ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/817/197/24 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - продовження строків тримання під вартою
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2024 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Тернопільського апеляційного суду матеріали провадження №11-сс/817/197/24 за апеляційними скаргами захисників підозрюваного ОСОБА_7 адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 червня 2024 року про продовження щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 червня 2024 року задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_10 , погоджене прокурором Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_11 , продовжено щодо підозрюваного ОСОБА_7 строк тримання під вартою до 04 серпня 2024 року.

В апеляційних скаргах:

- адвокат ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою у задоволенні клопотання сторони обвинувачення про продовження щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити та постановити нову, якою обрати щодо нього більш м`який запобіжний захід, який не пов`язаний із тримання під вартою .

Посилається на відсутність доказів, які свідчили б про існування ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4 ст. 177 КПК України з огляду на те, що свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 під час допиту не вказували що до вимагання причетний ОСОБА_7 . Наголошує на тому, що частина ризиків, які слугували підставою для обрання і продовження щодо підозрюваного тримання під вартою об`єктивного перестали існувати, оскільки досудове розслідування у кримінальному провадженні завершено, усі докази стороною обвинувачення зібрано і триває процес ознайомлення із матеріалами кримінального провадження в порядку ст. 290 КПК України. Вказує, що підозрюваний має постійне місце проживання в АДРЕСА_1 , де мешкає разом із матір`ю ОСОБА_14 , яка має проблеми із зором, одружений, має дітей, онуків, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався. Також звертає увагу на поганий стан здоров`я підозрюваного, який може погіршитись у випадку тримання під вартою. Стверджує, що на момент продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу в обґрунтування підозри за ч. 2 ст. 189, ч. 4 ст. 189 КК України стороною обвинувачення долучено лише два протоколи допиту потерпілого, два протоколи допити свідка, скірншоти телефонів ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , протокол огляду телефону ОСОБА_15 у яких жодних чином не згадується про вимагання зі сторони ОСОБА_7 . Відтак вважає, що вручене його підзахисному нове повідомлення про підозру є необґрунтованим, а продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є безпідставним. Зазначає, що наявні у матеріалах справи висновки експертів не підтверджують причетність підозрюваного до вчинення інкримінованих йому злочинів, а навпаки спростовують ряд подій або не надають можливості встановити особу причетну до тих чи інших кримінальних правопорушень. Вказує, що у протоколах за наслідками одночасного проведення трьох різних НСРД міститься недостовірна інформація щодо часу, обставин справи, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_7 одночасно перебував у трьох різних місцях;

- адвокат ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу слідчого судді та обрати підозрюваному запобіжний захід, не пов`язаний із тримання під вартою.

Заслухавши суддю-доповідача, підозрюваного та його захисників, які підтримали подані апеляційні скарги з мотивів у них викладених, прокурора, який щодо задоволення апеляційних скарг заперечив, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів прийшла до наступних міркувань.

Як вбачається із матеріалів справи, СУ ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000115 від 11.03.2020 від 22.06.2023, за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 189, ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 194 КК України та ОСОБА_16 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

13.12.2023 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 263 КК України.

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15.12.2023 року щодо підозрюваного ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою терміном до 09 лютого 2024 року, строк дії якого було продовжено.

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02.02.2024 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000115 від 11.03.2020 року за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 263 КК України та за підозрою ОСОБА_16 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України продовжено до шести місяців.

27.03.2024 року ОСОБА_7 повідомлено про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 189, ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 194 КК України.

29.05.2024 року стороні захисту повідомлено, що досудове розслідування завершено, а зібрані під час досудового розслідування докази є достатніми для складання обвинувального акту та вони у відповідності до вимог ст. 290 КПК України мають право ознайомитись з матеріалами досудового розслідування.

Перевіряючи твердження адвоката ОСОБА_8 щодо відсутності доказів, які б свідчили про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих йому злочинів колегія суддів зазначає, що до матеріалів клопотання слідчим надано: протокол огляду місця події за адресою: АДРЕСА_2 , від 12.03.2020; протокол огляду від 17.03.2020; висновок експерта № 9-50/20 від 25.03.2020; протокол огляду місця події за адресою: АДРЕСА_3 , від 24.05.2020; протокол отримання зразків для проведення експертизи від 28.05.2020; висновок експерта № 500 від 24.06.2020; протокол огляду від 10.07.2020; висновок експерта № 9-92/20 від 12.08.2020; протокол огляду місця події за адресою: АДРЕСА_4 , від 09.11.2023; висновки експертів № СЕ-19/120-23/12074-ФХВР від 22.12.2023; № СЕ-19/120-23/12071-ФХВР від 22.12.2023; № СЕ-19/120-24/2192-Д від 23.02.2024; № СЕ-19/120-24/5568-ВТХ від 20.05.2024; протоколом огляду місця події за адресою: АДРЕСА_5 , від 09.11.2023; висновки експертів № СЕ-19/120-23/12179-АВ від 28.11.2023; № СЕ-19/120-23/12060-ФХВР від 22.11.2023; № СЕ-19/120-23/12077-ФХВР від 22.11.2023; № СЕ-19/120-23/12064-ФХВР від 15.12.2023; № СЕ-19/120-23/12061-ФХВР від 20.11.2023; № СЕ-19/120-23/12063-ФХВР від 21.11.2023; № СЕ-19/120-24/15-ФХВР від 05.01.2024; № CЕ-19/114-23/22628-БД від 29.11.2023; № СЕ-19/120-24/5764-ВТХ від 24.05.2024; протокол за наслідками проведення негласних слідчих (розшукових) дій - негласне отримання зразків необхідних для порівняльного дослідження відносно ОСОБА_7 від 24.11.2023; висновки експерта № СЕ-19/114-23/23915-БД від 07.12.2023, № СЕ-19/109-24/1780-БД від 12.02.2024; протокол отримання зразків біологічного походження для експертизи від 01.02.2024; висновок експерта № СЕ-19/114-24/3089-БД від 08.03.2024, протокол допиту потерпілої ОСОБА_13 від 12.08.2020; протокол огляду від 28.08.2020; протокол допиту потерпілої ОСОБА_17 ; протокол допиту свідків ОСОБА_12 від 05.12.2023, від 08.12.2023; від 27.05.2023, ОСОБА_15 від 13.12.2023, ОСОБА_18 від 14.12.2023; протокол огляду мобільного телефон марки «Iphone» ІМЕІ: НОМЕР_1 від 13.12.2023; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14.12.2023; протокол обшуку житла за адресою: АДРЕСА_1 , від 12.12.2023; протокол огляду предмету від 28.12.2023; висновки експерта № СЕ-19/120-23/13067-ВТХ від 13.12.2023; № СЕ-19/120-24/22-БЛ від 13.12.2023; № СЕ-19/120-24/18-ФХВР від 11.01.2024; № СЕ-19/120-24/13-ФХВР від 08.01.2024; № СЕ-19/120-24/1814-ВТХ від 15.02.2024; протокол обшуку житла за адресою: АДРЕСА_6 , від 12.12.2023; протокол обшуку автомобіля марки «Kia Magentis» н.з. НОМЕР_2 , від 12.12.2023; протокол обшуку житла за адресою: АДРЕСА_1 , від 19.02.2024; протокол огляду предмету від 12.03.2024; протоколи про наслідки проведення негласних слідчих (розшукових) дій - аудіо,- відеоконтроль особи ОСОБА_7 та ОСОБА_16 від 01.12.2023, 07.12.2023, 08.12.2023; протокол про наслідки проведення негласних слідчих (розшукових) дій - спостереження за особою ОСОБА_16 від 08.12.2023; висновки експерта № 241/1-242/1 від 01.05.2023; № 13 від 26.04.2024; протокол огляду від 30.11.2023, 11.04.2024, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що він міг вчинити злочин. В той же час, колегія суддів врахоує практику ЄСПЛ, у відповідності до якої вони не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

При цьому колегія суддів зазначає те, що відповідно до статей 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності і допустимості відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення.

На даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Як встановлено слідчим суддею, на даний час не зменшилися та продовжують існувати ризики, передбачені п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховування від органів досудового розслідування та/або суду, що зумовлений тяжкістю інкримінованих ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, в тому числі, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, який у відповідності до вимог ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, та суворості порання, яке загрожує йому у випадку визнання винним, а саме позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна; незаконного впливу на потерпілих, свідків, який стверджується тим, що ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, може незаконно впливати на даних осіб, оскільки йому відомо, де вони проживають, а відтак підозрюваний як особисто так і через третіх осіб може незаконно впливати на потерпілих, свідків з метою дачі ними неправдивих, неповних показів, відмови від раніше наданих показань, що може негативно вплинути на стан досудового розслідування та судовий розгляд, поряд з цим відповідно до положення ч. 2 ст. 23 КПК України не можуть бути визнанні доказами відомості, що містяться в показаннях, речах та документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, а також відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання і не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору або посилатися на них, тому ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі досудового розслідування у кримінальному провадженні при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків і дослідження їх судом, крім цього, в ході проведення досудового розслідування не встановлено особу, яка у змові з ОСОБА_7 вимагала грошові кошти у ОСОБА_13 , тому матеріали досудового розслідування відносно невстановленої особи виділено в окреме кримінальне провадження, в якому продовжуються проведення слідчих (розшукових) дій, спрямованих на встановлення осіб, які спільно із ОСОБА_7 вчиняли кримінальні правопорушення відносно ОСОБА_13 ; такоє існує ризик того, що ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, може знищити, приховати, спотворити будь-яку із речей, насамперед ті, які залишаються не відшуканими на даний час та, які мають істотне значення для встановлення особи у співучасті з якою ОСОБА_7 вимагав грошові кошти у ОСОБА_13 , що може негативно вплинути на хід досудового розслідування та його результати, у тому числі унеможливить виконання завдань визначених ст. 2 КПК України; вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні багатоепізодних кримінальних правопорушень, пов`язаних із вимаганням грошових коштів, способом підвищеної суспільної небезпеки, інкриміновані кримінальні правопорушення вчиненні у різний довготривалий проміжок часу, в результаті ретельної підготовки та планування, що свідчить про стійкість його протиправної поведінки.

При цьому, колегія суддів зауважує, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності ухилитися від суду, не виконати його процесуальні рішення, чинний КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний/обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, що, на думку колегії суддів, доведено прокурором у судовому засіданні з огляду на обставини кримінального провадження та особу ОСОБА_7 , тому відсутні підстави вважати, що наведені у клопотанні про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ризики є необґрунтованими чи неконкретними.

Таким чином, колегія суддів вважає, що з урахуванням існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, у слідчого судді існували підстави для продовження строку тримання ОСОБА_7 під вартою, оскільки інший запобіжний захід не забезпечить виконання покладених на нього обов`язків та запобігання наведеним у клопотанні слідчого ризикам.

Наявність у ОСОБА_7 постійного місця проживання, дружини, дітей, онуків, відстуність судимості, на думку колегії суддів, враховуючи обставини вчинення інкримінованих йому злочинів хоча і знижує вищенаведені ризики, але не настільки, щоб надати можливості для обрання відносно нього більш м`якого запобіжного заходу.

Перевіряючи доводи захисника щодо незадовільного стану здоров`я підозрюваного, колегія суддів виходить з того, що положеннями статті 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення» та ст.ст. 6, 39, 72 Основ законодавства України про охорону здоров`я, передбачено, що особи, узяті під варту, мають право на надання їм медичної допомоги, відповідно до пункту 2.3 Розділу ІІ «Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту», затвердженого наказом Міністерства юстиції України, МОЗ України №239/5/104 від 10.02.2012 року, медичне обстеження осіб, узятих під варту, здійснюється у разі їх звернення зі скаргою на стан здоров`я за ініціативою лікаря медичної частини СІЗО або адміністрації СІЗО, тобто у випадку неможливості забезпечення належної медичної увязненого в умовах СІЗО він має право на надання її в умовах стаціонарного закладу охорони здоровя України за межами вказаної установи.

Твердження захисника про зменшення ризиків у звязку з завершенням досудового розслідування та ознайомленням сторони захисту із матеріалами кримінального провадження в порядку ст. 290 КПК України , на думку колегії суддів є необгрунтованими з огляду на вищенаведені обставини.

Отже, підстав для задоволення апеляційних скарги захисників, та відповідно скасування оскаржуваної ухвали, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

Постановила:

Апеляційні скарги захисників підозрюваного ОСОБА_7 адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 червня 2024 року про продовження щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді