Справа № 503/1625/23
Провадження № 1-кп/503/40/24
УХВАЛА

Іменем України

22 лютого 2024 року м. Кодима

Кодимський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши в залі суду у судовому засіданні у кримінальному провадженні №0000451 від 29.06.2023 року клопотання прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_6 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Першокостянтинівка Чаплинського району Херсонської області, зареєстрованому та фактично проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , громадянину України, з повною середньою освітою, одруженому, працюючому слюсарем-ремонтником полуавтоматних станків в ПАТ «Плазмотек», с. Рудниця Вінницької області, раніше не судимому, має на утриманні двох неповнолітніх дітей 8-ми та 12-ти років, який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого, частиною 5 статті 407 КК України.

ВСТАНОВИВ:

В провадження Кодимського районного суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000451 від 29.06.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів без визначення розміру застави. В обґрунтування клопотання прокурор зазначив про те, що розгляд даного кримінального провадження ще не завершено, усі докази не досліджено та не зменшилися ризики, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. На думку прокурора ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшилися. Крім того, прокурор звернув увагу суду, що відповідно до ч.8 ст.176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених, в тому числі ст.407 КК України, застосовується виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Тому, застосування такого запобіжного заходу як застава також є неможливим за вищевказаних обставин.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти клопотання прокурора, просив суд відмовити в його задоволенні та змінити обвинуваченому раніше обраний запобіжний захід на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, не дивлячись на імперативну норму, встановлену у ч.8 ст.17 6 КПК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтримав позицію свого захисника.

Суд, вислухавши пояснення учасників судового провадження, оцінивши ступінь обґрунтованості заявленого клопотання щодо забезпечення кримінального провадження та дослідивши обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ухвалою Кодимського районного суду Одеської області від 28.12.2023р. застосовано до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 23 лютого 2024 року включно. Термін тримання під вартою спливає у межах судового розгляду даного кримінального провадження.

Отже, існує необхідність розглянути клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 на час судового розгляду кримінального провадження.

Так, на думку прокурора, на даній стадії судового провадження лише запобіжний захід у виді тримання під вартою здатний забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків під час розгляду справи, в іншому випадку цілком ймовірно, що обвинуваченим може бути прийнято спроби переховування від суду, а також він може перешкоджати кримінальному провадженню в спосіб вчинення тиску на свідків, які не допитані у судовому засіданні при даному судовому розгляді. Крім того, за переконанням прокурора запобіжний захід у виді тримання під вартою попереджає можливість вчинення обвинуваченим інших злочинів, а застосування альтернативних запобіжних заходів виключається в розумінні змісту ч.8 ст.176 КПК України. Заявлене прокурором клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою за процесуальним змістом і формою відповідають вимогам ст. 184 КПК України. Підставами для застосування заходів забезпечення кримінального провадження ст. 194 КПК України визначає: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, а також наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Суд, при наданні оцінки наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого кримінального правопорушення за ознаками ч. 5 ст. 407 КК України, - враховує положення статей 368, 369, 371, 374 КПК України, змістом яких передбачено, що надання оцінки доказів у справі відбувається в нарадчій кімнаті на стадії постановлення вироку. Зазначене свідчить про те, що суд на стадії проведення підготовчого судового засідання не може робити висновок щодо «обґрунтованості підозри» шляхом надання оцінки всіх доказів у справі, а повинен виходити з поняття наявності відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення, що узгоджується з висновками Європейського суду з прав людини. На думку суду, відомості, викладені в Реєстрі матеріалів досудового розслідування, а також посилання прокурора в клопотанні на матеріали можуть свідчити про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим інкримінованого кримінального правопорушення. Вагомість таких доказів наразі не викликає сумнівів. Таким чином, суд на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначає, що причетність обвинуваченого до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього запобіжного заходу з огляду потреб судового розслідування. В судовому засіданні прокурором доведено наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто обвинувачений без застосування до нього запобіжного заходу зможе переховуватися від суду. Так, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років. Вказане свідчить, що обвинувачений, перебуваючи на волі, зможе залишити місце проживання та прийняти спроби переховування від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Жодних стримуючих факторів, які б свідчили, що обвинуваченим не будуть вживатися перешкоди у відправленні правосуддя в спосіб неявки в судові засідання, - судом не встановлено. При наданні оцінки ступеню ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд враховує, що згідно п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Яжинський проти Польщі» ризик незаконного впливу обвинувачених особисто на свідків може бути визнано на початкових стадіях процесу. Суд з огляду на вказане, з урахуванням, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 наразі перебуває на стадії підготовчого провадження, судове слідство по справі не розпочате, - вважає, що ризик прийняття обвинуваченим спроб незаконного впливу на свідків, які безпосередньо перед судом не допитані, з метою переконання або змушення останніх надати показання в вигідному для нього аспекті є реальним. Разом з тим, прокурором не доведено існування ризиків, передбачених п.п.4,5 ч.1 ст.177 КПК України. Разом з тим, відповідно до п.2 ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор.

Як вбачається зі змісту положень ч.8 ст.176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених, в тому числі, ст.407 КК України, застосовується виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи наведене, з метою забезпечення виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків, попередження переховуванню від суду, незаконного впливу на свідків, суд на даній стадії судового провадження вважає за доцільне продовжити стосовно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч.6 ст.183 цього ж Кодексу під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого, в тому числі статтею 407 Кримінального кодексу України.

Враховуючи викладені обставини, той факт, що ОСОБА_4 інкримінується кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, та керуючись вищенаведеними нормами закону, суд вважає за необхідне не визначати в даному випадку розмір застави.

Натомість, захисник обвинуваченого не навів суду жодного доводу та не надав об`єктивні та беззаперечні докази можливості застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу у вигляді арешту.

Керуючись ч.8 ст.176, ст.ст. 177, 178, 183, 314-316, 372 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 19 квітня 2024 року включно без визначення суми застави.

Утримувати обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 під вартою у Державній установі «Одеській слідчий ізолятор».

Ухвала про продовження запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Копію ухвали для відома та виконання направити начальнику Державної установи «Одеський слідчий ізолятор».

Строк дії ухвали суду - до 16 години 45 хвилин 19 квітня 2024 року включно.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1