Справа № 541/700/24
№ провадження 1-кп/541/131/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2024 року місто Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря - ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миргород Полтавської області кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0001459 від 23.12.2023 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Малі Сорочинці, Миргородського району, Полтавської області, українки, громадянки України, з середньою освітою, не працюючої, незаміжньої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , яка має на утриманні неповнолітню дитину- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше судимої: 16.06.2016 Миргородським міськрайонним судом Полтавської області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 80 годин громадських робіт; 15.05.2017 року Миргородським міськрайонним судом Полтавської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 389, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ч. 1 ст. 71, ст. 72 КК України частково приєднано невідбуте покарання за вироком Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 16 червня 2016 року та остаточно призначено покарання у виді 3 років 5 днів позбавлення волі, звільненої з місць позбавлення волі 07.10.2019 р.,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст.15, ч. 2 ст. 194 КК України,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 , 22 грудня 2023 року близько 18:00 год. маючи умисел на знищення чужого майна шляхом підпалу, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті ревнощів, умисно, маючи на меті пошкодити житловий будинок, що за адресою: АДРЕСА_3 , де реалізуючи свій кримінально противоправний намір, направлений на умисне пошкодження чужого майна шляхом підпалу, зайшла на територію вказаного домоволодіння. В подальшому, ОСОБА_4 підійшла до житлового будинку з тильної сторони та усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, достовірно знаючи, що за її діями ніхто не спостерігає, тобто діючи таємно, з метою умисного пошкодження чужого майна шляхом підпалу, за допомогою запальнички здійснила підпал плівки, що знаходилася на дровах розміщених впритул до стіни житлового будинку, в результаті чого виникла пожежа.

Після чого, ОСОБА_4 , побачивши, що горить плівка, з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, таким чином остання виконала усі дії, які вважала за необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від її волі, оскільки пожежу було ліквідовано власником домоволодіння.

Відповідно до висновку експерта №СЕ-19/117-24/2775-ПТ від 21.02.2024 за результатами проведеної судової пожежно-технічної експертизи встановлено, що осередок пожежі знаходився на полімерній плівці, якою були вкриті складені під будинком дрова. Причиною виникнення пожежі було джерело запалювання, занесене ззовні з ознаками попередньої підготовки.

У судовому засіданні ОСОБА_4 провину у інкримінованому кримінальному правопорушенню визнала повністю, суду пояснила, що 22.12.2023 року на грунті ревнощів свого співмешканця до ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, близько 18 години, прийшла до домогосподарства останньої, де підпалила запальничкою плівку, якою були вкриті дрова під будинком. В скоєному розкаювалась, просила суд суворо не карати.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає, а також сторонам роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Оцінюючи зібрані докази, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченої доведена та її дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 194 КК України як закінчений замах на умисне пошкодження чужого майна, вчиненого шляхом підпалу.

Відповідно до статей 50, 65 КК України особі, котра вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Призначаючи покарання з додержанням вимог ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченою кримінального правопорушення, особу обвинуваченої, яка офіційно не працевлаштована, характеризується за місцем проживання посередньо, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра, раніше неодноразово судима, має на утриманні неповнолітню дитину.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставинами, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, є рецидив злочину, вчинення кримінального правопорушення особою, що перебувала в стані алкогольного сп`яніння.

Вищезазначені обставини дають суду підстави вважати, що виправлення обвинуваченої можливе без ізоляції від суспільства, з призначенням покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України з покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченої не обирався.

Питання процесуальних витрат вирішити відповідно до положень ст. 124 КПК України.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 100, 349, 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 194 КК України, та призначити покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням та встановленням іспитового строку на 2 (два) роки.

Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта в загальній сумі 19310 (дев`ятнадцять тисяч триста десять) гривень 64 копійки.

Речові докази: гіпсовий зліпок №1; гіпсовий зліпок №2; скляна пляшка; простирадло зі слідами горіння та залишками поліетилену; фрагмент поліетилену; сліди пальців рук вилучені на липку стрічку; пластиковий елемент від запальнички (горілки) синього кольору; частина деревини - які зберігаються у камері зберігання речових доказів Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області знищити.

- лівий черевик чорного кольору 40 розміру; правий черевик чорного кольору 40 розміру - належні підозрюваній ОСОБА_4 , які зберігаються у камері зберігання речових доказів Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області - повернути власнику.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим в цей же термін, з моменту вручення йому копії вироку шляхом подачі апеляційних скарг через Миргородський міськрайонний суд.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, в разі подання апеляційної скарги, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

СуддяОСОБА_1