Справа № 461/1632/24
Провадження № 1-кс/461/1222/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ У КРАЇНИ

26.02.2024 року місто Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові клопотання слідчого ВРЗСТ СУ ГУ НП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_4 , яке погоджене з прокурором Львівської обласної прокуратури ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні №0000216, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.02.2024, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Річки Жовківського району Львівської області, українця, громадянина України, не одруженого, працюючого у СФГ «Клен» на посаді водія, з середньою-спеціальною освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України,

В С Т А Н О В И В :

До Галицького районного суду м. Львова звернувся з клопотанням слідчий ВРЗСТ СУ ГУ НП у Львівській області капітан поліції ОСОБА_4 , яке погоджене з прокурором Львівської обласної прокуратури ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні №0000216, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.02.2024, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що 23 лютого 2024 року, приблизно о 23 год. 00 хв., ОСОБА_5 , керуючи транспортним засобом, автомобілем марки «Mercedes Benz V220 D», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись ним автодорогою сполученням с.Річки с.Шабельня в напрямку до с.Шабельня, Львівського району Львівської області, неподалік с. Шабельня Львівського району Львівської області, всупереч ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», згідно якої учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, порушив вимоги чинних розділів ПДР України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року зі змінами та доповненнями відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 136 від 06.03.2013, а саме: п.п.1.5; 1.10 (в частині значень терміну «небезпека для руху»); 2.3(б, д); 2.9(а), 2.10, 12.3 які виразились в тому, що він, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно-справним транспортним засобом, був не уважним, створив своїми діями загрозу безпеці дорожнього руху, зокрема під час руху, не маючи об`єктивних перешкод для виявлення пішохода, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу вчинивши наїзд на пішохода ОСОБА_8 , який попутно рухався його смугою руху в напрямку до с. Шабельня Львівського району Львівської області, внаслідок чого останній від отриманих травм загинув на місці пригоди, а ОСОБА_5 залишив місце дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у порушенні правил безпеки дорожнього руху, будучи особою, яка керувала транспортним засобом перебуваючи в стані сп`яніння, що спричинило смерть потерпілому ОСОБА_8 , тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

24.02.2024 відомості за вказаним фактом внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000216 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

24.02.2024 о 03 годині 30 хвилин ОСОБА_5 затримано у порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

24.02.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Слідчий зазначає, що у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Річки Жовківського району Львівської області, українець, громадянин України, не одружений, працює СФГ «Клен» на посаді водія, з середньою-спеціальною освітою, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , не судимому, адвокатом, нотаріусом чи депутатом не являється.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 підтверджується зібраними, на даний час, у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця пригоди від 24.02.2024 та додатками до нього, оглядом місця пригоди, протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 , висновком медичного освідування на стан алкогольного сп`яніння.

Орган досудового слідства вважає, що з метою забезпечення виконання ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків як підозрюваного, щодо нього необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів, без визначення розміру застави, оскільки більш м`які запобіжні заходи, зважаючи на особу обвинуваченого, тяжкість вчинення кримінального правопорушення а також суспільну небезпеку злочину та обставини його вчинення (залишення місця дорожньо-транспортної пригоди) запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного не в силі.

Прокурор ОСОБА_3 та слідчий ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримали клопотання за вищевказаними підставами та просили його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні клопотання слідчого заперечили. Захисник ОСОБА_6 подав клопотання про обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. В обгрунтування своєї позиції зазначає, що ОСОБА_5 працює на посаді водія СФГ «Клен», за місцем проживання та праці характеризується позитивно, раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягався, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не знаходиться. Будучи допитаним як підозрюваний у даному кримінальному провадженні підзахисний ОСОБА_5 добровільно надав слідчому зізнавальні показання про вчинення ним ДТП при якій загинув потерпілий ОСОБА_8 . Заявив про те, що жалкує про дану подію, та розкаюється у вчиненому, готовий добровільно відшкодувати матеріальну і моральну шкоду потерпілим, буде з`являтись на першу вимогу слідчого прокурора та суду. Вказане свідчить про те, що підзахисний ОСОБА_5 повністю визнає свою провину, щиро розкаюється у вчиненому злочині, що вказує на наявність передбачених ст. 66 КК України обставин, що пом`якшують покарання. Затримання по підозрі у скоєнні кримінального правопорушення згідно ст. 208 КПК України 24.02.2024 р. підзахисного ОСОБА_5 , на думку захисника, було передчасним , недоцільним, і необгрунтованим. Тому, на думку захисника клопотання про застосування відносно підзахисного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необгрунтованим, і таким, що не містить жодних доказів, і підстав які би вказували про наявність передбачених ст. 177 КПК України ризиків, та могли заперечувати у застосуванні більш м`якого запобіжного заходу. Викладені у клопотанні слідчого доводи про наявність ризиків що до необхідності обрання стосовно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є лише припущеннями, оскільки слідчий не вказує жодних конкретних фактів про такі наміри чи дії з боку підзахисного ОСОБА_5 , а лише сумнівається у належній процесуальній поведінці підзахисного на час досудового розслідування чи судового розгляду, що є помилковим і необгрунтованим твердженням слідчого. З урахуванням наведеного просить застосувати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у період нічного часу з 21 години вечора до 07 години ранку.

Слідчий суддя дослідивши зміст клопотанням про застосування запобіжного заходу та додані до нього матеріали, клопотання захисника, заслухавши доводи сторін, дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що слідчим управлінням ГУНП у Львівській області, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000216, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.02.2024, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні здійснюється Львівською обласною прокуратурою.

24.02.2024 о 03 годині 30 хвилин ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримано у порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

24.02.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Копія клопотання про застосування запобіжного заходу та додатки вручені підозрюваному у встановлений законом термін.

Клопотання подано до суду та судове засідання відбувається у встановлені законом строки.

Мотиви і оцінка слідчого судді щодо клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Щодо обґрунтованості підозри.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ.

Зокрема, у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року зазначено, що «обґрунтована підозра» означає існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, крім того, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Так, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді на даному етапі кримінального провадження доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.

У пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено, що «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

Слідчий суддя на стадії досудового розслідування для вирішення питання, зокрема, щодо обґрунтованості підозри не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини особи/осіб у вчиненні кримінального правопорушення чи її відсутності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи/осіб до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Отже, при вирішенні питання щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_5 у вчиненні вказаного в клопотанні кримінального правопорушення, слідчий суддя, на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, повинен визначити лише чи є його причетність до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування відносно нього запобіжного заходу.

Враховуючи вищезазначені загальні підходи до обґрунтованості підозри, а також встановлені згідно з матеріалами судового провадження факти, слідчий суддя вважає, що наявна інформація, яка може переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_5 своїми діями, про які йдеться у повідомленні про підозру від 24.02.2024, вчинив зазначене кримінальне правопорушення та на даному етапі досудового розслідування є достатні підстави, які поза розумним сумнівом свідчать про обґрунтованість пред`явленої підозри, оскільки в розпорядженні слідчого є зібрані у встановленому законом порядку достатні фактичні данні, які свідчать про наявність ознак кримінального правопорушення, що інкримінується підозрюваному органом досудового розслідування.

Разом з тим, вищенаведеним висновком про обґрунтованість підозри не констатується наявності в діях ОСОБА_5 вини у вчиненні злочину. Так, на цій стадії слідчий суддя не вправі наперед вирішувати питання про фактичні обставини кримінального правопорушення, кваліфікацію дій підозрюваного, доведеність чи недоведеність винуватості підозрюваного, давати оцінку доказам щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, оскільки ці питання вирішуються судом при ухваленні судового рішення по суті обвинувачення на підставі обвинувального акту, а не під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу щодо особи, якій повідомлено про підозру у вчиненні злочину, що свідчать про вірогідність причетності особи до вчинення інкримінованого злочину та необхідність застосування щодо такої особи обмежувального заходу.

Щодо наявності ризиків та їх обґрунтованість.

Ризик переховування від органу досудового розслідування/суду є актуальним безвідносно до стадії кримінального провадження та обумовлений серед іншого можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання.

Оцінюючи ризик переховування ОСОБА_5 з позиції практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що вивченням даних про особу підозрюваного встановлено, що він раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, неодружений, офіційно працевлаштований, має постійне місце проживання.

У разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого злочину ОСОБА_5 загрожує безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на термін від п`яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до десяти років, що само по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного до втечі.

Із позицією ЄСПЛ, викладеною у рішенні по справі «Ilijkov v. Bulgaria» від 26.06.2001 (§ 80, заява № 33977/96), за якою суворість можливого вироку є відповідним елементом в оцінці ризику ухилення, а погляд на серйозність обвинувачення проти заявника дає уповноваженим органам можливість обґрунтовано вважати, що такий початковий ризик був встановлений, та у рішенні ЄСПЛ по справі «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») № 31315/96 від 25.04.2000, § 76, відповідно до якого при оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання.

Отже, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» та «Бессієв проти Молдови», в яких зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Отже, слідчий суддя вважає, що є достатня вірогідність того, що під важкістю відповідальності підозрюваний може переховуватися від органів слідства та суду, а отже наявний ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КК України.

Ризик впливу на свідків у даному кримінальному провадженні слідчий суддя також вважає актуальним, оскільки на даному етапі досудового розслідування не встановлено та не допитано усіх свідків, показання яких будуть мати важливе значення для встановлення усіх обставин вчинення кримінального правопорушення. Відповідно, ОСОБА_5 може намагатись вплинути на таких осіб з метою надання показань, які б виправдовували його у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

Обґрунтованість вказаного ризику відповідає позиції Європейського суду з захисту прав людини, який у справі «Летельє проти Франції» звертає увагу на актуальність реальної загрози чинення тиску на свідків на початкових стадіях досудового розслідування.

Таким чином, в судовому засіданні підтверджується наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України.

Доводи сторони захисту про відсутність ризиків спростовуються стадією кримінального провадження, в якому досудове розслідування не закінчено, свідки не були допитані безпосередньо судом, у зв`язку з чим наявна потреба у застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою.

Щодо наявності підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Метою застосування на стадії досудового розслідування запобіжного заходу відповідно до положень ч.1 ст.177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, про які зазначав прокурор у клопотанні.

Підозрюваний відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України відноситься до осіб, до яких можливо бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує особливу тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , обставини вчинення злочину та його наслідки і суспільну небезпеку, особу підозрюваного, а також те, що докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати про наявність ризиків, зазначених у клопотанні, для запобігання яких слідчий суддя вважає недостатнім застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

У зв`язку з наведеним, слідчий суддя вважає, що у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_6 захисника підозрюваного ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту слід відмовити.

Слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого є обґрунтованим, прокурором в судовому засіданні доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 ЦПК України, та наявність яких встановлена в судовому засіданні.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання сторони обвинувачення про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Також, при вирішенні питання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує характер вчиненого кримінального правопорушення, яке виразилися в грубому порушенні ОСОБА_5 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого настали тяжкі наслідки у вигляді загибелі потерпілого.

Згідно з п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, загибель потерпілого є підставою для не визначення розміру застави у кримінальному провадженні.

Таким чином, враховуючи п.2 ч. 4 ст. 183 КПК України, приходжу до висновку не визначати розміру застави ОСОБА_5 .

Керуючись ст.ст. 131, 132, 176, 177,178, 182, 183 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_6 захисника підозрюваного ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відмовити.

Клопотання слідчого ВРЗСТ СУ ГУ НП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_4 , яке погоджене з прокурором Львівської обласної прокуратури ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні №0000216, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.02.2024, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб, з утриманням у Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№ 19)», без визначення розміру застави.

Строк дії ухвали становить шістдесят днів, тобто до 23.04.2024 року включно.

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на слідчого ВРЗСТ СУ ГУ НП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено та підписано 28.02.2024 року.

Cлідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_9