Справа № 639/605/24
Провадження № 1-кп/639/229/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2024 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження №639/605/24 (в ЄРДР №0000059 від 20.01.2024) за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, офіційно не працюючого, раніше судимого 02.02.2024 Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 125 КК України до 120 годин громадських робіт, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники:

прокурори ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

потерпілий ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в :

І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

ОСОБА_3 у порушення вимог ст. 28 Конституції У країни, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також у порушення вимог Закону Украйти «Про запобігання та протидію домашньому насильству», безпричинно, умисно, систематично вчиняв психологічне насильство по відношенню до свого батька ОСОБА_6 , що призводить до психологічних страждань останнього, а також погіршення якості його життя, що виразилось формі втрати енергійності, втомі, втраті повноцінного сну та відпочинку.

Так, 09.10.2023 о 15:00 ОСОБА_3 , заходячись за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив сварку зі своїм батьком ОСОБА_6 , під час якої, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння ображав останнього нецензурною лайкою, принижував та погрожував, чим вчинив психологічне насильство в сім`ї. За вказані дії постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 14.11.2023 ОСОБА_6 , визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за вчинення насильства в сім`ї, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 170 гривень.

Крім цього, 23.11.2023 о 11:50 ОСОБА_3 , заходячись за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив сварку зі своїм батьком ОСОБА_6 , під час якої, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння ображав нецензурною лайкою останнього, принижував та погрожував, чим вчинив психологічне насильство в сім`ї. За вказані дії постановою Жовтневого районного суду м. Харкова віл 17.01.2024 ОСОБА_6 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП за вчинення насильства в сім`ї, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень.

Також, 28.12.2023 року о 12:00 ОСОБА_3 , заходячись за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив сварку зі своїм батьком ОСОБА_6 , під час якої, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння ображав нецензурною лайкою останнього, принижував та штовхнув останнього, чим вчинив психологічне та фізичне насильство в сім`ї. За вказані дій постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 17.01.2024 ОСОБА_6 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП за вчинення насильства в сім`ї, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень.

03.01.2024 приблизно о 17:30 ОСОБА_3 , заходячись за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно свого батька ОСОБА_6 психологічне насильство відносно, яке до цього часу носило систематичний характер, а саме: кричав на нього, ображав нецензурною лайкою, принижував людську гідність, погрожував фізичною розправо, що призвело до психологічних страждань потерпілого. Внаслідок таких систематичних дій з боку ОСОБА_3 потерпілий ОСОБА_6 постійно перебуває у стані емоційного пригнічення та у нього спостерігалося погіршення психологічного самопочуття, зниження самооцінки, втрата позитивних емоцій, погіршення якості життя в цілому.

Таким чином ОСОБА_3 у зазначений вище період часу вчинив кримінально карані дії умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо свого батька, з яким він перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань, основними складовими якого є:

??психологічне насильство у відношенні до свого батька ОСОБА_6 в межах їх сумісного місця проживання;

??насильницька агресія, що виразилася у вмотивованій деструктивній поведінці, яка спричинила психологічні страждання потерпілого, викликавши у нього психологічний дискомфорт, тобто, негативні переживання, стан напруженості, страху та пригніченості.

ІІ. Позиція обвинуваченого щодо пред`явленого обвинувачення

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та пояснив, що скоїв його при вищезазначених обставинах, він не оспорював фактичні обставини кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті. Зокрема, ОСОБА_3 показав, що 09.10.2023, 23.11.2023, 28.12.2023 та 03.01.2024 допускав психологічне насильство відносно свого батька ОСОБА_6 за місцем їх спільного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за що судом на нього накладались адміністративні стягнення. Вказані дії ним вчинялись на ґрунті вживання алкогольних напоїв. Проте після останнього разу він змінив свою поведінку, з батьком примирився, пройшов курс у реабілітаційному центрі, кинув спиртне, на теперішній час вони з батьком проживають спільно, сварок з ним він більше не допускає.

Свої дії обвинувачений піддав критичній оцінці, висловив жаль щодо скоєного.

ІІІ. Докази на підтвердження встановлених судом обставин

Обвинувачений ОСОБА_3 вважав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ним не оспорюються.

Цю позицію також висловив прокурор та потерпілий.

При цьому потерпілий ОСОБА_6 , будучи допитаним в судовому засіданні показання обвинуваченого ОСОБА_3 підтвердив, вказавши, що його син протягом 8 місяців знаходився на тимчасово окупованій територій, що негативно відобразилось на його стані. Так, коли йому вдалось виїхати з окупації та він почав проживати разом з ним, то почав зловживати спиртними напоями, чого раніше за ним не спостерігалось. У стані алкогольного сп`яніння він регулярно вчиняв сварки, внаслідок чого, звичайно, потерпілий відчував емоційний дискомфорт, зазнавав психологічних страждань. Разом з тим, останні два місці обвинувачений ОСОБА_3 кардинально змінив свою поведінку, провів 1 місяць в реабілітаційному центрі, кинув пити та навіть став менше палити. До того ж у ОСОБА_3 було виявлено тяжке захворювання - ВІЛ. На теперішній час вони проживають утрьох з обвинуваченим та ОСОБА_7 , яка є донькою потерпілого та відповідно рідною сестрою обвинуваченого. ОСОБА_3 проходить курс лікування, деструктивної поведінки не допускає, вони живуть в порозумінні та злагоді, спільно заробляють на життя.

З огляду на викладене потерпілий ОСОБА_6 просив суворо не карати обвинуваченого.

Беручи до уваги повне визнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини, а також, що він не оспорює фактичні обставини кримінального правопорушення, відсутність у суду сумніву в правильності розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, добровільності та істинності позиції обвинуваченого, суд розглянув дане кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, попередньо роз`яснивши наслідки такого порядку дослідження доказів, обмежившись допитом обвинуваченого та потерпілого, дослідженням доказів, що характеризують особу ОСОБА_6 .

ІV. Частина статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений

Аналізуючи обставини, що визнаються обвинуваченим ОСОБА_3 , суд дійшов висновку, що його вина в обсязі пред`явленого обвинувачення (ст. 337 КПК України), є доведеною. Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфікуються за ст. 126-1 КК України, як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах - батька, що призводить до психологічних страждань потерпілої особи.

V. Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання, мотиви суду при призначенні покарання, звільнення від відбування покарання

Перевіркою даних про особу обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він має судимість; на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває; неодружений; офіційно не працює; має постійне місце проживання; страждає на ВІЛ-інфекцію IV клінічної стадії, хронічну HCV-інфекцію активної форми .

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , є щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , передбачених ст. 67 КК України, не встановлено.

Призначаючи покарання ОСОБА_3 , суд виходить із положень ст. ст. 50, 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами; враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є умисним нетяжким злочином; його стадію; кількість епізодів злочинної діяльності один; відношення обвинуваченого до скоєного кримінального правопорушення, його конкретні обставини; особу винного, стан його здоров`я; обставину, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, які його обтяжують.

Також судом враховується позиція потерпілого, який просив суворо не карати ОСОБА_3 , та зміна обвинуваченим своєї поведінки на кращу, про що зазначив потерпілий ОСОБА_6 ..

Відповідно до частини другої статті 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Таким чином, у частині другій статті 65 КК України встановлено презумпцію призначення більш м`якого покарання, якщо не доведено, що воно не є достатнім для досягнення мети покарання. Суд вважає, що такий же принцип застосовується і при вирішенні питання про порядок відбування покарання, зокрема, про можливість звільнення від відбування покарання з випробуванням. Обов`язок доведення того, що менш суворий вид покарання або порядок його відбування є недостатнім, покладається на сторону обвинувачення.

Відповідний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 17.04.2018р. (справа № 298/95/16)

При цьому обставин, які б явно свідчили, що застосування судом статті 75 КК України буде неправомірним та недостатнім для забезпечення мети покарання ОСОБА_3 прокурором не доведено. Більш того, сам прокурор в судовому засіданні просив звільнити обвинуваченого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України.

Тому, з урахуванням вищенаведеного, а також правових висновків, викладених в постановах Верховного Суду від 17.04.2018р. по справі № 298/95/16 та від 16.08.2018р. по справі №183/163/14, суд дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_3 , попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень та досягнення цілей покарання щодо обвинуваченого в цілому на теперішній час можливе без реального відбування покарання, у зв`язку з чим його можливо звільнити від відбування передбаченого ст. 126-1 КК України покарання у виді позбавлення волі на підставі ст. 75 КК України, з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. ст. 76, 91-1 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 02.02.2024, більш суворим, призначеним за цим вироком, визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 2 (два) роки не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На підставі ч. 2 ст. 76, ст. 91-1 КК України зобов`язати ОСОБА_3 пройти програму для кривдників.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, обвинуваченому та не пізніше наступного дня направити потерпілому.

Роз`яснити обвинуваченому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_1