Провадження по справі № 1-кс/752/3413/24
У Х В А Л А

іменем України

"13" травня 2024 р. слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі - ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого щодо неповернення тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні №0000630 від 08.06.2023,

встановив:

23.04.2024 до слідчого судді надійшла скарга ОСОБА_3 щодо неповернення тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні №0000630 від 08.06.2023, котре вилучене під час проведення обшуку у транспортному засобі «Mersedes-Benz» GLS 350 НОМЕР_1 , грошових коштів у сумі 4600 доларів США.

В обґрунтування скарги зазначає, що вилучене майно постановою слідчого від 24.10.2023 було визнано речовим доказом, але рішення про його арешт не приймалося, тому вважає, що воно має статус тимчасово вилученого. Також зазначає, що бездіяльність слідчого щодо неповернення тимчасово вилученого майна, є триваючою, тому, на її думку, не потребує вирішенню питання щодо строків оскарження. Просить скаргу задовольнити та повернути їй грошові кошти в розмірі 4600 майно доларів США.

Скаржник Водоп`янова ОСОБА_3 та слідчий, будучи належним чином повідомленими про місце і час судових засідань, на виклик суду не з`явились. Про опричини неявки суд не повідомляли, з будь-якими заявами до суду не звертались.

Слідчий суддя, з урахуванням положень ст.306 КПК України, вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності сторін кримінального провадження.

Розглянувши скаргу, дослідивши матеріали, що додані до неї, слідчий суддя дійшов до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого, прокурора в порядку, передбаченому КПК України.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого або прокурора, яка полягає, зокрема, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 КПК України.

У першу чергу, для вирішення питання про неповернення тимчасово вилученого майна, слідчий суддя має визначити чи має майно, відносно якого порушене питання, статус тимчасово вилученого.

Так, відповідно до ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Частиною другою зазначеної статті передбачено, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони відповідають одній з ознак п.1-4 вказаної статті.

При цьому, оцінка підстав віднесення певного майна до категорії тимчасово вилученого в розумінні ст. 167 КПК України залежить також від процесуального порядку його одержання органом досудового розслідування.

Статтею 168 КПК України передбачено випадки за яких можливо тимчасово вилучати майно, зокрема згідно з ч.2 цієї статті тимчасове вилучення здійснюється під час обшуку.

Вказана слідча дія відповідно до ст. 234 КПК України проводиться на підставі ухвали слідчого судді, в якій, з-поміж іншого, мають міститися відомості про речі та документи або осіб, для виявлення яких проводиться обшук (п.6 ч.2 ст. 235 КПК України).

Слідчий суддя вважає, що необхідність зазначення таких відомостей узгоджується із тим, що під час розгляду клопотання про надання дозволу на обшук слідчий/прокурор, серед іншого, має довести достатність підстав вважати, що відповідні речі та документи мають значення для досудового розслідування, відомості, які в них містяться, можуть бути доказами під час судового розгляду, а також, можливість перебування таких речей та документів у зазначеному житлі чи іншому володінні особи ( п.2-4 ч.5 ст.234 КПК України).

Враховуючи зазначене, при вирішенні питання про дозвіл на проведення обшуку, здійснюється судовий контроль за втручанням у право власності осіб, зокрема щодо конкретного обсягу майна, яке має значення для конкретного кримінального провадження та яке за умови подальшого дотримання встановлених законом правил отримання доказової інформації із таких речей і документів та її фіксування забезпечуватиме правомірність утримання такого майна органом досудового розслідування.

У зв`язку із цим, статтею 236 КПК України, якою встановлено порядок проведення обшуку, розрізнено статус майна, яке може вилучатися під час такої слідчої дії. Така різниця у статусі обумовлена відмінностями у подальшому процесуальному оформленні майна у кримінальному провадженні і, відповідно, відмінністю в питанні повернення власнику.

Відповідно до ч.7 ст.236 КПК України предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Тож, законодавцем визначено, що тимчасово вилученим майном під час обшуку є майно, яке:

- не входить до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку;

- не відноситься до предметів, які вилучені законом з обігу.

Слідчим суддею встановлено, що відділом розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУ НП України у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000630 від 08.06.2023, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 361, ч.1 ст. 368, ч.1 ст. 366 КК України. 24.10.2023 відбулася невідкладна слідча дія - обшук транспортного засобу «Mersedes-Benz» GLS 350 НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_3 під час якого виявлено та вилучено грошових коштів у сумі 4600 доларів США.

Постановою від 24.10.2023 вказані грошові кошти визнані речовим доказом.

27.10.2024 ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва надано дозвіл на проведення обшуку вищезазначеного транспортного засобу та надано дозвіл на відшукання та вилучення грошових коштів (із зазначенням їх серії та номеру).

Слідчий суддя не погоджується із доводами скаржника про те, що вилучене під час обшуку майно, на яке в подальшому не накладено арешт, є тимчасово вилученим майном. Такий висновок також був викладений у постанові ККС ВС від 23 січня 2020 року у справі № 457/1485/13-к, відповідно до яких КПК України не передбачає необхідність накладення арешту на речі та документи, дозвіл на відшукання яких прямо надано в ухвалі на проведення обшуку.

Таким чином, для повернення майна в порядку ст.169 КПК України, скаржник має довести перед слідчим суддею, що відповідне майно, відносно якого порушується питання про його повернення, не входило до переліку майна, на яке слідчим суддею прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про проведення обшуку.

Доводи, що наведені у скарзі, слідчий суддя вважає безпідставними, оскільки дозвіл на їх відшукання був прямо наданий в ухвалі про обшук. Крім того, власника вилученого майна не надав слідчому судді доказів, що вказані речі не мають значення речових доказів у кримінальному провадженні та не зберегли на собі сліди вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 361, ч.1 ст. 368, ч.1 ст. 366 КК України, а також незаконно та безпідставно утримується органом досудового розслідування,

Таким чином слідчий суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні скарги, оскільки вилучені речі (грошові кошти) не є тимчасово вилученим майном у розумінні ч. 7 ст. 236 КПК України.

Керуючись ст. 169, 167, 171, 303-307, 309 КПК України, слідчий суддя

постановив:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого щодо неповернення тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні №0000630 від 08.06.2023, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1