСА_2 , реалізуючи свій раптово виниклий злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, в умовах воєнного стану, скориставшись тим, що ніхто не спостерігає за його злочинними діями, таємно викрав зі столу на кухні у квартирі потерпілого ОСОБА_9 , належний йому мобільний телефон ТМ «Xiaomi» Redmi 12C, вартість якого, відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи № 25793 від 13.12.2023 складає 5000, 00 грн., на якому було захисне скло 5D «Xiaomi» Redmi 10C/12C/PocoC40, вартість якого, відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи № 25793 від 13.12.2023 складає 180, 00 грн. та чохол книжка «Xiaomi» Redmi 12С black, вартість якого, відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи № 25793 від 13.12.2023 складає 225, 00 грн.

Після чого, ОСОБА_7 покинув місце вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном, обернувши його на свою користь, та розпорядився ним у подальшому на власний розсуд, тим самим спричинивши потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 5405, 00 грн.

Вказані дії обвинуваченого ОСОБА_7 кваліфіковані судом за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

На зазначений вирок суду першої інстанції обвинуваченим подано апеляційну скаргу, в якій він просить обрати йому менш суворе покарання, врахувавши визнання ним своєї провини, допомогу слідству та сприянню швидкого розгляду справи, у зв`язку з чим, просить обрати йому покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Обвинувачений та його захисник підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого та просили її задовольнити в повному обсязі.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважав вирок законним та обґрунтованим.

Потерпілий в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомленим про розгляд справи, будь-яких заяв щодо неможливості розгляду справи за його відсутності не надходило.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого та його захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, дослідивши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає, зважаючи на наступне.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали кримінального провадження і доводи апеляційної скарги обвинуваченого, колегія суддів встановила, що суд першої інстанції з достатньою повнотою, в межах визначеного судом обсягу, дослідив обставини вчинення обвинуваченим інкримінованого йому кримінального правопорушення, дав належну правову оцінку, правильно кваліфікував його дії та обґрунтовано дійшов висновку про його винуватість у вчиненні інкримінованих йому злочинів, призначивши ОСОБА_7 покарання, яке відповідає вимогам ст. 65 КК України.

З оскаржуваного вироку вбачається, що допитаний в судовому засіданні обвинувачений визнав повністю свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та пояснив, що дійсно він 14.11.2023, приблизно о 13-00 годині, перебував у квартирі АДРЕСА_2 , де мешкав ОСОБА_9 , та реалізуючи свій раптово виниклий злочинний намір, діючи з корисливих мотивів, діючи умисно, скориставшись тим, що ніхто за ним не спостерігає, таємно викрав зі столу на кухні у квартирі потерпілого належний йому мобільний телефон ТМ «Xiaomi» Redmi 12C, на якому було захисне скло та чохол книжка. Після чого, покинув місце вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном, обернувши його на свою користь, та розпорядився ним у подальшому на власний розсуд.

При призначенні ОСОБА_7 покарання, судом було враховано ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, а також відомості щодо особи обвинуваченого, зокрема те, що він характеризується формально, на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, офіційно не працевлаштований, неодружений, не має на утриманні малолітніх осіб та осіб похилого віку, без місця реєстрації, раніше неодноразово судимий: 26.06.2018 Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ч. 2 ст. 186 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки, 28.11.2018 Малинівським районним судом м. Одеси за ч. 1 ст. 396 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік.

Крім цього, судом також було враховано, що згідно повідомлення Харківської міської медичної частини № 27 ДУ «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» філії у Харківській та луганській областях № 747/26.10/ХК-24-вих від 12.04.2024, ув`язнений ОСОБА_7 , 1980 року народження, 21.03.2024 був прийнятий на диспансерний облік в КНП ХОР «ОКІЛ» та був включений до Державної програми щодо лікування вірусного гепатиту С в умовах КНП ХОР «ОКІЛ». За час перебування в установі епілептичних нападів у ув`язненого ОСОБА_10 зафіксовано не було. Станом на час складання довідки загальний стан здоров`я ОСОБА_7 задовільний. Перебуває на диспансерному обліку у лікарів медичної частини. Отримує амбулаторний курс медикаментозного лікування згідно листа лікарських призначень. Лікарськими засобами забезпечений в повному обсязі. Стаціонарного лікування, в тому числі за межами установи, не потребує.(а.с. 120-121).

Разом з тим, враховуючи, що матеріали провадження не містять будь-яких об`єктивних даних на підтвердження щирого каяття з боку обвинуваченого, окрім формального визнання ним своєї провини в загальних межах, суд дійшов висновку про відсутність обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченого, згідно зі ст.ст.66,67 КК України.

З врахуванням зазначеного, судом призначено обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України, а саме 5 років 4 місяці позбавлення волі, .вважаючи, що його виправлення неможливе без ізоляції від суспільства та не вбачав підстав для застосування вимог ст. 69 КК України, враховуючи обставини вчинення злочинів та особу обвинуваченого.

Підстав вважати призначене судом першої інстанції покарання явно несправедливим, у зв`язку з його суворістю, колегія суддів не вбачає. Доводи про необхідність пом`якшення призначеного покарання, з урахуванням визнання обвинуваченого себе винним, а також відомості щодо особи обвинуваченого, були судом враховані при призначенні ОСОБА_7 покарання. При цьому, об`єктивно відсутні інші обставини ніж ті, що встановлені судом першої інстанції і зазначені обвинуваченим, які пом`якшують покарання, а тому, призначення більш м`якого виду покарання, в даному випадку, - не стане ефективним та дієвим для досягнення мети щодо виправлення ОСОБА_7 .

Такий вид і міра покарання, на думку колегії суддів, буде достатньою для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових злочинів, беручи до уваги особу обвинуваченого, який в минулому неодноразово засуджувався, зокрема, за вчинення корисливих злочинів проти власності, проте, належних висновків для себе не зробив та не став на шлях виправлення.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до норм ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Таким чином, призначене судом першої інстанції покарання у той спосіб, як це зазначено у вироку, на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, а тому відповідає вимогам ст.ст. 50 та 65 КК України, оскільки за своїм видом і розміром є справедливим.

З огляду на викладене, при апеляційному перегляді кримінального провадження не встановлено підстав для скасування вироку за доводами апеляційної скарги обвинуваченого.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягли за собою скасування ухваленого обвинувального вироку також не вбачається, внаслідок чого вирок суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Вирок Київського районного суду м. Харкова від 24.04.2024 року по справі щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч.4 ст.185 КК України, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу обвинуваченого - залишити без задоволення.

Ухвала набуває законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на дане судове рішення, в порядку ч.1 ст.424 КПК України, може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

____________ _____________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3