Провадження № 1-кп/947/581/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.04.2024 року Київський районний суду м. Одеси у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю при секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000094 від 02.05.2023 року, відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Одеси, громадянин України, українець, з базовою середньою освітою, не одружений, офіційно не працевлаштований, зареєстрований та фактично мешкаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.162 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Так, 02.05.2023 у ОСОБА_7 виник умисел на порушення встановленого законом порядку проникнення до житла, що належить на праві приватної власності ОСОБА_5 із застосуванням насильства до останнього при наступних обставинах.

Так, 02.05.2023 приблизно об 15:25 год., діючи умисно, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з мотивів особистої неприязні, незаконно, всупереч волі власника житла ОСОБА_5 , проник до квартири АДРЕСА_2 та усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки, достовірно знаючи, що власник вказаної квартири ОСОБА_5 не надавав йому дозволу заходити до свого житла, відкрив незачинені на замок двері вказаної квартири та наніс один удар дерев`яною палицею в область голови ОСОБА_5 та один удар в область лівого передпліччя, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді: садна тім`яної ділянки ліворуч та лівого передпліччя, що відповідно до висновку експерта, не були небезпечними для життя, як в сукупності так і окремо, мають незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6 днів, і за цим критерієм відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Після чого, ОСОБА_7 покинув місце вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 162 КК України за кваліфікуючими ознаками: незаконне проникнення до житла із застосуванням насильства.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.162 КК України визнав повністю, та пояснив, що він дійсно вчинив інкримінований йому злочин при обставинах викладених в обвинувальному акті, і вони повністю відповідають фактичним обставинам скоєного ним злочину, фактичні обставини справи не оспорював та підтвердив вищеописані та встановлені судом обставини справи, а саме: він дійсно без згоди власника зайшов до чужого житла, розуміє що поступив невірно, засуджує свій поступок, кається у вчиненому, просив суворо його не карати. Цивільний позов потерпілого не визнає, вважає його необґрунтованим, у зв`язку з тим, що потерпілий здійснює перебудову квартири, внаслідок чого зруйнував опорні стіни в квартирі, що може привести до аварії.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 в повному обсязі підтримав заявлений ним цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 матеріальної шкоди розмірі 10 000 гривень, та моральної шкоди у розмірі 40 000 гривень, позов просив задовольнити в повному обсязі.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_7 повністю визнав свою вину у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.162 КК України, та у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким з учасників не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_7 та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності їх позицій немає, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд користуючись правом, наданим ч. 3 ст. 349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченого ОСОБА_7 та дослідженням матеріалів цивільного позову, висновку експерта №589 від 22.05.2023 року, матеріали характеризуючи особу ОСОБА_7 .

Зазначене повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.

Таким чином, суд, приходить до висновку, що вина ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення, знайшла своє підтвердження і кваліфікує його дії зач.2 ст. 162 КК України незаконне проникнення до житла із застосуванням насильства.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання, необхідні і достатні для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 згідно ст. 66 КК України, суд визнає визнання вини, щире каяття у скоєному, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 згідно ст. 67 КК України, суд вважає вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

З огляду на вищенаведене, враховуючи сукупність вищезазначених обставин, характер, обставини та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який раніше не судимий, на обліку у психіатра та нарколога не значиться, враховуючи обставини які пом`якшують покарання обвинуваченого, а саме: визнання вини, щире каяття у скоєному, активне сприяння розкриттю злочину, позитивна характеристика за місцем мешкання, наявність захворювання на ОСОБА_8 , обставин які обтяжують покарання, враховуючи вищезазначені обставини, та реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, суд приходить до переконання, що виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_7 можливе в умовах без ізоляції від суспільства із застосуванням ст. 75 КК України із звільненням його від відбування покарання з випробуванням, бо вважає це покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним кримінальних правопорушень у майбутньому.

Крім того, призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 з застосуванням вимог ст. 75 КК України, буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.

Потерпілий ОСОБА_5 звернувся з цивільним позовом про стягнення з ОСОБА_9 матеріальної шкоди у розмірі 10 000 гривень, та моральної шкоди у розмірі 40 000 гривень.

Потерпілий ОСОБА_5 на підтвердження матеріальної шкоди надав наступні квитанції: товарний чек від 12.11.2023 року про сплату комплексу процедур мануальної терапії та консультацію в загальному розмірі 9300 гривень, виданий лікарем остеопатом ОСОБА_10 , копія квитанції ІНФОРМАЦІЯ_2 про сплату 15.06.2023 року в аптеці коштів у розмірі 440 гривень 04 копійки, копія квитанції ІНФОРМАЦІЯ_2 про сплату 28.07.2023 року в аптеці коштів у розмірі 886 гривень 90 копійки, копія квитанції ІНФОРМАЦІЯ_2 про сплату 13.12.2023 року в аптеці коштів у розмірі 427 гривень, копія квитанції ІНФОРМАЦІЯ_2 про сплату 16.09.2023 року в аптеці коштів у розмірі 194 гривень 10 копійки, копія квитанції ІНФОРМАЦІЯ_2 про сплату 22.07.2023 року в аптеці коштів у розмірі 656 гривень 20 копійки, копію квитанції про сплату рахунку Алієкспресс 15.01.2023 року у розмірі 10 343 гривень 89 копійок.

Вирішуючи питання про цивільні позови, суд зазначає, що відповідно до положень, викладених в частинах 1, 2, 6 ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Згідно ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ст.129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

В частині стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 матеріальної шкоди у розмірі 10 000 гривень на користь потерпілого ОСОБА_5 , суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до положень ч.1, 2 ст. 13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Аналіз наведених положень закону свідчить про те, що розгляд справи здійснюється лише на підставі доказів, наданих сторонами відповідно до принципу диспозитивності та не допускається розгляд справи поза межами заявлених позовних вимог.

Всупереч наведеним положенням закону, потерпілим ОСОБА_5 не було надано належних доказів, які б обґрунтовували заявлений розмір матеріальної шкоди, спричиненої злочином. Так, потерпілий зазначив, що на його лікування, купівлю медичних препаратів витратив 10 000 гривень, але зазначена сума не підтверджена належними доказами. Додаючи в ході судового розгляду товарного чеку про сплату комплексу процедур мануальної терапії, копії чеків про сплачення відповідних сум в аптеці, в яких не зазначені лікарські препарати, потерпілий не надав призначення лікаря щодо необхідність вживання відповідних ліків та не зазначено необхідність проходження комплексу процедур мануальної терапії, у зв`язку із отриманими потерпілим тілесних ушкоджень. Також, загальний розмір грошових коштів в наданих потерпілим ОСОБА_5 чеках, перевищує заявлені позовні вимоги щодо стягнення матеріальної шкоди, але з позовною заявою про збільшення позовних вимог він до обвинуваченого не звертався.

Також, потерпілий ОСОБА_5 надав до суду копію чеку про сплату на рахунок Інтернет платформи AliExpress грошових коштів у розмірі 10 343 гривень 89 копійок за придбання зовнішніх камер Bullet 2 C4 MP у кількості 2 шт.

Суд, дослідивши зміст позовної заяви потерпілого ОСОБА_5 звертає увагу, що потерпілим не викладені підстави та обґрунтування щодо стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 грошових коштів у розмірі 10 343 гривень 89 копійок, тобто вартість зовнішніх камер Bullet 2 C4 MP у кількості 2 шт.

Враховуючі викладене, суд вважає за необхідне відмовити потерпілому ОСОБА_5 у задоволенні позову в цій частині у зв`язку із відсутністю належних доказів обґрунтованості понесених витрат на лікування та підстав відшкодування вартості камер Bullet 2 C4 MP.

В частині стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 моральної шкоди в розмірі 40 000 гривень на користь потерпілого ОСОБА_5 , суд зазначає наступне.

В обґрунтування розміру моральної шкоди потерпілий ОСОБА_5 в позові зазначив, що відповідно до ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нею самої, членів її сім`ї (співмешканка ОСОБА_11 також була присутня, морально постраждала) чи близьких родичів та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. У зв`язку з чим ОСОБА_5 вважає вчиненням злочину, зокрема, умисним побиттям його, йому було завдано моральна шкода.

По справі встановлено, що потерпілому ОСОБА_5 , злочинними діями обвинуваченого ОСОБА_7 заподіяно моральні страждання, які полягають в тому, що він пережив втручання до його квартири, яка є його власністю.

П. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 року вказує, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно пункту 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації (останнє залежить від характеру діяльності потерпілого, посади, часу й зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану, наміру, з яким діяв заподіювач шкоди тощо).

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Щодо розміру моральної шкоди суд прийшов до переконання, що заявлені потерпілим вимоги завищені, окрім того потерпілий не надав суду достатніх даних з яких міркувань виходив визначаючи розмір завданої йому моральної шкоди, яку він просив задовольнити.

Тому визначаючи суму заподіяної моральної шкоди, суд бере до уваги вище наведене, одночасно враховує ступінь вини обвинуваченого, його майновий стан, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості визначає розмір заподіяної моральної шкоди у сумі 4 000 грн., який є домірним глибині емоційних страждань потерпілого і майновому стану обвинуваченого ОСОБА_7 .

Питання щодо вирішення речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Відповідно до ст. 124 КПК України процесуальні витрати відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.128,129, 349, 369, 370, 371, 373, 374, 392, 393, 395 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 162 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_6 наступні обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов заявлений потерпілим ОСОБА_5 про стягнення з ОСОБА_6 матеріальної шкоди у розмірі 10 000 гривень, залишити без задоволення.

Цивільний позов заявлений потерпілим ОСОБА_5 про стягнення з ОСОБА_6 моральної шкоди у розмірі 40 000 гривень, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 моральну шкоду у розмірі 4 000 (чотири) гривень.

Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Одеси протягом 30 діб з дня його проголошення. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1