Дата документу 29.05.2024Справа № 554/3723/24
Провадження № 1-кс/554/5956/2024
У Х В А Л А

29 травня 2024 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна в кримінальному провадженні № 0000089 від 19 січня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 303 КК України,

в с т а н о в и в:

Адвокат ОСОБА_3 , діючи в інтересах ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просить скасувати арешт, накладений на мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A02» в корпусі синього кольору, з незначним пошкодженням на корпусі та екрані, ІМЕІ: 1) НОМЕР_1 , 2) НОМЕР_2 , із картою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» № НОМЕР_3 , який поміщено до сейф-пакету ICR №0103702; банківську карту «Приватбанк - Універсальна» № НОМЕР_4 , яка поміщена до сейф-пакету WAR №1178969; блокнот з чорновими записами, візитка «Таксі», які поміщено до сейф-пакету ICR №0103692; одноразова пінна губка «Одноразовий душ» у кількості 2 упаковок та 10 презервативів, які поміщено до сейф-пакету ICR №0103693.

В обґрунтування клопотання зазначив, що на його переконання, слідчим не було доведено потреби досудового розслідування, яка б обумовлювала необхідність арешту майна. При цьому із матеріалів провадження вбачається, що мобільні телефони попередньо оглянуті, тобто необхідна для досудового розслідування інформація зафіксована. Вказав, що належні ОСОБА_4 арештовані мобільний телефон та інші предмети не мають відношення до кримінального провадження та не є фактично речовими доказами в ньому в розумінні статті 98 КПК України, а за таких обставин вважав, що потреби досудового розслідування не виправдовують такого ступеню втручання в права суб?єкта господарювання, як позбавлення прав володіння, розпорядження та користування майном. Зазначив також, що клопотання слідчого про накладення арешту на майно не містило доказів, які б свідчили про співмірність такого обмеження права володільця майна, як накладення арешту, завданням кримінального провадження. Відтак, вважав, що будь-які правові підстави в збереженні арешту майна ОСОБА_4 відсутні. Поруч із цим послався на те, що жодні слідчі та процесуальні дії із арештованим майном на даний час не здійснюються і будь-які експертизи з ними не проводяться, в зв`язку з чим просив скасувати арешт, накладений на зазначене майно в порядку ст. 174 КПК України.

В судове засідання адвокат ОСОБА_3 не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд клопотання без його участі та без участі ОСОБА_4 , в якій клопотання підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.

Слідчий СУ ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд цього клопотання без його участі. Вказав, що проти задоволення клопотання в частині скасування арешту на мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A02» в корпусі синього кольору, з незначним пошкодженням на корпусі та екрані, ІМЕІ: 1) НОМЕР_1 , 2) НОМЕР_2 , із картою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» № НОМЕР_3 не заперечує. В задоволенні ж іншої частини клопотання просив відмовити, так як по банківській карті «ПриватБанк - Універсальна» № НОМЕР_4 проводяться слідчі дії, а блокнот з чорновими записами, візитка «Таксі», одноразова пінна губка «Одноразовий душ» у кількості 2 упаковок та 10 презервативів можуть мати доказове значення для обґрунтування вини підозрюваних.

Дослідивши клопотання й додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про скасування арешту майна слід задовольнити частково, виходячи з такого.

Слідчим суддею встановлено, що СУ ГУНП в Полтавській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000089 від 19 січня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 303 КПК України.

В ході досудового розслідування кримінального провадження 02 травня 2024 року було проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_6 в житлових та не житлових приміщеннях будинку АДРЕСА_1 , в хоід якого було виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A02» в корпусі синього кольору, з незначним пошкодженням на корпусі та екрані, ІМЕІ: 1) НОМЕР_1 , 2) НОМЕР_2 , із картою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» № НОМЕР_3 , який поміщено до сейф-пакету ICR №0103702; банківську карту «Приватбанк - Універсальна» № НОМЕР_4 , яка поміщена до сейф-пакету WAR №1178969; блокнот з чорновими записами, візитка «Таксі», які поміщено до сейф-пакету ICR №0103692; одноразова пінна губка «Одноразовий душ» у кількості 2 упаковок та 10 презервативів, які поміщено до сейф-пакету ICR №0103693.

Постановою слідчого від 02 травня 2024 року вищезазначене майно визнане речовими доказами в кримінальному провадженні.

Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 07 травня 2024 року було накладено арешт на вилучене в ході проведення вказаного обшуку майно, шляхом позбавлення права відчуження, розпорядження та користування до скасування арешту майна у визначеному нормами КПК України порядку.

Як слідує із змісту вказаної ухвали суду, метою накладення на вказане майно арешту було забезпечення збереження речових доказів в кримінальному провадженні, так як слідчим було доведено, що останнє має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, зокрема може зберігати на собі сліди кримінального правопорушення або містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. При цьому слідчим суддею було враховано наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України, а також принципи розумності та співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно із статтею 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтями 7 і 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Разом із тим, згідно вимог ч. ч 1 і 2 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю.

Відповідно до положень ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі арешт майна, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно положень ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При тому відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням власника майна, якщо він доведе, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

З огляду на викладене, зважаючи на відсутність у слідчого заперечень щодо скасування арешту на належний ОСОБА_4 мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A02» в корпусі синього кольору, з незначним пошкодженням на корпусі та екрані, ІМЕІ: 1) НОМЕР_1 , 2) НОМЕР_2 , із картою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» № НОМЕР_3 , слідчий суддя приходить до висновку про відсутність в кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння заявницею належним їй мобільним телефоном, а тому вважає в цій частині клопотання адвоката обґрунтованим та приходить до висновку про необхідність скасування зазначеного арешту, не вбачаючи підстав для подальшого застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження.

Разом із тим, виходячи з доводів слідчого про необхідність збереження арешту, накладеного на вилучені 02 травня 2024 року в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 банківську карту «Приватбанк - Універсальна» № НОМЕР_4 , по якій станом на даний час проводяться необхідні слідчі дії, блокнот з чорновими записами, візитку «Таксі», одноразову пінну губку в кількості двох упаковок та презервативи, зважаючи на те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, останні мають статус речових доказів, так як всупереч доводам сторони захисту відповідають критеріям, зазначеним в статті 98 КПК України, зокрема можуть зберігати на собі сліди кримінального правопорушення та містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, і враховуючи правову підставу арешту майна, яка обумовлена метою забезпечення збереження речових доказів, слідчий суддя приходить до висновку, що арешт на назване майно накладено обґрунтовано та на даному етапі досудового розслідування потреба у збереженні арешту майна не відпала, так як існує обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти з дотриманням відповідних положень національного законодавства та принципів верховенства права у кримінальному провадженні.

Між тим, зважаючи на потреби досудового розслідування, слідчий суддя вважає можливим після проведення з банківською карткою «ПриватБанк - Універсальна» № НОМЕР_4 необхідних органу досудового розслідування слідчих дій повернути її на відповідальне зберігання ОСОБА_4 , як її власниці, зобов`язавши останню за першою вимогою надавати її слідчому, прокурору в разі виникнення необхідності в цьому, що, на переконання суду, в даному випадку відповідатиме справедливому балансу між завданнями кримінального провадження й вимогами захисту основоположних прав особи і не створить перешкод у проведенні досудового розслідування.

Передаючи на відповідальне зберігання названу банківську картку, слідчий суддя враховує, що за вчинення незаконних дій щодо майна, на яке накладено арешт, передбачена кримінальна відповідальність за ст. 388 КК України, про що вважає за необхідне попередити власницю цього майна.

На підставі викладеного, клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна в кримінальному провадженні № 0000089 від 19 січня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 303 КК України, підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст. ст. 174 і 372 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна в кримінальному провадженні № 0000089 від 19 січня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 303 КК України, - задовольнити частково.

Скасувати арешт, накладений на належний ОСОБА_4 мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A02» в корпусі синього кольору, з незначним пошкодженням на корпусі та екрані, ІМЕІ: 1) НОМЕР_1 , 2) НОМЕР_2 , із картою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» № НОМЕР_3 , який поміщено до сейф-пакету ICR №0103702.

Банківську картку «ПриватБанк - Універсальна» № НОМЕР_4 , яка поміщена до сейф-пакету WAR №1178969, після проведення з нею всіх необхідних органу досудового розслідування слідчих дій повернути на відповідальне зберігання ОСОБА_4 , зобов`язавши її за першою вимогою надавати останню слідчому, прокурору в разі виникнення необхідності в цьому.

Попередити власницю майна ОСОБА_7 про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України за незаконні дії щодо майна, на яке накладено арешт.

В іншій частині в задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_8