Справа №175/7127/24
провадження №1-кс/175/2108/24
17 травня 2024 року смт. Слобожанське
Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю: прокурора (у відеоконференції) ОСОБА_3
підозрюваного (у відеоконференції) ОСОБА_4 ,
захисника (у відеоконференції) ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Волноваського відділу Маріупольської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 від 16 травня 2024 року, про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Щорс Чернігівської області, громадянина України, освіта середня спеціальна, неодруженого, на утриманні нікого немає, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, навідника кулеметного взводу механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «старший солдат», раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
У кримінальному провадженні 16.05.2024 року ОСОБА_4 затримано у порядку ст.208 КПК України та 16.05.2024 року обґрунтовано повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 402 КК України.
Слідчий зазначає на наявність ризиків передбачений ст. 177 КПК України та просить обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на гауптвахті ВСП без визначення розміру застави.
Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання.
Підозрюваний у судовому засіданні заперечував проти клопотання слідчого.
Захисник підтримав думку підозрюваного.
Суд вислухавши учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 16.05.2024 приблизно о 09:15, тобто в умовах воєнного стану, під час шикування особового складу зведеного підрозділу, начальником штабу механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 майором ОСОБА_6 , який є начальником за посадою та військовим званням для навідника кулеметного взводу механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 старшого солдата ОСОБА_4 , доведено для виконання бойове розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_7 №2/30/1493 від 15.05.2024 та віддано свій усний наказ про його виконання, а саме з метою посилення позиції відділення, стримування російської агресії та відбиття наступу російський окупаційних військ до 17:00 16.05.2024 зайняти вогневу позицію, зокрема і до навідника кулеметного взводу механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 старшого солдата ОСОБА_4 , який знаходився в строю під час шикування.
При цьому наказ виданий в установленому Законом порядку, відповідною особою в межах наданих йому повноважень, зміст наказу не суперечить чинному законодавству, та не був пов`язаний з порушенням конституційних прав та свобод старшого солдата ОСОБА_4 , не носив в собі явно злочинного змісту, у зв`язку з чим підлягав беззастережному та неухильному виконанню з боку останнього.
Однак, старший солдат ОСОБА_4 у порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», ст.ст. 9, 11, 16, 28, 30, 35, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 16.05.2024 приблизно о 09:20 тобто в умовах воєнного стану, під час шикування особового складу, усно та відкрито відмовився виконати зазначений наказ начальника, доведене йому начальником штабу механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 майором ОСОБА_6 , чим вчинив непокору, тобто відкриту відмову виконати наказ начальника, вчинену в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 402 КК України.
Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженнями доказами у їх сукупності, зокрема: повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, показаннями свідків, протоколом огляду відеозапису від 16.05.2024 та іншими зібраними під час досудового розслідування доказами в їх сукупності.
Таким чином, під час досудового розслідування встановлено обставини, які вказують на вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, за яким останньому повідомлено про підозру.
Відповідно до ч. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.
Необхідність обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю наступних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які можуть настати, якщо підозрюваний буде залишатися на волі.
ОСОБА_4 розуміє, що він вчинив тяжкий злочин проти встановленого порядку несення військової служби (військове кримінальне правопорушення), за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від п`яти до десяти років, у зв`язку з чим, розуміючи тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, може переховуватися від слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, чим перешкоджатиме виконанню процесуальних дій та рішень в розумні строки.
Крім цього, ОСОБА_4 є мешканцем іншої області, що вказує на існування обґрунтованих підстав та можливості там переховуватись, що в сукупності свідчить про доведеність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Водночас, відповідно по п. 36 Рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі «Москаленко проти України», Європейський суд зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.
Тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку значно підвищують ймовірність ризику переховування від суду.
Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 отримавши матеріали додані до клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, володіє інформацією стосовно свідків у кримінальному провадженні, які є його співслужбовцями, у зв`язку з чим останній, перебуваючи на волі, матиме можливість безперешкодно впливати на вказаних учасників процесу шляхом підкупу, примусу, погроз з метою зміни або відмови від показів, з метою уникнення кримінальної відповідальності.
Протягом тривалого проміжку часу ОСОБА_4 проходить військову службу на посадах рядового складу у військовій частині НОМЕР_1 , де вочевидь сформував стійкі відносини як з рядовим так і начальницьким складом військової частини НОМЕР_1 .
Використовуючи зв`язки з військовослужбовцями, ОСОБА_4 , розуміючи, що значна частина свідків у даному кримінальному провадженні є військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 , при допиті їх в суді повідомить дійсні обставини вчиненого злочину, в якому підозрюється ОСОБА_4 може вжити заходів для впливу на таких осіб з метою надання ними необхідних для підозрюваного показань, їх ненадання, перекручування або спотворення обставин.
На даному етапі кримінального провадження ризик впливу на свідків існує до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та їх дослідження. І тому заборона спілкуватися з певними особами як наслідок встановлення ймовірного впливу на них об`єктивна необхідність забезпечення недоторканості показань інших учасників кримінального провадження, які мають доказову цінність.
Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі з метою ухилитися від кримінальної відповідальності за вчинений злочин, в якому обґрунтовано підозрюється, як військовослужбовець, може вчинити самовільне залишення військової частини або місця служби, дезертирство чи ухилення від військової служби шляхом самокалічення або іншим способом, тобто кримінальні правопорушення, передбачені статтями 407, 408, 409 КК України.
Окрім того, запровадження воєнного стану в України значно підвищує ймовірність існування вказаного ризику.
Враховуючи характер злочину та тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його судом винуватим, є всі підстави вважати, що ОСОБА_4 може:
1) переховуватися від суду;
2) незаконно впливати на свідка, у цьому ж кримінальному провадженні;
3) вчинити інше кримінальне правопорушення.
Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Згідно з ч. 4 та п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину, розмір застави визначається від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.
Так, ОСОБА_4 достовірно знаючи про обов`язок проходити військову службу, будучи обізнаним про оголошення воєнного стану в державі, замість несення обов`язків військової служби вчинив непокору, усвідомлюючи при цьому наявність кримінальної відповідальності, тим самим подав особистий приклад поведінки у період воєнного стану, який підриває авторитет держави, Збройних Сил України, боєздатність підрозділу та обороноздатність держави в цілому, деморалізує інших військовослужбовців і спонукає до порушення ними військової дисципліни та нехтування своїм конституційним обов`язком захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України.
З огляду на викладене, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та відсутність можливості запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, а також враховуючи обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, приймаючи до уваги особливу суспільну небезпеку протиправного діяння підозрюваного, а також враховуючи його вік та стан здоров`я, сімейне становище, майновий стан прокурор звертається до суду із відповідним клопотанням.
У ході розслідування кримінального провадження, були зібрані матеріали, які дають підстави для обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, та в подальшому застосування у відношенні нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
На теперішній день є достатньо підстав вважати, що знаходячись на свободі ОСОБА_4 може спробувати переховуватись від органів досудового розслідування, незаконно впливати на потерпілого, свідків, експерта, спеціаліста у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, чим може перешкодити своїми діями досудовому розслідуванню.
Таким чином, із вище викладених обставин, можна вважати, що достатнім для забезпечення виконання покладених на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язків, буде запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, з покладенням відповідних обов`язків, в порядку ч.5 ст.194 КПК України, а більш м`який запобіжний захід не може бути обраний.
Метою застосування запобіжного заходу до ОСОБА_4 , є забезпечення виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, перешкодити кримінальному провадженню чи вчинити інше кримінальне правопорушення.
Таким чином, передбачені ч.1 ст. 183, п.п. 1-3 ч.1 ст. 194 КПК України підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою знайшли своє підтвердження, тому клопотання слідчого підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 183, 184, 186, 193, 194 КПК України,
Клопотання прокурора Волноваського відділу Маріупольської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 від 16 травня 2024 року, про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_4 задовольнити.
Застосувати стосовно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 15:40 годин 14 липня 2024 року.
Відповідно до ст. 196 КПК України ухвала слідчого судді, суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Одержувач платежу ТУ ДСА України в Дніпропетровській області
Код банку отримувача МФО: 820172
Призначення платежу: - застава, як міра запобіжного заходу за (ПІБ особи, за яку внесено заставу), постанова (Дніпропетровського районного суду №____ справи, дата постанови), ПІБ особи, яка вносила кошти;
У разі внесення підозрюваним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановленої застави на вказаний депозитний рахунок, вважати, що до нього обрано запобіжний захід у вигляді застави.
Роз`яснити, підозрюваному, що він або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.
У разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі слідчого ізолятору.
Відповідно до ч.4 ст.202 КПК України підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
У разі внесення застави та звільнення підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з цим з-під варти, покласти на нього строком до 14 липня 2024 року наступні обов`язки:
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд (залежно від стадії кримінального провадження) про своє місце проживання;
- прибувати до слідчого прокурора чи суду (залежно від стадії кримінального провадження) за кожним викликом;
- не відлучатися з населеного пункту, в якому підозрюваний проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- здати на зберігання слідчому (прокурору) свій паспорт для виїзду за кордон та, у разі наявності, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Роз`яснити підозрюваному, що у разі невиконання ним після звільнення зазначених обов`язків до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід і накладено грошове стягнення.
У задоволенні клопотання підозрюваного та його захисника про застосування запобіжного заходу у вигляд цілодобового домашнього арешту відмовити.
Копію ухвали вручити прокурору і підозрюваному та направити до Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Маріуполі) ТУ ДБР, розташованого у місті Краматорську.
Контроль за виконанням ухвали покласти на Третій слідчий відділ (з дислокацією у м. Маріуполі) ТУ ДБР, розташованого у місті Краматорську.
Ухвала слідчого судді про задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути оскаржена в апеляційному порядку, шляхом подачі у п`ятиденний термін з дня оголошення ухвали апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1