Справа № 346/7218/23
Провадження № 11-кп/4808/257/24
Категорія ст. 286 ч. 2 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2024 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у кримінальному провадженні № 0000759в режимі відеозв`язку апеляційну скаргу прокурора на вирок Коломийського міськрайонного суду від 6.03.2024 щодоОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а :

Цим вироком ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , несудимого

засуджено за ст. 286 ч. 2 КК України до 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік.

На підставі ст. 75 КК України його звільнено від покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком один рік та покладенням на нього обов`язків згідно ст. 76 КК України.

Кримінальне правопорушення вчинено за таких обставин. 6.08.2023 року приблизно о 21:50 годині у темну пору доби, неповнолітній водій ОСОБА_7 , не маючи посвідчення водія на право керування транспортними засобами, керував автомобілем марки «Volkswagen Passat» НОМЕР_1 та рухався дорогою між смт. Отинія та с. Старі Кривотули у напрямку до м. Івано-Франківськ. В цьому автомобілі він перевозив неповнолітніх пасажирів, серед яких неповнолітню ОСОБА_9 . В цей час попереду його автомобіля у попутному із ним напрямку рухався автомобіль «Volkswagen Tiguan» АТ5459К під керуванням ОСОБА_10 .

Рухаючись зі швидкістю більше 160 км/год., при наближенні до автомобіля «Volkswagen Tiguan» неповнолітній водій ОСОБА_7 проявив неуважність, не урахував дорожню обстановку, стан дорожного покриття та стан транспортного засобу, своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості, аж до його зупинки та не справившись із керуванням допустив зіткнення із задньою частиною вище вказаного автомобіля, після чого з?їхав у правий кювет та перекинувся. При цьому він порушив вимоги пунктів 1.5.,2.1. (г.), 2.3. (б.д.), 12.2., 12.3.,12.6 (б). Правил дорожнього руху.В результаті ДТП неповнолітня пасажирка ОСОБА_9 отримала тяжкі тілесні ушкодження.

В апеляційній скарзі прокурор вважає вирок суду незаконним, оскільки суд приймаючи рішення про засудження ОСОБА_7 за ст. 286 ч. 2 КК України та звільнивши його від покарання на підставі ст. 75 КК України, внаслідок неправильного застосування норм матеріального права не застосував при винесенні вироку ст. 104 КК України. Просить вирок суду скасувати і ОСОБА_7 призначити покарання за ст. 286 ч. 2 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік. На підставі ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік та покладенням на нього відповідних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. В решті вирок залишити без змін.

Апеляційний розгляд справи проведено без участі потерпілої ОСОБА_9 згідно її заяви.

В апеляційній інстанції:

- прокурор підтримав подану апеляційну скаргу у зміненому вигляді, просить задовольнити її вимоги шляхом винесення ухвали про зміну вироку;

- обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник не заперечують проти задоволення апеляції прокурора.

З`ясувавши обставини справи, обговоривши доводи учасників апеляційного провадження та мотиви апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Вирок суду відповідно до ст. 370 КПК України та ст. 50, 65 ККУ має бути законним, обґрунтованим й вмотивованим, а призначене винній особі покарання і звільнення від нього законним й справедливим. Оскаржений вирок щодо ОСОБА_7 в частині його звільнення від покарання не відповідає вказаним вимогам закону, тому підлягає зміні.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого за ст. 286 ч. 2 КК України та вид і строки покарання й звільнення від його відбування в апеляційній скарзі не оскаржується, тому вирок в цій частині не перевіряється.

Апеляційні доводи прокурора з приводу незастосування судом ст. 104 ККУ при звільненні ОСОБА_7 від покарання слід визнати обґрунтованими.

При звільненні ОСОБА_7 від покарання у виді позбавлення волі, суд не врахував ту, обставину, що злочин ним було вчинено у неповнолітньому віці, а тому колегія суддів погоджується із доводами прокурора, що суд при звільненні його від покарання помилково не послався на ст. 104 КК України, яка передбачає звільнення від відбування покарання з випробуванням щодо особи, яка вчинила злочин у неповнолітньому віці. Та обставина, що він на час винесення вироку став повнолітнім не перешкоджає застосуванні вказаної норми закону.

За таких обставин апеляційний суд прийшов до переконання про задоволення апеляції прокурора у зміненому вигляді й зміну вироку з додатковим посиланням при звільненні ОСОБА_7 від реального покарання на ст. 104 ККУ.

Керуючись ст.ст. 405, 408, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити, вирок Коломийського міськрайонного суду від 6.03.2024 року щодообвинуваченого ОСОБА_7 в частині покарання змінити, вважати його на підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільненим від призначеного покарання за ст. 286 ч. 2 КК України у виді позбавлення волі на 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на 1 рік з іспитовим строком випробування на 1 рік.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3 ОСОБА_4