№ 1-кп/183/1141/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2024 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області кримінальне провадження № 0000833 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Губиниха Новомосковського району Дніпропетровської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 1 ст. 122 КК України,

в с т а н о в и в:

18 червня 2023 року, приблизно о 20 годині 30 хвилин, ОСОБА_4 знаходився за адресою: АДРЕСА_1 , де його співмешканка ОСОБА_5 повідомила про конфлікт з ОСОБА_6 . У цей час у ОСОБА_4 виник прямий умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій раптово виниклий умисел, ОСОБА_4 у вказаний час та місці, з метою нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , підшукавши у приміщенні свого будинку дерев`яну биту, попрямував до домоволодіння АДРЕСА_2 , де знаходився ОСОБА_6 .

Далі, 18 червня 2023 року, приблизно о 21 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 , підійшовши до території домоволодіння АДРЕСА_2 , знаючи, що у приміщенні будинку знаходиться ОСОБА_6 , постукав до вхідних дверей, які відчинив останній, та маючи прямий умисел, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, передбачаючи та бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків у вигляді спричинення тілесних ушкоджень, діючи умисно, використовуючи власні фізичні значні зусилля, тримаючи в обох руках дерев`яну биту, зверху вниз завдав два удари в область лівої частини обличчя ОСОБА_6 , від яких той впав на землю. Після чого, ОСОБА_4 наніс ОСОБА_6 численні удари ногами по всьому тілу.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_6 тілесні ушкодження у виді закритого перелому нижньої щелепи зліва зі зміщенням, струсу головного мозку, забитої рани на лівій гомілці, синців на лівій щоці, навколо лівого ока, лівій бічній поверхні грудної клітини, на животі в епігастрії та лівому підребер`ї, крововиливів у склеру лівого ока, на слизовій оболонці лівої щоки, саден у скроневій та лобній областях голови, множинні в області тулубу та кінцівок.

Після цього, ОСОБА_4 залишив місце вчинення кримінального правопорушення та повернувся до свого місця мешкання.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину свою визнав повністю та показав, що обставини, викладені в обвинувальному акті, не оспорює та повністю визнає себе винним у пред`явленому обвинуваченні. Вказав, що біту взяв з дому і прийшов до ОСОБА_6 додому, де наніс останньому тілесні ушкодження. На теперішній час він вибачився. Потерпілий сказав, що він його вибачив. У скоєному він щиро кається.

В судовому засіданні у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст вищенаведених обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Оскільки учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, не оспорювали в судовому засіданні обставини, при яких обвинуваченим ОСОБА_4 скоєно злочини, суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і учасники судового процесу проти цього не заперечували.

Також в судовому засіданні суд роз`яснив учасникам судового процесу вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.

Отже, суд, дослідивши докази в межах пред`явленої підозри, не виходячи за межі пред`явленого обвинувачення, яке прокурор підтримав в судовому засіданні, приходить до однозначного висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 в умисному середньої тяжкості тілесному ушкодженні, тобто умисному ушкодженні, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 Кримінального кодексу України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, доведена у повному обсязі і його умисні дії вірно кваліфіковані органом досудового слідства за ч. 1 ст. 122 КК України.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому, суд керується ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, дані про особу обвинуваченого, сукупність усіх обставин у справі.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 , суд визнає його щире каяття, яке ґрунтується на належній критичній оцінці ним своєї протиправної поведінки, визнанні вини та готовності підлягати кримінальній відповідальності.

Крім того, суд бере до уваги дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше не судимий, вину свою визнав повністю, розкаявся у вчиненому, вчинений ним злочин не є тяжким, на обліку у лікарів не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, а також суд враховує думку потерпілого, який не наполягав на призначенні обвинуваченому суворого покарання.

За таких обставин, з урахуванням наявності обставини, яка пом`якшує покарання та відсутності обставин, які його обтяжують, суд приходить до висновку про можливість призначення ОСОБА_4 покарання без ізоляції його від суспільства, а саме у виді позбавлення волі на певний строк, та на підставі ст. 75 КК України звільнення його від відбування покарання з випробуванням, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого злочину, конкретним їх обставинам, обставинам, що пом`якшують покарання та обтяжують його, даним про особу обвинуваченого.

Призначаючи покарання як кару суд, виходячи з вимог ст. 50 КК України, враховує, що призначення покарання у вигляді позбавлення волі на вказаний вище строк з випробуванням буде необхідним та достатнім для виправлення засудженого і запобігання вчинення ним нових злочинів.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід не обирався.

Витрати на залучення експертів відсутні.

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а також усі обставини по справі, керуючись ст. ст. 370, 371, 374 КПК України, суд,

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного йому покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази:

-дерев`яну биту, яка згідно квитанції № 00003528 зберігається в камері зберігання речових доказів Новомосковського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровської області знищити.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно, після його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1