Справа № 203/6304/23
Провадження № 1-кс/0203/4570/2023
УХВАЛА

01 листопада 2023 року слідчий суддя Кіровського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на рішення слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, про відмову у задоволенні клопотання від 20.09.2023 року про визнання потерпілим, заявлену в рамках кримінального провадження №0001539,

встановив:

26.10.2023 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 (далі заявник, скаржник) із скаргою на рішення слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, про відмову у задоволенні клопотання від 20.09.2023 року про визнання потерпілим, заявлену в рамках кримінального провадження №0001539, в якій заявник просить суд:

- зобов`язати слідчого повторно розглянути клопотання потерпілого в порядку ст. 220 КПК України і задовольнити його.

В обґрунтування вимог скарги заявник зазначив, що 20.10.2023 року на адресу ОСОБА_4 надійшов лист слідчого про відмову у задоволенні клопотання, поданого 20.09.2023 року про визнання ОСОБА_4 потерпілим та про проведення слідчих дій у кримінальному провадженні №0001539. У листі 05.10.2023 року слідчий повідомив заявника про те, що у задоволенні його клопотання було відмовлено, оскільки він не є потерпілим у кримінальному провадженні, а тому не має права подавати клопотання. Однак, ОСОБА_4 , не погодився із таким рішенням слідчого, оскільки він є заявником у кримінальному провадженні №0001539 та подавав заяву про злочин як потерпілий.

З огляду на викладене, заявник звернувся до суду із скаргою на рішення слідчого.

Відповідно до протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 26.10.2023 року, судову справу №203/6304/23, провадження №1-кс/0203/4570/2023, було розподілено слідчому судді ОСОБА_1 та передано канцелярією суду 30.10.2023 року.

Ухвалою слідчого судді від 30.10.2023 року було відкрито провадження у справі за скаргою та призначено розгляд скарги до судового розгляду у відкритому судовому засіданні, зобов`язано відповідальних осіб у строк до 01.11.2023 року надати суду матеріали кримінального провадження №0001539.

У судове засідання, призначене на 01.11.2023 року, учасники справи не з`явились.

Заявник подав до суду разом із скаргою письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, просив суд задовольнити його скаргу.

Слідчий у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час, дату та місце розгляду скарги, причини неявки суду не повідомив, будь-яких заяв чи клопотань щодо участі у судовому засіданні не надсилав.

Суд на підставі положень ст. ст. 107, 138, 306 КПК України розглянув скаргу за відсутності учасників провадження за наявними у скарзі матеріалами та без фіксування судового процесу технічними засобами.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали скарги, проаналізувавши норми КПК України, дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що на досудовому розслідуванні у Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління ДБР, розташованого у місті Полтаві, перебуває кримінальне провадження №0001539 від 05.10.2023 року за ч. 2 ст. 365 КК України.

Відомості до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення були внесені за заявою ОСОБА_4 від 05.10.2023 року на підставі ухвали слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 15.08.2023 року, справа №203/4323/23.

20.09.2023 року адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 склав та подав на адресу ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, клопотання в порядку ст. 220 КПК України, в якому, зокрема, просив допитати ОСОБА_4 як потерпілого та провести інші необхідні слідчі дії у кримінальному провадженні, направити витяг з ЄРДР та пам`ятку із процесуальними правами та обов`язками потерпілого.

Листом від 05.10.2023 року слідчий Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління ДБР, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_5 повідомив адвоката ОСОБА_3 про те, що матеріали кримінального провадження №0001539 не містять будь-якої інформації, що ОСОБА_4 має статус підозрюваного, обвинуваченого (підсудного), засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішувалось питання про їх застосування, потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежується під час досудового розслідування не встановлено, у зв`язку з чим на даний час відсутні законні підстави для розгляду клопотання, роз`яснено право на оскарження рішення слідчого.

Суд зазначає, що згідно з частинами 1, 3, 5 статті 110 КПК України, процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду. Рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.

Обґрунтованість рішення (постанови), яке прийняли прокурор та слідчий, повинна знайти вираження в його мотивуванні.

Згідно з пунктами 5, 18 частини 1 статті 3 КПК України, досудове розслідування стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності; слідчий суддя суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Відповідно до частин 1, 2, 3, 5 статті 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути, зокрема, фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.

Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Відповідно до положень статті 220 КПК України, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин надсилається їй.

Відповідно до положень пункту 1 частини 1 статті 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, в тому числі бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Так, частиною 1 статті 36, частиною 5 статті 40 КПК України визначено, що прокурор та слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійними у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Згідно з положеннями частини 2 статті 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Аналіз викладених вище норм КПК України, а також встановлених обставин по скарзі, дає суду підстави для висновку про те, що оскаржуване рішення слідчого, викладене в листі від 05.10.2023 року, не можна вважати вмотивованим. Оскільки ОСОБА_4 є заявником у кримінальному провадженні №0001539 та за його заявою до ЄРДР були внесені відомості про кримінальне правопорушення. Проте слідчий не бере цього до уваги та не мотивує викладені ним підстави відмови, з урахуванням цього факту.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до вимог ст. 220 КПК України слідчий виносить постанову за результатами розгляду клопотань у кримінальному провадженні, натомість слідчий виклав свою відмову у листі від 05.10.2023 року.

Водночас суд відхиляє як безпідставні вимоги заявника про зобов`язання слідчого задовольнити його клопотання від 20.09.2023 року, оскільки слідчий, відповідно до вимог ст. 40 КПК України, є самостійним у своїй процесуальній діяльності.

Тому скарга заявника підлягає задоволенню в частині вимог про зобов`язання слідчого повторно розглянути клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 від 20.09.2023 року, а у задоволенні іншої частини вимог скарги слід відмовити.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення скарги адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на рішення слідчого.

Керуючись ст. ст. 303-306, 307, 369, 371, 372 КПК України, слідчий суддя,

ухвалив:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на рішення слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, про відмову у задоволенні клопотання від 20.09.2023 року про визнання потерпілим, заявлену в рамках кримінального провадження №0001539 задовольнити повністю.

Зобов`язати уповноваженого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, повторно розглянути клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 від 20.09.2023 року в порядку, визначеному ст. 220 КПК України.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1