Номер провадження 1-кп/754/927/24
Справа№754/7899/24
Вирок

Іменем України

09 липня 2024 року м. Київ

Деснянський районний суд м. Києва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження №0000352 від 15.12.2024 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Валяви Городищенського району Черкаської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого за ч.4 ст.185 КК України,

за участі прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ :

14.02.2024, приблизно о 07:10 год, ОСОБА_3 , знаходячись в загальному коридорі на десятому поверсі під`їзду АДРЕСА_2 , реалізовуючи умисел направлений на таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану, діючи умисно із корисливих мотивів, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає та його дії є таємними, шляхом вільного доступу, використовуючи кусачки принесені із собою, демонтував ланцюг яким були пристебнуті велосипеди марки «Discovery Trek FM DD OPS-DIS-26-280» жовто-малахітового кольору, вартістю 3824грн. 75коп. та підліткового велосипеду «LIKE2BIKE Raft» сірого матового кольору, вартістю 5027 грн. 00 коп., які таємно викрав, завдавши потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 8899грн. 75коп.

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні свою вину у вчиненому злочину, а саме, у таємному викраденні чужого майна вчиненому, в умовах воєнного стану, що кваліфікується за ч.4 ст.185 КК України, визнав повністю. За обставинами правопорушення показав, що перебуваючи за місцем мешкання знайомого, спускаючись сходинами, побачив незаперте приміщення загального коридору на десятому поверсі багатоповерхового будинку АДРЕСА_3 . У вказаному приміщені зберігались 2 велосипеди сковані ланцюжком. Маючи скрутне матеріальне становище, вирішив їх викрасти для подальшої реалізації. За допомогою наявного при собі інструменту, а саме: «болторізом» перекусив ланку ланцюжка, та заволодів двома велосипедами, які в подальшому реалізував через мережу Ломбардів. Запевняє, що щиро кається у вчиненому, має намір відшкодувати потерпілому шкоду, однак до цього часу жодних дії не вчинив.

В судовому засіданні, відповідно до вимог ст.349 КПК України, було визнано недоцільним дослідження інших доказів по справі, а саме: показів потерпілого, свідків, а також письмових доказів, оскільки фактичні обставини ніким не оспорюються і у суду відсутні сумніви щодо добровільності та істинності позиції обвинуваченого. Крім того, показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи та ним не оспорюються. У зв`язку з цим, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 доведена повністю.

Зазначені дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинене, в умовах воєнного стану.

При призначенні виду покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, у відповідності до ст. 65 КК України та п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», повинен дослідити дані про особу обвинуваченого, з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд виходить з класифікації, відповідно до положень ст.12 КК України, а також враховує особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, зокрема, форму вини, мотив і мету, спосіб вчинення та ступінь тяжкості наслідків, що настали.

Вчинене обвинуваченим ОСОБА_3 , діяння відноситься до категорії тяжких злочинів. Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд виходить із встановленої ст.50 КК України мети кари, виправлення і запобігання вчиненню винними та іншими особами нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якого покарання, як втручання держави в приватне життя особи, повинно спрямовуватись на досягненні справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи- воно має буду законним, пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи Балканов проти росії від 09.06.2005р., Ісмалова проти росії від 29.11.2007 року).

Обвинувачений ОСОБА_3 раніше не судимий, має зареєстроване місце мешкання в Черкаській області, разом з тим постійно мешкає на території м.Києва у орендованому житлі, за відсутності офіційного джерела доходу. За твердження останнього, на підставі цивільно-правових угод виконує роботу з будівництва, однак через травмування (перелом гомілки) із червня 2024 перебуває на утриманні матері. За місцем мешкання характеризується посередньо, інформацією сектор превенції Деснянського УП ГУНП у м. Києві не володіє, через скритний спосіб життя обвинуваченого.

Вирішуючи питання щодо наявності пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, суд вказує, що рішення про їх встановлення насамперед має значення для правильного призначення покарання і має бути повністю самостійним, тобто незалежним від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.

Щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася. Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки.

Так, в ході судового провадження, обвинувачений відверто визнав свою провину, висловив жаль з приводу вчиненого, однак осуду своєї поведінки не сталося. Повідомивши суду фактичні обставини про вчиненого ним злочину, вказав звичайні для себе речі, які полягають у можливості викрадення чужого майна, у випадку відсутності заробітку. Злочин вчинив в середині лютого 2024 року з метою отримання коштів від реалізації викраденого майна, запевняючи суд про наявність матеріальної можливості на час розгляду справи судом, тобто на протязі 5 місяців не вжив жодних дій до залагоджування своєї провини перед потерпілим.

Відсутність позовних вимог, не вказує про примирення сторін, а лише є проявом зневіри потерпілого у реальне відшкодування заподіяної шкоди.

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , відповідно до вимог ст. 66 КК України, суд не вбачає. Щире каяття, деклароване обвинуваченим, за результатами судового розгляду, не знайшло свого підтвердження, оскільки має на меті ухилення від відбуття покарання реально.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , згідно ст.67 КК України, судом не встановлені. На підставі викладеного, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, спосіб його вчинення, предмет та вартість викраденого майна, наведені вище дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, однак неодноразово притягувався за корисливі правопорушення, не працевлаштований, на обліку у лікаря нарколога або психіатра не перебуває, його ставлення до вчиненого, поведінку «до та після» вчинення злочину, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, беручи до уваги, що викрадене майно було реалізовано, виручені кошти обвинувачений звернув на свою користь, жодних дій на примирення шляхом відшкодування заподіяної шкоди не вчинив, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 , за кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України, покарання у виді позбавлення волі, в мінімальних межах санкції статті, які належить відбувати реально.

Цивільний позов у кримінальному провадженні заявлений не був.

Процесуальні витрати в кримінальному провадженні та питання про речові докази по справі суд вирішує у відповідності до ст.124 та ст.100 КПК України, відповідно.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, призначити йому покарання за ч.4 ст.185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту затримання в порядку виконання вироку.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням експертизи №СЕ-19/111-24/12926-ТВ від 29.02.2024 в сумі 1135,92 грн., та експертизи №СЕ-19/111-24/16873-ТВ від 27.03.2024 в сумі 1135,92 грн., що разом становить 2271(дві тисячі двісті сімдесят одну) грн. 92 коп.

Речові докази:

Ланцюг та замикаючий пристрій, переданий 22.02.2024 за квитанцією №007902, до камери схову речових доказів Деснянського УП ГУНП у м. Києві, повернути у розпорядження потерпілого ОСОБА_5 , як власника майна;

Скан-копію паспорту велосипеда « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та скан-копію товарного чеку велосипеду «LIKE2BIKE Raft»; дублікат специфікації до договору фінансового кредиту та DVD-диск із відеозаписами приміщення ломбарду «Найкращій ломбард», залишити в матеріалах кримінального провадження наявних у розпорядженні прокурора.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Києва у строк 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Суддя ОСОБА_6