Справа №:755/9959/24
Провадження №: 1-кс/755/2130/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" липня 2024 р. слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі скаржника - ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого слідчого відділу Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 30 травня 2024 року про відмову у задоволенні клопотання про визнання потерпілим в межах кримінального провадження № 0001190 від 02.04.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України,

УСТАНОВИВ:

12 червня 2024 року в провадження слідчого судді надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову слідчого слідчого відділу Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 30 травня 2024 року про відмову у задоволенні клопотання про визнання потерпілим в межах кримінального провадження № 0001190 від 02.04.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України.

В обґрунтування скарги зазначає, що слідчим відділом Дніпровського УП ГУНП в м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001190 від 02.04.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України, а саме - за фактом невиконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 25 березня 2019 року, яким стягнуто із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 заборгованості за договором позики від 28.09.2016 року у розмірі 100 000 доларів США, та 3% річних в розмірі 5 875,00 доларів США, а всього стягнуто 105 875 ( сто п`ять тисяч вісімсот сімдесят п`ять) доларів США. До теперішнього часу, ОСОБА_5 умисно не виконує рішення суду, що завдає їй значної матеріальної шкоди, та негативних емоцій та переживань з приводу відсутності коштів, порушення звичайного способу життя, необхідності докладання додаткових зусиль для його нормалізації. Дніпровським відділом Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відкрито виконавчі провадження, які станом на теперішній час не завершені. Враховуючи викладені обставини, 29 травня 2024 року вона звернулася до слідчого з клопотанням про визнання її потерпілою. Проте, постановою слідчого від 30 травня 2024 року органом досудового розслідування було винесено постанову про відмову у задоволенні вказаного клопотання. Із вказаною постановою скаржник не погоджується, вважає її незаконною та такою, що складена за результатом поверхневої оцінки слідчого, тому просить її скасувати.

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_3 скаргу підтримала, наполягала на її задоволенні.

Представник Дніпровського УП ГУНП у м. Києві в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином.

Разом з цим, відсутність у судовому засіданні особи, рішення якої оскаржується, відповідно до положень ч.3 ст.306 КПК України, не перешкоджає розгляду скарги.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги, у зв`язку з чим слідчий суддя вважає можливим розглянути скаргу у їх відсутність.

Заслухавши доводи скаржника, дослідивши долучені на підтвердження доводів скарги докази, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні особою, якій відмовлено у визнанні потерпілим, може бути оскаржене рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні слідчого відділу Дніпровського управління поліції ГУ НП в м. Києві перебуває кримінальне провадження №0001190 від 02.04.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України.

29 травня 2024 року ОСОБА_3 звернулася до Дніпровського управління поліції ГУ НП в м. Києві із заявою про залучення її в якості потерпілої у вказаному кримінальному провадженні.

Постановою слідчого слідчого відділу Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 30 травня 2024 року у визнанні ОСОБА_3 потерпілою у кримінальному провадженні №0001190 від 02.04.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України, - відмовлено.

Так, у своїй постанові від 30.05.2024 р. слідчим зазначено, що досудове розслідування здійснюється за фактом невиконання судового рішення, яке кваліфікується за ч. 1 ст. 382 КК України, та керуючись тим, що зазначена стаття не передбачає участі потерпілого у кримінальному провадженні, та на даний час не встановлено підстав для залучення осіб у якості потерпілих до кримінального провадження, а тому клопотання не підлягає до задоволення.

Слід зазначити, що ч.5 ст.55 КПК України надає слідчому, прокурору право винести постанову про відмову у визнанні потерпілим в тому разі, якщо заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди.

Не зважаючи на це, та не спростовуючи в постанові про відмову у визнані потерпілим, викладених у заяві про кримінальне правопорушення, доводів відносно заподіяння ОСОБА_3 матеріальної чи моральної шкоди, слідчий в порушення вимог ст.55 КПК України, відмовив у визнанні ОСОБА_3 потерпілою у кримінальному провадженні 0001190 від 02.04.2024 року.

Відповідно до вимог ч.5 ст. 110 КПК України, якою передбачено, що мотивувальна частина рішення слідчий, викладеного у формі постанови повинна містити відомості про мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу, разом з тим зі змісту постанови не вбачається, що органом досудового розслідування проведено допит ОСОБА_3 , і, як наслідок, слідчий не виклав у мотивувальній частині оскаржуваної постанови обгрунтовані відомості щодо наявності або відсутності підстав вважати ОСОБА_3 особою, якій завдано матеріальну чи моральну шкоду кримінальним правопорушенням, за фактом якого і здійснюється кримінальне провадження №0001190 від 02.04.2024 року.

Так, на переконання слідчого судді повна та всебічна оцінка доводам особи, що заявила про те, що є потерпілою від кримінального правопорушення, неможлива без проведення допиту такої особи, адже саме під час такого допиту, особа, що стверджує, що є потерпілою від злочину, може більш детально викласти свої доводи слідчому чи прокурору, а слідчий чи прокурор можуть усунути всі сумніви, які у них можуть виникнути під час попередньої оцінки викладених, у клопотанні про визнання особи потерпілою, обставин.

Враховуючи наведене, постанова слідчого слідчого відділу Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 30 травня 2024 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілою у кримінальному провадженні № 0001190 від 02.04.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України, підлягає скасуванню, а скарга ОСОБА_3 на постанову задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 26, 55, 110, 303, 304, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИЛА:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого слідчого відділу Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 30 травня 2024 року про відмову у задоволенні клопотання про визнання потерпілим в межах кримінального провадження №0001190 від 02.04.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України - задовольнити.

Скасувати постанову слідчого слідчого відділу Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 30 травня 2024 року про відмову у визнанні ОСОБА_6 потерпілою у кримінальному провадженні №№0001190 від 02.04.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_7