Віньковецький районний суд Хмельницької області
Єдиний унікальний номер № 670/415/24
Провадження № 1-кп/670/41/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2024 року селище Віньківці

Віньковецький районний суд Хмельницької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

представника потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт та угоду про примирення у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000017 від 19.04.2024 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Карижин, Віньковецького району, Хмельницької області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , пенсіонера, одруженого, дітей на утримані не має, раніше не судимого, не військовозобов`язаного, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2023 року, (точний час та дати досудовим розслідуванням не встановлено), у с. Карижин Віньковецької територіальної громади, Хмельницького району Хмельницької області, на території Віньковецького старостинського округу Віньковецької селищної ради, в межах берегової смуги р. Калюс, неподалік домоволодінь по вул. Мальовничій, ОСОБА_4 , перебуваючи на земельній ділянці, площею 1,4505 га, діючи умисно, з корисливих мотивів, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи умисел на самовільне зайняття земельної ділянки, з метою її самовільного використання у власних цілях, діючи всупереч вимогам ст.ст. 112, 113, 115, 116, 118, 123, 124, 125, 126 Земельного Кодексу України, які регламентують набуття і реалізацію права на землю, при відсутності відповідного рішення уповноваженого органу місцевого самоврядування та державної реєстрації передачі їй у власність чи надання у користування земельної ділянки, а також в порушення ст.ст. 60, 61 Земельного Кодексу України, ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», ст.ст. 87, 88, 89 Водного кодексу України, відповідно до яких у прибережних захисних смугах, які є частиною водоохоронних зон, уздовж річок, навколо водойм та на островах забороняється: розорювання земель (крім підготовки ґрунту для залуження і залісення), садівництво та городництво, а також передбачений правовий порядок користування землями водного фонду, зокрема порушення ст. 93 Водного кодексу України, якою визначено, що в межах зони санітарної охорони діє особливий режим використання земель, не маючи відповідних на те дозвільних документів, достовірно знаючи, що визначена ним земельна ділянка частково охоплює берегову смугу правого берегу річки Калюс, умисно, на власний розсуд, здійснив сільськогосподарський обробіток земельної ділянки комунальної власності, площею 0,2300 га, а саме розорювання, після чого на площі попередньо розораної земельної ділянки, здійснив посів сільськогосподарської культури, яка розташована поряд із земельною ділянкою площею 1,4505 га. Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_4 самовільно зайняв земельну ділянку, у межах охоронної зони АДРЕСА_2 на території Віньковецького старостинського округу Віньковецької селищної ради площею 0,2300 га, яка перебуває в межах берегової смуги правого берегу р. Калюс, оскільки знаходиться в водоохоронній зоні та прибережній захисній смузі водного об`єкту - р. Калюс, яку використав у власних цілях. Своїми умисними діями, які виразилися у самовільному зайнятті земельної ділянки, вчиненому щодо земель в охоронних зонах, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 197-1 КК України.

17.05.2024 року у вказаному кримінальному провадженні між представником потерпілої юридичної особи - ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_4 укладена угода про примирення відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 468 КПК України.

В угоді про примирення представник потерпілої юридичної особи та підозрюваний виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч. 2 ст. 197-1 КК України, які ніким не оспорюються, узгоджене покарання із застосуванням ст. 69 КК Україниу вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн, та згода сторін на його призначення, наслідки укладення та затвердження угоди, наслідки невиконання угоди.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України, визнав повністю та підтвердив, що правопорушення вчинив за обставин, викладених в обвинувальному акті та угоді про примирення, угода укладена ним добровільно і не порушує його прав та інтересів, а тому просить суд затвердити угоду про примирення та призначити йому узгоджену міру покарання.

Захисник ОСОБА_5 пояснила, що угода укладена обвинуваченим добровільно, не порушує його прав та обов`язків, а тому просить затвердити угоду про примирення.

Представник Віньковецької селищної ради ОСОБА_6 також просить затвердити угоду про примирення, вказавши, що угода укладена добровільно.

Прокурор у судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні угоди про примирення дотримані вимоги КК України та КПК України, угода є добровільною, відповідає інтересам суспільства і не порушує права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, просить затвердити угоду про примирення і призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з ч. 3 та ч. 5 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Укладення угоди про примирення може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Відповідно до положень ст. 12 КК України кримінальне правопорушення за ч. 2 ст. 197-1 КК України відноситься до нетяжких злочинів, тому у вказаному кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення.

Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє свої права, передбачені ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, визначені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, яке буде застосоване до нього у разі затвердження угоди судом, а представник потерпілої юридичної особи розуміє наслідки укладення та затвердження угоди, визначені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.

Суд переконався у тому, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При перевірці угоди про примирення на відповідність вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України судом встановлено, що угода у повному обсязі відповідає вимогам вказаного законодавства, дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 197-1 КК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, відсутні будь-які підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним або сторони не примирилися, узгоджене сторонами покарання встановлене відповідно до вимог ст. 69 КК України за наявності таких обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення як визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відсутність завданих збитків та враховуючи, що ОСОБА_4 є особою пенсійного віку та особою з інвалідністю 2 групи.

На підставі наведеного, переконавшись, що укладення угоди є добровільним, умови угоди відповідають вимогам ст. 471 КПК України, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, не суперечать вимогам закону та інтересам суспільства, правова кваліфікація кримінального правопорушення правильна, узгоджена міра покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, характеру і тяжкості обвинувачення, суд вважає можливим відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314, ч. 1 ст. 475 КПК України, затвердити угоду про примирення між підозрюваним ОСОБА_4 та представником Віньковецької селищної ради ОСОБА_6 і призначити обвинуваченому узгоджену сторонами міру покарання, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Речові докази відсутні.

Судові витрати відсутні.

Керуючись ст.ст. 314, 368, 370, 373, 374, 393, 395, 468-469, 471, 475, 532 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення, укладену 17.05.2024 року між представником Віньковецької селищної ради ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000017 від 19.04.2024 року, по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України, та із застосуванням ст. 69 КК України призначити йому основне покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Вирок суду на підставі угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним може бути оскаржений до Хмельницького апеляційного суду лише з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України, протягом 30 днів з моменту його проголошення через Віньковецький районний суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати у суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1