ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2024 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

суді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4

за участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстр досудових розслідувань за № 0003471 від 05.09.2023 року, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Шевченківського районного суду м. Чернівців від 22 квітня 2024 року, відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Стебник Львівської області, освіта професійно-технічна, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , неодруженого, утриманців не маючого, непрацюючого, останній раз судимого: - вироком Львівського апеляційного суду від 25.09.2020 року за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі, звільненого 01.08.2023 року від відбування покарання умовно-достроково згідно з ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 04.07.2023 року, невідбутий строк покарання 1 рік 6 місяців 12 днів,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч. 4 ст. 190 КК України, -

УСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч. 4 ст. 190 КК України та призначено йому покарання: - за ч. 2 ст. 190 КК України - у виді 3 років позбавлення волі; - за ч. 4 ст. 190 КК України - у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуту ОСОБА_6 частину покарання за вироком Львівського апеляційного суду від 25.09.2020 року за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України у виді 1 року позбавлення волі та за сукупністю вироків остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі.

ЄУНСС: 727/611/24 Головуючий у 1-ій інстанції: ОСОБА_7

НП: 11-кп/822/231/24 Суддя-доповідач: ОСОБА_1 .

Початок строку відбування покарання визначено рахувати з моменту фактичного затримання ОСОБА_6 , тобто з 27.10.2023 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано в строк відбування ОСОБА_6 покарання, призначеного цим вироком, період його попереднього ув`язнення, починаючи з дня затримання, тобто з 27.10.2023 року по день набрання цим вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили залишено ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою незмінним.

Частково скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді від 01.11.2023 року, на наступне майно: банківську картку «ПриватБанку» «Золота картка «Універсальна» N? НОМЕР_1 ; 10/24 CVC-327, пару сонцезахисних окулярів «Ray Ban» чорного кольору, пару окуляр сонцезахисних із написами «С-О», кросівки «NIKE» чорного та білого кольорів, 2 сумки чорного кольору на плече із логотипом «NIKE» білого кольору, запаковані до сейф-пакету №7221108; мобільний телефон «ZTE» A7 Blade в прозорому чохлі із сім карткою НОМЕР_2 , МЕТ: НОМЕР_3 , мобільний телефон «NOMI» чорного кольору, IMEI 1: НОМЕР_4 , IMEI 2: НОМЕР_5 (т. 1 а. к. п. 145).

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь потерпілої ОСОБА_8 матеріальну шкоду у розмірі 440 000 (чотириста сорок тисяч ) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь потерпілої ОСОБА_8 на відшкодування заподіяної моральної шкоди 50 000 гривень.

В іншій частині позову - відмовлено.

Вирішено долю речових доказів.

Як встановлено судом першої інстанції та апеляційним судом, ОСОБА_6 04.09.2023 року, близько 13.50 год, повторно, реалізуючи спільний злочинний умисел на незаконне заволодіння чужим майном, групою осіб, за попередньою змовою з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, та яка цього ж дня близько 13.00 год та о 13.34 год зателефонувала ОСОБА_9 і, назвавшись лікарем обласної лікарні травматології, повідомила останній неправдиву інформацію про те, що колишня співробітниця потерпілої на ім`я « ОСОБА_10 » потрапила у дорожньо-транспортну пригоду та потребує в зв`язку із цим термінової операції, на проведення якої потрібно надати грошові кошти, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , керуючись корисливим мотивом та метою незаконного збагачення, шляхом обману потерпілої - під приводом лікування нібито своєї тещі, заволодів грошовими коштами ОСОБА_9 в сумі 10 000 грн та 500 Євро, заподіявши їй такими своїми діями матеріальну шкоду у загальному розмірі 19 811,05 грн.

Також, ОСОБА_6 11.09.2023 року, близько 12.30 год, повторно, реалізуючи спільний злочинний умисел на незаконне заволодіння чужим майном, групою осіб, за попередньою змовою з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, та яка цього дня зателефонувала ОСОБА_8 і, представившись їй лікарем Фастівської лікарні, повідомила неправдиву інформацію про те, що донька потерпілої нібито потрапила у дорожньо-транспортну пригоду та потребує в зв`язку із цим термінової операції, яка коштує 3 000 доларів США, а в подальшому, коли ОСОБА_8 сказала їй, що таких коштів не має, наказала останній зібрати золото та передати його в рахунок цієї оплати чоловікові, який за ним прийде до неї додому, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , керуючись корисливим мотивом та метою незаконного збагачення, шляхом обману потерпілої - назвавшись знайомим її доньки ОСОБА_11 та повідомивши, що таким чином буде оплачено операцію ОСОБА_12 , заволодів золотими прикрасами потерпілої, а саме: кольєм з перлин вартістю 60 000 грн, сережками з білого золота вартістю 64 000 грн, кольєм з червоного та білого золота вартістю 65 000 грн, сережками - підвісками з золота вартістю 18 000 грн, золотою обручкою вартістю 30 000 грн, золотою обручкою вартістю 18 000 грн, золотою каблучкою з аметистом вартістю 25 000 грн, золотою каблучкою з рубіном вартістю 28 000 грн, золотою каблучкою з олександритом вартістю 18 000 грн, золотими сережками з олександритом вартістю 30 000 грн, золотою підвіскою вартістю 17 000 грн, каблучкою з червоного золота вартістю 12 000 грн, хрестиком з червоного золота вартістю 32 000 грн, ланцюжком з червоного золота вартістю 23 000 грн, чим заподіяв ОСОБА_8 матеріальну шкоду у великому розмірі - на загальну суму 440 000 грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, з якої вбачається, що він просить скасувати оскаржуваний вирок.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що оскаржуваний вирок районного суду є незаконним, ухваленим з порушеннями вимог кримінального процесуального закону, із порушенням принципів верховенства права та законності, рівності усіх учасників процесу перед законом і судом, змагальності і безпосередності дослідження доказів.

Стверджує, що районний суд не з`ясував усіх обставин справи, які б могли мати значення при прийнятті рішення.

Вказує, що він жодного кримінального правопорушення не вчиняв, оскільки знаходився в іншому місті, а саме у м. Стебник Львівської області, що можуть підтвердити його знайомі.

Зазначає, що докази на які зсилався суд першої інстанції не підтверджують його вини.

Звертає увагу суду на те, що районний суд безпідставно відмовляв йому у задоволенні поданих ним клопотань про призначення експертизи відеозапису, про допит свідків.

Інших апеляційних скарг від учасників судового провадження не надходило.

Однак надійшло заперечення від публічного обвинувача - прокурора Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_13 на апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 , зі змісту якого вбачається, що прокурор просить вищевказану апеляційну скаргу, як необґрунтовану залишити без задоволення, а оскаржуваний вирок, як законний - без змін.

Потерпілі ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , та захисник ОСОБА_14 , які будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду, до апеляційного суду не з`явилися, та не повідомили суд про поважність причин їхньої неявки, при цьому, від захисника ОСОБА_14 надійшло клопотання про розгляд апеляційної скарги обвинуваченого без участі захисника, що у відповідності до положень ч. 4 ст. 405 КПК України, не перешкоджає проведенню розгляду.

Заслухавши доповідь судді, який виклав суть вироку та вимоги апеляційної скарги, думку обвинуваченого ОСОБА_6 , який в режимі відеоконференції просив подану апеляційну скаргу задовольнити в повному обсязі, з підстав наведених у них, міркування прокурора ОСОБА_5 , яка заперечувала проти задоволення поданої апеляційної скарги, оскільки вважає вирок районного суду законним та обґрунтованим, думку потерпілих, надавши учасникам судового провадження слово в судових дебатах, а обвинуваченому і останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження з підстав зазначених в апеляційній скарзі та обговоривши наведені у ній доводи, колегія суддів доходить такого.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах поданих апеляційних скарг.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вимоги до мотивування судових рішень засновані на положеннях ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Питання про те, чи виконав суд свій обов`язок, може бути визначено тільки з урахуванням конкретних обставин справи. Зважаючи на позиції ЄСПЛ про неможливість тлумачення п. 1 ст. 6 цієї Конвенції як такого, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент під час обґрунтування судами своїх рішень (справа «Салов проти України»), у цьому кримінальному провадженні такі стандарти дотримано.

Також, як неодноразово зазначав у своїх рішеннях ЄСПЛ, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від свавілля; рішення національного суду повинно містити мотиви, достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії»).

Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами попередніх інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

Дослідивши докази у кримінальному провадженні з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства та оцінивши їх з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків про вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч. 4 ст. 190 КК України за обставин, наведених у вироку.

В судовому засіданні апеляційного суду, як і в судових засіданнях районного суду обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч. 4 ст. 190 КК України не визнав, та надав пояснення аналогічно змісту, які були надані ним в районному суді.

Водночас, незважаючи на повне невизнання обвинуваченим ОСОБА_6 його вини, суд 1-ої інстанції, мотивував доведеність його вини у вчиненні інкримінованих злочинів, показаннями потерпілих, свідків та дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, будучи допитаним в судовому засіданні районного суду потерпіла ОСОБА_9 суду показала, що в обідній час 04.09.2023 року їй спочатку зателефонувала жінка, яка назвалась її «кумою» - ОСОБА_10 , плакала та повідомила, що її збила машина, а тому на лікування потрібно багато грошей. Після того, як вона зауважила, що є пенсіонеркою, слухавку взяла вже нібито інша жінка, яка представилась лікарем та почала наполягати, що гроші потрібно знайти терміново, їх завтра їй вже повернуть, а коли вона на це погодилась, повідомила, що кошти забере зять ОСОБА_10 . Приблизно через 30 хвилин до неї додому прийшов обвинувачений та сказав, що прийшов забрати гроші на лікування тещі, а тому вона в присутності своєї сестри ОСОБА_15 віддала йому 10 000 грн та 500 євро. Пізніше, довідавшись, що з її знайомою ОСОБА_10 все гаразд, викликала поліцію.

Потерпіла ОСОБА_8 , суду показала, що 11.09.2023 року, приблизно о 13 00 год, жінка, яка представилась лікарем, по телефону повідомила , що її донька потрапила в ДТП, а тому за термінову операцію останній слід заплатити 3 000 доларів. Коли вона відповіла, що не має такої суми коштів, то почула у слухавці нібито голос доньки, яка спочатку наказала їй шукати гроші, які вона зберігає вдома, а потім зауважила, що їх може позичити її знайомий, але за це йому потрібно тимчасово віддати як заставу всі золоті прикраси, які вона має. Надалі «лікар» спитала, чи проживають вони тільки вдвох з донькою і, коли вона це підтвердила, сказала, що скоро прийде її чоловік та забере коштовності . Після цього вона побачила біля воріт обвинуваченого, одягнутого у білу футболку, блакитні шорти, чорно-білі кросівки, з сумкою на плечі та у темних окулярах, який назвався ОСОБА_11 та повідомив, що прийшов за золотом для лікування її доньки. Вона віддала йому всі свої золоті вироби та прикраси, перелічені в обвинувальному акті, а « ОСОБА_11 » забрав їх, сказав, що «все буде добре», після чого швидко пішов. Коли прийшла донька то з`ясувалось, що їх ошукали, після чого вони викликали поліцію. На даний час заподіяну їй матеріальну шкоду жодним чином не відшкодовано. Сумнівів в тому, що ювелірні вироби забрав у неї саме обвинувачений вона не має жодних, оскільки добре запам`ятала його зовнішність, зокрема неправильної форми ніс та нерівні зуби.

Допитана в судовому засіданні районного суду свідок ОСОБА_12 показала, що після її повернення з роботи 11.09.2023 року мати - ОСОБА_8 розповіла їй, що телефонували з лікарні, повідомили, що вона потрапила в ДТП, а тому терміново потрібні кошти, щоб зробити операцію на коліні. Надалі мати почула по телефону нібито її прохання зібрати усі свої золоті прикраси, а потім віддала їх чоловікові, який за ними прийшов та назвався ОСОБА_11 . Зі слів матері останній був одягнутий у білу футболку, блакитний низ, кросівки, мав деформований ніс та великі, жовті, криві зуби. В подальшому мати впізнала в обвинуваченому ОСОБА_6 особу, яка скоїла цей злочин.

При цьому, покази вказаних осіб узгоджуються і з іншими доказами, які було безпосередньо досліджено судом, зокрема даними, які містяться у:

- протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 04.09.2023 року, з якого вбачається, що ОСОБА_9 повідомила, що 04.09.2023 близько 13:30 невідома особа шляхом обману - під приводом, що її знайома потрапила в ДТП та потрібні кошти на лікування, заволоділа належними їй грошовими коштами в сумі 10 000 грн та 500 євро, які вона, будучи введеною в оману, власноручно передала невідомому чоловіку (а. к. п. 9);

- протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, згідно якого потерпіла ОСОБА_9 впізнала в обвинуваченому особу, якій 04.09.2023 року передала грошові кошти в сумі 10 000 грн та 500 євро (а. к. п. 35-37).

- довідці про курс валют, згідно якої офіційний курс гривні, станом на 04.09.2023 року становив 39,6221 грн за 1 євро (а. к. п. 27).

- протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, згідно змісту якої свідок ОСОБА_15 впізнала ОСОБА_6 як особу, якій потерпіла ОСОБА_9 04.09.2023 року передала грошові кошти в сумі 10 000 грн та 500 євро (а. к. п. 42-45);

- протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 11.09.2023 року, згідно змісту якого ОСОБА_8 повідомила, що 11.09.2023 близько 13 години вона, будучи введеною в оману, власноручно передала невідомому чоловікові всі свої золоті прикраси (а. к. п. 81);

- протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, згідно змісту якого потерпіла ОСОБА_8 впізнала ОСОБА_6 , як особу, якій вона 11.09.2023 року передала свої золоті вироби (а.к.п. 108-111);

- протоколі від 26.10.2023 року, згідно змісту якого оглянуто DVD диск з камер відеоспостереження, розташованих за адресою АДРЕСА_3 (а. к. п. 117). Під час перегляду якого було встановлено перебування ОСОБА_6 поблизу будинку АДРЕСА_3 , в якому мешкає потерпіла ОСОБА_8 , та його зовнішній вигляд, зокрема те, що обвинувачений одягнутий у білу футболку, шорти блакитного кольору, чорно-білі кросівки та чорні сонцезахисні окуляри з помаранчевим оздобленням, на плечі у нього сумка чорного кольору, а також видно ручки рюкзака. Постановою від 26.10.2023 року його визнано речовим доказом та долучено до матеріалів даного кримінального провадження (а. к. п. 120);

- протоколі обшуку від 26.10.2023 року, за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_6 : в АДРЕСА_1 , відеозапис якого переглянутий в ході судового розгляду, виявлено та вилучено кросівки фірми «Найк» чорно-білого кольору, дві пари окулярів, два мобільні телефона, дві сумки чорного кольору із логотипом «Найк» та банківську картку (а. к. п. 63-69), які у відповідності до протоколу від 27.10.2023 року було оглянуто (а. к. п. 122), а постановою від 27.10.2023 року визнано речовими доказами та долучено до матеріалів кримінального провадження (а. к. п. 134).

- відповіді начальника УКР ГУНП в Чернівецькій області на доручення слідчого, з якої вбачається, що до кримінальних правопорушень відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_8 причетний ОСОБА_6 , який користується мобільними номерами НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 ; 18.09.2023 в ході проведення оперативно - розшукових заходів працівниками ВКП Івано- Франківського РУП ГУНП в Івано - Франківській області спільно з УКР ГУНП у Тернопільській області він був затриманий в порядку ст. 208 КПК України (а. к. п. 50-58; 242-245). В ході затримання у ОСОБА_6 виявлено та вилучено чорно-білі кросівки, рюкзак, чорні сонцезахисні окуляри з помаранчевим оздобленням та мобільний телефон серійний номер НОМЕР_9 , карткою НОМЕР_8 , імеі: НОМЕР_10 , НОМЕР_11 , НОМЕР_12 (а. к. п. 106);

- відповіді начальника УКР ГУНП в Чернівецькій області на доручення слідчого, з якої вбачається, що аналізом оперативного трафіку мобільних з`єднань номеру НОМЕР_7 встановлено маршрут руху ОСОБА_6 , який використовував сім-карту із зазначеним номером у мобільних терміналах з імеі: НОМЕР_9 , НОМЕР_10 , НОМЕР_11 , радіус дії 11.09.2023 року - м. Чернівці, що також підтверджується аналітичною довідкою (а. к. п. 287-289-1).

Суд 1-ої інстанції, встановивши фактичні обставини кримінального провадження, прийшов до правильного висновку щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому злочинів.

Так, дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч. 2, ч. 4 ст. 190 КК України, оскільки останній: - заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб; - заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, у великих розмірах.

При цьому, суд навів всі встановлені обставини, які, відповідно до ст. 91 КПК України підлягають доказуванню, а також навів оцінку та аналіз досліджених в судовому засіданні доказів з зазначенням підстав, з яких приймав ці докази, а тому доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо неналежності вищевказаних доказів є надуманими.

Апеляційний суд вважає, що у цьому кримінальному провадженні дотримано вимог статей 10, 22 КПК, створено необхідні умови для виконання учасниками процесу своїх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав. Сторони користувалися рівними правами та свободою в поданні доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Всі клопотання учасників процесу розглянуті відповідно до вимог закону.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги щодо неналежності вищевказаних доказів, колегією суддів враховується те, що на протязі всього апеляційного розгляду, обвинувачений та сторона захисту, та в своїй апеляційній скарзі не заявляв клопотання про дослідження вказаних доказів.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 404 КПК України за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом 1-ої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Разом з тим, в поданій апеляційній скарзі зазначалось, що судом 1-ої інстанції надана невірна оцінка фактичним обставинам справи та доказам у провадженні.

Натомість, в апеляційній скарзі обвинуваченого не вказано, в чому полягає неповнота або порушення судом 1-ої інстанції при досліджені всіх обставин, та на яких, передбачених законом підставах, а всі його доводи фактично зводились до незгоди із прийнятим судовим рішенням, у зв`язку з чим колегія суддів перевіряє вказані доводи, виходячи із аналізу вироку суду у співвідношенні з матеріалами провадження.

Разом з тим, під час судового розгляду судом 1-ої інстанції ретельно були досліджені доводи обвинуваченого щодо визнання недопустимими доказами вказаних вище слідчих дій та надана ним оцінка.

Також колегією суддів враховується, що обвинуваченим та стороною захисту не надано суду переконливих та об`єктивних доказів, які б спростовували сукупність досліджених доказів, та які переконливо вказують на те, що саме обвинувачений ОСОБА_6 вчинив інкриміновані йому злочини.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів враховує також позицію Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ). Зокрема ЄСПЛ зазначав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року № 63566/00, § 23).

Версія та доводи обвинуваченого про незгоду з обвинувальним актом, а також щодо суперечливості та відсутності достовірних доказів на підтвердження його вини, відсутності умислу у вчиненні інкримінованих йому злочинів, мають суб`єктивний та безпідставний характер, пов`язаний з обраним способом захисту, що обумовлює необхідність відхилення судом його версії подій.

Відтак, колегія суддів ретельно дослідила докази по справі, які мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного, встановила обставини та спосіб вчинення злочинів, поведінку винного і всі інші обставин, що мали відношення до даного кримінального провадження.

Судом створені необхідні умови для виконання сторонами обвинувачення і захисту їх процесуальних обов`язків і здійснення прав, в тому числі і права на захист, досліджені всі представлені сторонами докази.

Апеляційний суд вважає, що у цьому кримінальному провадженні дотримано вимог статей 10, 22 КПК, створено необхідні умови для виконання учасниками процесу своїх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав. Сторони користувалися рівними правами та свободою в поданні доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Версія обвинуваченого щодо недоведеності його винуватості у скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч. 4 ст. 190 КК України спростовується сукупністю обставин справи, встановлених під час судового та апеляційного розгляду на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які виключають будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміновані кримінальні правопорушення були вчинені і обвинувачений є винним у їх вчиненні, стороною обвинувачення, на переконання апеляційного суду, поза розумним сумнівом доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діянь.

Покарання призначене ОСОБА_6 відповідно до вимог ст. 65 КК України, в межах санкцій інкримінованих йому статтей. Судом враховано ступінь тяжкості вчинених злочинів, дані про особу винного та відсутність обставин, що пом`якшують покарання, однак наявністю обсавини, що згідно вимог ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченому, високу соціальну небезпеку скоєних обвинуваченим злочинів, і призначено покарання, із врахуванням ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України, яке є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Вказане покарання у виді позбавлення волі, на думку судової колегії, буде відповідати загальним засадам кримінального провадження, тяжкості скоєних злочинів, їх обставинам, особі обвинуваченого, а також не тільки меті покарання, передбаченої ст. 50 КК України, а й меті правосуддя, невід`ємною частиною якого є справедливість та верховенство права.

Підстави для застосування положення ст.ст. 69, 75, 76 КК України, апеляційним судом не встановлені.

Відповідно до приписів п. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок або ухвалу без змін.

На підставі наведеного та керуючись ч. 2 ст. 376, ст.ст. 404, 405, 407, 409, 418, 419, 532 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 , залишити без задоволення, а вирок Шевченківського районного суду м. Чернівців від 22 квітня 2024 року по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч. 4 ст. 190 КК України, - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Суддя-доповідач: Судді:

___________ _______________ ________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3