Провадження № 11-сс/4823/267/24 Слідчий суддя ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2024 рокум. Чернігів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

представника власника майна адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції, кримінальне провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах власника майна ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Срібнянського районного суду Чернігівської області від 13 червня 2024 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання дізнавача ВП №1 Прилуцького РВП ГУ НП в Чернігівській області ОСОБА_9 та накладено арешт на автомобіль марки «Mercedes-Benz Sprinter 313», д.н.з. НОМЕР_1 , з брухтом кольорових та чорних металів (частина сталевого троса, банки з фарби, блок двигуна автомобіля, радіатор системи опалення, алюмінієві поршні та інше), ваги електронні, предмет схожий на гучномовець, що знаходяться у вказаному автомобілі та перебувають у фактичному володінні ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з забороною розпоряджатись та користуватись ними.

Слідчий суддя вказав, що зазначене у клопотанні дізнавача майно відповідає критеріям, встановленим у ст.98 КПК України, у зв`язку з чим, з метою запобігання приховування, пошкодження, зникнення, втрати, знищення цього майна на нього необхідно накласти арешт.

Не погодившись із рішенням суду, адвокат ОСОБА_7 в інтересах власника майна ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді в частині накладення арешту на транспортний засіб марки «Mercedes-Benz Sprinter 313», д.н.з. НОМЕР_1 , та повернути автомобіль власнику - ОСОБА_8 , із забороною розпоряджатися ним. Вказав на порушеннями слідчим суддею строків розгляду клопотання про арешт майна, передбачених ч.1 ст.172 КПК України. Також слідчим суддею не в повній мірі враховано, що дізнавачем проведено всі слідчі дії із зазначеним автомобілем, що підтверджується протоколом огляду від 05.06.2024. Звертає увагу на відсутність даних про призначення будь-яких експертиз та проведення слідчого експерименту; відсутність у матеріалах справи даних про наявність обладнаного, охоронюваного, з врахуванням військового стану, майданчику на території ВП №1 Прилуцького РВП ГУ НП в Чернігівській області для тимчасового зберігання транспортних засобів; відповідальної особи за зберігання; внесення транспортного засобу до книги обліку речових доказів. Зазначає про відсутність підстав для накладення арешту на вказаний транспортний засіб та про те, що ОСОБА_8 передав по усній домовленості свій автомобіль в оренду ОСОБА_10 для перевезення меблів і йому не було відомо, що вказаним транспортним засобом будуть перевозити металобрухт. Крім того, санкція ч.1 ст.213 КК України не передбачає конфіскації, також не може бути застосована спеціальна конфіскація, оскільки ОСОБА_8 не є підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному проваджені, і не знав про перевезення металобрухту, а вартість автомобіля є значною. Посилається на відсутність у матеріалах кримінального провадження протоколу зважування вилученого металобрухту. Також апелянт вказує, що застосування арешту є неспівмірним та несправедливим щодо обмеження власника права користування та розпорядження транспортним засобом.

Заслухавши доповідь судді; адвоката ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; думку прокурора, котрий просив ухвалу слідчого судді залишити без змін; дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як убачається з матеріалів справи, сектором дізнання ВП№1 Прилуцького РВП ГУ НП в Чернігівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за №0000056 від 06.06.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.213 КК України.

Відповідно до вимог ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

За змістом ч.2, ч.3 ст.170 КПК України, арешт майна допускається, серед іншого, з метою забезпечення збереження речових доказів, у цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що 05.06.2024 о 14:00 год., в с. Калюжинці Прилуцького району Чернігівської області було виявлено трьох осіб ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , які користуючись автомобілем «Mercedes-Benz Sprinter 313», д.н.з. НОМЕР_1 , електронними вагами та гучномовцем, здійснювали заготівлю брухту чорних та кольорових металів у місцевого населення без дотримання вимог законодавства щодо державної реєстрації як суб`єкта господарювання.

05 червня 2024 року в ході огляду місця події було виявлено та вилучено автомобіль «Mercedes-Benz Sprinter 313», д.н.з. НОМЕР_1 , в якому на момент огляду перебували електронні ваги, металобрухт кольорових та чорних металів, гучномовець.

Постановою дізнавача у кримінальному провадженні начальника СД ВП№1 Прилуцького районного відділу поліції ОСОБА_9 від 06.06.2024 вказане в клопотанні майно визнано речовими доказами в кримінальному провадженні.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , виданого 23.09.2017 року, автомобіль «Mercedes-Benz Sprinter 313», білого кольору, р.н. НОМЕР_1 , 2004 року випуску, зареєстрований на ім`я ОСОБА_8 , жителя АДРЕСА_1 .

Відтак, оскільки вилучене майно може бути використано як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, і відповідають встановленим у ст.98 КПК України та з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні, слідчий суддя, при вирішенні питання про арешт даного майна, прийняв рішення у відповідності до вимог ст.173 КПК України, з чим погоджується і колегія суддів.

Посилання апелянта на відсутність підстав для накладення арешту на автомобіль марки «Mercedes-Benz Sprinter 313», д.н.з. НОМЕР_1 , є непереконливим, оскільки у даному випадку арешт накладався на підставі п.1 ч.2 ст.170 КПК України, з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні.

При цьому арешт, згідно чинного кримінального процесуального законодавства, може бути накладений на майно будь-якої фізичної чи юридичної особи, за наявності відповідних підстав.

Крім того, Європейська комісія з прав людини у своєму рішенні за скаргою «Феррарі Браво проти Італії» також, зокрема, зазначила, що доведеність факту вчинення злочину та його характеру сама по собі є метою досудового розслідування.

Отже, з урахуванням вищенаведеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді постановлена у відповідності до вимог чинного законодавства, із з`ясуванням усіх обставин, які мають значення для вирішення справи, оскільки надані дізнавачем матеріали доводять наявність правових підстав для накладення арешту на майно, а також того, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків слідчого судді про наявність підстав для задоволення клопотання дізнавача, оскільки такі висновки слідчого судді ґрунтуються на матеріалах, доданих до клопотання дізнавача.

Жодних об`єктивних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів законність прийнятого слідчим суддею рішення, колегія суддів в матеріалах судової справи по розгляду клопотання про накладення арешту на майно не вбачає.

Відтак, доводи апелянта про незаконність ухвали слідчого судді не заслуговують на увагу і спростовуються вищенаведеним, в зв`язку з чим колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги представника власника майна.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б ставили під сумнів законність та обґрунтованість постановленого у справі слідчим суддею рішення, не вбачається.

Керуючись ч.3 ст.407, ст.422 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах власника майна ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Срібнянського районного суду Чернігівської області від 13 червня 2024 року про арешт майна - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4