печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2024 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Києві клопотання старшого слідчого слідчого відділу Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, підполковника поліції ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000017 від 30.01.2024 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий слідчого відділу Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором Печерської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000017 від 30.01.2024 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Мотивуючи клопотання, слідчий посилається на те, що слідчим відділом Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000017 від 30.01.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190 (в редакції №3233-IX від 13.07.2023), ч. 4 ст. 27 ч. 1 ст. 368-3, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що на початку лютого 2024 року перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванні місці та у невстановлений досудовим розслідуванням час, ОСОБА_8 за невстановлених обставинах, познайомився з ОСОБА_5 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 о 15 годині 45 хв. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , користуючись мобільним номером телефону НОМЕР_1 із використанням інтернет месенджера Whatsapp зв`язався із ОСОБА_8 , та призначив зустріч за адресою: АДРЕСА_1 .

Цього ж дня, о 16 год. 26 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_5 зустрівся із ОСОБА_8 , де в них склалась розмова щодо виставлених блокпостів в Україні, у зв`язку з повномасштабною війною Російської Федерації проти України.

За версією слідства, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння майном ОСОБА_8 , шляхом обману (шахрайства), вчиненого в умовах воєнного стану, що завдасть значної шкоди останньому.

З метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на заволодіння чужим майном, шляхом обману ОСОБА_8 , в умовах воєнного стану, ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , повідомив ОСОБА_8 , що може допомогти з ухиленням від співробітників територіальних центрів комплектування Міністерства оборони України, шляхом надання ОСОБА_8 статусу радника командира батальйону зенітно кулеметного експериментального батальйону Збройних сил України у складі громадської спілки «Всеукраїнське козацтво єднання».

ОСОБА_5 , перебуваючи перед ОСОБА_8 у військовій формі Збройних сил України, почав створювати в ОСОБА_8 уяву про те, що він дійсно перебуває на посаді радника командира батальйону, працюючи в громадській спілці « Всеукраїнське козацтво єднання » і що на початку повномасштабного вторгнення Російської Федерації на територію України, допомагав Збройним силам України завозити зброю для відбиття окупації Київщини.

ОСОБА_5 , створивши в ОСОБА_8 впевненість в тому, що він може допомогти останньому з питанням безперешкодного руху по території України, шляхом надання йому статусу радника командира батальйону зенітно кулеметного експериментального батальйону Збройних сил України у складі громадської спілки « Всеукраїнське козацтво єднання », висловив вимогу надати йому за вказані послуги 5 000 (п`ять тисяч) доларів США, які ОСОБА_5 в подальшому передасть керівництву громадській спілці « Всеукраїнське козацтво єднальне » за видачу посвідчення радника командира батальйону зенітно кулеметного експериментального батальйону Збройних сил України у складі громадської спілки « Всеукраїнське козацтво єднання », яке нібито надасть ОСОБА_8 захист від співробітників територіальних центрів комплектування на території України.

Продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння майном ОСОБА_8 , шляхом обману, вчиненого в умовах воєнного стану, ОСОБА_5 16.02.2024 року о 14 год. 32 хв. поблизу стадіону «Динамо», який розташований по вул. Грушевській у м. Києві, ОСОБА_5 під`їхав на власному транспортному засобі, та запросив в автомобіль ОСОБА_8 , з яким вони попередньо домовлялись про зустріч, де під час бесіди ОСОБА_5 отримав від ОСОБА_8 , який на той час вже діяв під контролем правоохоронних органів, першу частину раніше обумовленої суми грошових коштів у кількості 2 500 (дві тисячі п`ятсот) доларів США, за призначення ОСОБА_8 радником командира батальйону зенітно кулеметного експериментального батальйону Збройних сил України у складі громадської спілки «Всеукраїнське козацтво єднання». Під час даної зустрічі, ОСОБА_5 продовжив створювати в ОСОБА_8 враження про його зв`язки з керівництвом Збройних сил України.

Доводячи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння майном ОСОБА_8 , шляхом обману, в умовах воєнного стану, доводячи свій умисел до кінця, ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 12 год. 10 хв., усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки, діючи з корисливих мотивів, зустрівся з ОСОБА_8 , та отримав від останнього другу частини раніше обумовленої суми грошових коштів у кількості 2 500 (дві тисячі п`ятсот) доларів США та передав ОСОБА_8 посвідчення помічника генерал-лейтенанта ОСОБА_9 командира військової частини НОМЕР_2 .

Після заволодіння ОСОБА_5 грошових коштів ОСОБА_8 , шляхом обману, на загальну суму 5 000 (п`ять тисяч) доларів США, злочинну діяльність ОСОБА_5 було припинено правоохоронними органами.

Таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у заволодінні чужим майном, шляхом обману, вчинене в умовах воєнного стану, що завдало значної шкоди потерпілому, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 Кримінального кодексу України (в редакції № 3233-IX від 13.07.2023).

13.02.2024 року приблизно 16 год. 26 хв., за адресою: м. Київ, вул. Кісловодська, 100, у ОСОБА_5 під час бесіди з ОСОБА_8 , виник злочинний умисел, спрямований на підбурення ОСОБА_8 до надання неправомірної вигоди службовій особі юридичної особи приватного права незалежно від організаційно правової форми за вчинення дій з використанням наданих їй повноважень в інтересах того, хто надає таку вигоду, а саме керівнику громадської спілки «Всеукраїнське козацтво єднальне» ОСОБА_10 , за видачу посвідчення радника командира батальйону зенітно кулеметного експериментального батальйону Збройних сил України у складі громадської спілки « Всеукраїнське козацтво єднання ».

З метою реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на підбурення ОСОБА_8 до надання неправомірної вигоди службовій особі юридичної особи приватного права незалежно від організаційно правової форми за вчинення дій з використанням наданих їй повноважень в інтересах того, хто надає таку вигоду, а саме керівнику громадської спілки «Всеукраїнське козацтво єднальне» ОСОБА_10 , за видачу посвідчення радника командира батальйону зенітно кулеметного експериментального батальйону Збройних сил України у складі громадської спілки «Всеукраїнське козацтво єднання», ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , повідомив ОСОБА_8 , що може допомогти з ухиленням від співробітників територіальних центрів комплектування Міністерства оборони України, шляхом надання ОСОБА_8 статусу радника командира батальйону зенітно кулеметного експериментального батальйону Збройних сил України у складі громадської спілки « Всеукраїнське козацтво єднання ».

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на підбурення ОСОБА_8 до надання неправомірної вигоди службовій особі юридичної особи приватного права незалежно від організаційно правової форми за вчинення дій з використанням наданих їй повноважень в інтересах того, хто надає таку вигоду, а саме керівнику громадської спілки «Всеукраїнське козацтво єднальне» ОСОБА_10 , за видачу посвідчення радника командира батальйону зенітно кулеметного експериментального батальйону Збройних сил України у складі громадської спілки «Всеукраїнське козацтво єднання», ОСОБА_5 , перебуваючи перед ОСОБА_8 у військовій формі Збройних сил України, почав створювати в ОСОБА_8 уяву про те, що він дійсно перебуває на посаді радника командира батальйону, працюючи в громадській спілці « Всеукраїнське козацтво єднання » і що на початку повномасштабного вторгнення Російської Федерації на територію України, допомагав Збройним силам України завозити зброю для відбиття окупації Київщини.

В подальшому, ОСОБА_5 , створивши в ОСОБА_8 впевненість в тому, що він може допомогти останньому з питанням безперешкодного руху по території України, шляхом надання йому статусу радника командира батальйону зенітно кулеметного експериментального батальйону Збройних сил України у складі громадської спілки « Всеукраїнське козацтво єднання », висловив вимогу надати йому за вказані послуги 5 000 (п`ять тисяч) доларів США, які ОСОБА_5 в подальшому передасть керівнику громадської спілки « Всеукраїнське козацтво єднання » для видачі посвідчення радника командира батальйону зенітно кулеметного експериментального батальйону Збройних сил України у складі громадської спілки «Всеукраїнське козацтво єднання», яке надасть ОСОБА_8 захист від співробітників територіальних центрів комплектування на території України.

Продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на підбурення ОСОБА_8 до надання неправомірної вигоди службовій особі юридичної особи приватного права незалежно від організаційно правової форми, за вчинення дій з використанням наданих їй повноважень в інтересах того, хто надає таку вигоду, а саме керівнику громадської спілки «Всеукраїнське козацтво єднальне» ОСОБА_10 , за видачу посвідчення радника командира батальйону зенітно кулеметного експериментального батальйону Збройних сил України у складі громадської спілки «Всеукраїнське козацтво єднання», ОСОБА_5 16.02.2024 року о 14 год. 32 хв. поблизу стадіону «Динамо», що розташована за адресою: м. Київ, вул. Грушевська, ОСОБА_5 під`їхав на власному транспортному засобі, який та запросив в автомобіль ОСОБА_8 , з яким вони попередньо домовлялись про зустріч, де під час бесіди ОСОБА_5 отримав від ОСОБА_8 , який на той час вже діяв під контролем правоохоронних органів, першу частину раніше обумовленої суми грошових коштів у кількості 2 500 (дві тисячі п`ятсот) доларів США, за призначення ОСОБА_8 радником командира батальйону зенітно кулеметного експериментального батальйону Збройних сил України у складі громадської спілки «Всеукраїнське козацтво єднання». Під час даної зустрічі, ОСОБА_5 продовжив створювати в ОСОБА_8 враження про його зв`язки з керівництвом Збройних сил України.

12.03.2024, доводячи свій злочинний умисел, спрямований на підбурення ОСОБА_8 до надання неправомірної вигоди службовій особі юридичної особи приватного права незалежно від організаційно правової форми за вчинення дій з використанням наданих їй повноважень в інтересах того, хто надає таку вигоду, а саме керівнику громадської спілки «Всеукраїнське козацтво єднальне» ОСОБА_10 , за видачу посвідчення радника командира батальйону зенітно кулеметного експериментального батальйону Збройних сил України у складі громадської спілки «Всеукраїнське козацтво єднання», до кінця, ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 12 год. 10 хв., усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки, діючи з корисливих мотивів, зустрівся з ОСОБА_8 , де отримав від останнього другу частину раніше обумовленої суми грошових коштів у кількості 2 500 (дві тисячі п`ятсот) доларів США та передав ОСОБА_8 посвідчення помічника генерал-лейтенанта ОСОБА_9 командира військової частини НОМЕР_2 .

Після передачі грошових коштів на загальну суму 5 000 (п`ять тисяч) доларів США, злочинну діяльність ОСОБА_5 було припинено правоохоронними органами.

Слідчий зазначає, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у підбуренні до надання неправомірної вигоди службовій особі юридичної особи приватного права незалежно від організаційно правової форми за вчинення дій з використанням наданих їй повноважень в інтересах того, хто надає таку вигоду, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 27 ч. 1 ст. 368-3 Кримінального кодексу України.

Крім цього, встановлено, що ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а саме у зберіганні, придбанні бойових припасів та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

Так, ОСОБА_5 у невстановлений час у невстановленому місці незаконно придбав один корпус гранати Ф-1 без маркування, гранату М-67 та один запал до ручної гранати типу УЗРГМ-2.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на придбання, зберігання та носіння без передбаченого законом дозволу, в порушення Положення про дозвільну систему (затверджене Постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12.10.1992 року), Інструкції "Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної та охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів", затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1988 р., Постанови Верховної Ради України від 17.06.1992 «Про право власності на окремі види майна» та додатку №1 до вказаної постанови («Перелік видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України») корпус гранати Ф-1 без маркування, гранату М-67 та один запал до ручної гранати типу УЗРГМ-2, які почав зберігати у тимчасового збудованому дерев`яному приміщенні, яке розташоване на земельній ділянці, кадастровий номер :62:500:0018, що знаходиться у АДРЕСА_5 .

12.03.2024, в період часу з 14 години 14 хвилин по 20 годин 52 хвилин у тимчасового збудованому дерев`яному приміщенні, яке розташоване на земельній ділянці, кадастровий номер :62:500:0018, яке на праві власності належить ОСОБА_5 що знаходиться у АДРЕСА_5 , проведено обшук, в ході якого виявлено та вилучено: корпус гранати Ф-1 без маркування, гранату М-67 та один запал до ручної гранати типу УЗРГМ-2, який належить до вибухового пристрою.

Слідчий також зазначає, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а саме у зберіганні, придбанні бойових припасів та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

12.03.2024 о 12.10 год. ОСОБА_5 затриманий в порядку ст. 208 КПК України за вчинення кримінально правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

12.03.2024 ОСОБА_5 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 190 та ч.1 ст. 368-3 КК України.

13.03.2024 ОСОБА_5 , повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 263 та ч.1 ст. 368-3 КК України.

Обґрунтовуючи клопотання слідчий зазначає, що підставою для застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_5 , згідно ч. 2 ст. 177 КПК України є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 263 та ч.1 ст. 368-3 КК України, а також наявність ризиків, у зв`язку з тим, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зокрема, ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а саме покинути територію України.

Ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України підтверджується тим, що на даний час в ході проведення досудового розслідування, не встановлено місце знаходження усіх фігурантів кримінального правопорушення, тому перебуваючи на волі підозрюваний ОСОБА_5 , може вчиняти, разом з іншими фігурантами кримінального правопорушення, дії направленні на знищення, заховання або спотворення будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Також, ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України підтверджується тим, що на даний час у кримінальному провадженні обставини вчинення кримінального правопорушення у повному обсязі не встановлені, усі свідки кримінального правопорушення не допитані, а тому підозрюваний може вплинути на останніх з метою зміни їх показів, показання яких мають істотне значення для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_5 , в ході виконання слідчих дій отримає ряд копій документів, котрі наддадуть останньому можливість фізично та психологічно вплинути на свідків, потерпілого, оскільки останній володітиме інформацією про адресами місць проживання та телефонними номерами, що може призвести до зміни показів вже допитаних осіб та відмови давати покази встановлених в ході досудового слідства очевидців події злочину.

Наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України підтверджується тим, що на даний час в ході проведення досудового розслідування не встановлено офіційне місце роботи підозрюваного ОСОБА_5 і відповідно підозрюваний не має стабільного заробітку та постійного джерела прибутку, також слід врахувати характер вчинення кримінального правопорушення.

Обставини встановлені під час досудового розслідування на думку слідчого виправдовують тримання підозрюваного під вартою, оскільки інші запобіжні заходи не зможуть запобігти вказаним ризикам.

Прокурор в судовому засіданні доводи клопотання підтримав, просив задовольнити, зазначив, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є єдиним можливим заходом, а відтак інші, більш м`які запобіжні заходи не можуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні заперечували щодо задоволення клопотання, вказавши на необґрунтованість підозри та недоведеність заявлених ризиків. Підозрюваний вказав, що не має наміру переховуватися від органу досудового розслідування. Просили застосувати до підозрюваного запобіжних захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, заслухавши думку учасників судового провадження, слідчий суддя приходить наступних висновків.

Судовим розглядом встановлено, що слідчим відділом Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000017 від 30.01.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190 (в редакції №3233-IX від 13.07.2023), ч. 4 ст. 27 ч. 1 ст. 368-3, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України.

12.03.2024 о 12.10 год. ОСОБА_5 затриманий в порядку ст. 208 КПК України за вчинення кримінально правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

12.03.2024 ОСОБА_5 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 190 та ч.1 ст. 368-3 КК України.

13.03.2024 ОСОБА_5 , повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 263 та ч.1 ст. 368-3 КК України.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У даному випадку слід брати до уваги те, що відповідно до ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та який застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.

Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя, встановив, що дані які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, підтверджується долученими до матеріалів клопотання доказами, а саме: заявою ОСОБА_8 про вчинення кримінального правопорушення; протоколами допиту ОСОБА_8 з додатками; протоколом проведення негласних слідчих(розшукових) дій; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 12.03.2024; протоколами обшуків; речовими доказами та іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності.

Слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадженні не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані у слідчого судді є всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, інкримінованих йому стороною обвинувачення.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність.

У відповідності до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.

В той же час, згідно з ч. 4 ст. 194 КПК України у разі, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 5 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Вирішуючи питання про застосування підозрюваному запобіжного заходу слідчий суддя враховує не тільки положення, які передбачені КПК, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Клоот проти Бельгії (Cloot v. Belgium, § 40) серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших порушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.

Разом з тим, клопотання не містить переконливого обґрунтування припущень слідчого у клопотанні про наявність у підозрюваного наміру перешкоджати ходу досудового розслідування у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченими ст. 177 КПК України. Доводи, які зазначені в клопотанні про застосування запобіжного заходу щодо можливості переховування підозрюваного від органів досудового слідства та суду, не знайшли свого підтвердження, а відтак є непропорційними легітимній меті, яка ставиться до застосування запобіжних заходів.

Долучені до клопотання докази, містять дані виключно щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого діяння, однак не містять обґрунтованих доказів стосовно наявності ризиків вказаних у клопотанні, передбачених ст. 177 КПК України, які б передбачали застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини, яке згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, які є джерелом законодавства, у справі «Бойченко проти Молдови» № 41088/05, рішення від 11 липня 2006 року - «одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу» (аналогічні справи - «Беччієв проти Молдови» та «Сарбан проти Молдови»).

Крім того, дане твердження кореспондується з рішенням Конституційного Суду України від 08 липня 2003 року № 14-рп / 2003, згідно з яким тяжкість злочину законом не визначається як обов`язкова підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу, а не тільки взяття під варту.

У рішеннях ЕСПЛ «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року, «Мамедова проти Росії» від 01 червня 2006 року, а також правових позицій, викладених у п. 80 рішення у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, та у рішенні у справі «Тодоров проти України» від 12 січня 2012 р., визначено принцип призначення альтернативного запобіжного заходу, згідно з яким «для тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою».

Відповідно до правової позиції, викладеній у листі ВССУ, від 4 квітня 2013 року №511-550/0/4-13, тяжкість обвинувачення не може слугувати єдиним обґрунтуванням застосування тримання під вартою, тому судам, окрім кваліфікації, слід визначати ризики (ст. 177 КПК України), інакше судові рішення щодо застосування, продовження тримання під вартою не відповідають вимогам практики ЄСПЛ і нормам КПК України.

За вказаних обставин, проаналізувавши всі надані сторонами докази та дані про особу підозрюваного, слідчий суддя не знаходить підстав для задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Зважаючи на необхідність дотримання цілей кримінального провадження, принципів публічності, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, слідчий суддя, з метою забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, у зв`язку з тим що в ході розгляду клопотання доведено обґрунтованість підозри, приходить до висновку про наявність підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби, заборонивши йому залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_4 , з 00:00 год. по 05:00 год. наступної доби, за виключенням необхідності отримання медичної допомоги або/та необхідності забезпечення особистої безпеки у період дії воєнного стану, шляхом перебування у захисних спорудах (бомбосховищах) на випадок оголошення повітряної тривоги, одночасно поклавши на підозрюваного обов`язки визначені ч. 5 ст. 194 КПК України, у межах строку досудового розслідування кримінального провадження №0000017 від 30.01.2024, а саме до 10.05.2024 включно.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 176, 177, 178, 181, 183, 184, 193, 194, 196, 202, 205, 309, 532, 534 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання - залишити без задоволення.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби, заборонивши йому залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_4 , з 00:00 год. по 05:00 год. наступної доби, за виключенням необхідності отримання медичної допомоги або/та необхідності забезпечення особистої безпеки у період дії воєнного стану, шляхом перебування у захисних спорудах (бомбосховищах) на випадок оголошення повітряної тривоги, у межах строку досудового розслідування кримінального провадження № 0000017 від 30.01.2024, а саме до 10.05.2024 включно.

Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_5 виконувати процесуальні обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду, а в разі неможливості з`явитися через поважні причини - завчасно повідомляти про це;

- не відлучатися за межі м. Києва та Київської області без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання слідчому свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Обов`язок контролю за виконанням ухвали слідчого судді покладається на слідчого у кримінальному провадженні.

Встановити строк дії ухвали до 10.05.2024 включно.

Звільнити підозрюваного ОСОБА_5 , з під варти в залі суду.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1