Справа № 632/33/23
провадження № 1-кп/632/24/24

27 лютого 2024 року м. Первомайський
Первомайський міськрайонний суд Харківської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
учасників судового провадження: прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 ,
якому висунуто обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 355 КК України, -
У провадженні Первомайського міськрайонного суду Харківської області перебуває вказане вище кримінальне провадження.
Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 03 січня 2024 року щодо обвинуваченого ОСОБА_5 було змінено запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, заборонивши йому цілодобово залишати житло за адресою його мешкання: АДРЕСА_2 , за винятком випадків необхідності забезпечення особистої безпеки у зв`язку з запровадженням правового режиму воєнного стану, із покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Статтею 331 КПК України визначено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
За наявності клопотання суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
27 лютого 2024 року прокурором подано до суду клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, застосованого щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , згідно із ухвалою Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 03 січня 2024 року, з покладанням на нього ряду обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, з огляду на те, що на даний час судовий розгляд кримінального провадження не завершено, ризики, передбачені п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були враховані суддею при зміні запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт не зникли. Зокрема, на думку прокурора, обвинувачений ОСОБА_5 , може переховуватись від суду, оскільки розуміючи, що за злочин, за яким йому висунуто обвинувачення можливо покарання у виді позбавлення волі, що може його спонукати переховуватися як на території України, так і за її межами. Наявність ризику передбаченого п. 5 ч. 1 ст.177 КПК України (вчинення іншого кримінального правопорушення) то його існування, на думку прокурора, підтверджується тим, що обвинувачений ОСОБА_5 у минулому засуджувався, а саме, за вчинення злочинів проти громадської безпеки та проти основ національної безпеки України, та через незначний проміжок часу після відбуття покарання у виді позбавлення волі, йому знову висунуто обвинувачення. Крім того, прокурор не виключає наявність ризику впливу обвинуваченого на потерпілого та свідків, допит яких судом проведений, але після зміни обвинувачення можливо виникне необхідність у їх повторному допиті. На думку прокурора, більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та не зможуть забезпечити виконання ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків.
У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав з наведених у ньому підстав та просив його задовольнити, оскільки вважає мету і підстави продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту законними і обґрунтованими.
Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник просили суд застосувати стосовно обвинуваченого запобіжний заходу у вигляді - особистого зобов`язання, з метою надання обвинуваченому можливості здійснювати роботу підписанта та водія у БО «БФ «Агідель», директором якого є ОСОБА_6 , оскільки виконання зазначених обов`язків, передбачає виїзд за межі не тільки м. Первомайський, а також виїзду за межі області. Крім того, обвинувачений потребує лікування, а цілодобовий домашній арешт позбавляє його можливості постійного відвідування лікарні. Проти задоволення клопотання прокурора заперечували заявивши, що воно є необґрунтованим, ризики на які посилається прокурор носять характер припущень, оскільки жодними фактичними даними не підтверджені. Обвинувачений, перебуваючи під цілодобовим домашнім арештом, жодного разу не порушив покладених на нього обов`язків.
Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження в межах питань, які вирішуються, суд доходить висновку про доцільність продовження застосованого щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту та обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, покладених на нього, оскільки, на думку суду, продовжують існувати ризики, передбачені п.1,5 ч.1 ст. 177 КПК України, ступінь яких хоча і зменшилась, разом з цим продовжує існувати, та інші більш м`які запобіжні заходи, не зможуть забезпечити запобігання наявним ризикам та виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, з огляду на таке.
Так, відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Частинами 1, 5, 7 ст. 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, окрім інших: прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.
Обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.
Обґрунтованість висунутого обвинувачення перевіряється судом на стадії судового розгляду шляхом дослідження доказів, на яких може ґрунтуватися, або якими може спростовуватися обвинувачення, яким за результатами судового розгляду суд надає оцінку, як кожному окремо, так і в сукупності, в нарадчій кімнаті, ухвалюючи остаточне рішення у кримінальному провадженні.
З огляду на викладене, суд на даній стадії судового провадження не може робити висновок щодо обґрунтованості підозри (обвинувачення) шляхом надання оцінки доказам у справі, а повинен виходити з поняття наявності відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа могла вчинити правопорушення, у вчиненні якого вона обвинувачується.
Разом із цим, відповідно до п. 175 рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» суд зазначив, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Таким чином, суд виходить з того, що на даному етапі розгляду кримінального провадження суд не вправі визнавати особу винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення.
Суд також враховує, що за своєю правовою природою ризик вчинення підозрюваними, обвинуваченими дій, перелік яких визначений у ч. 1 ст. 177 КПК України, є твердженням, яке ґрунтується на доказах про ймовірність протидії підозрюваного, обвинуваченого кримінальному провадженню у один із способів, зазначених в указаній нормі закону. Така протидія може мати місце як у майбутньому, так і нинішньому чи минулому.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
Отже, при вирішення питання про дію запобіжного заходу судом оцінюються в сукупності обставини, визначені статтею 178 КПК України, а саме: 1) тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_5 , у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого злочину, оскільки санкцією ч. 2 ст. 355 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років; 2) вік та стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_5 , який тяжких захворювань чи інвалідності не має; 3) репутацію обвинуваченого ОСОБА_5 , який раніше судимий; 4) відомості про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .
На переконання суду, застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є достатнім для запобігання ризикам, передбаченим п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також зможе забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.
Крім того, суд доходить висновку, що більш м`який запобіжний захід, ніж домашній арешт із забороною залишати житло цілодобово, на даному етапі судового провадження не забезпечать належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
При вирішенні питання доцільності зміни запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, суд враховує, що стороною захисту не надано жодних переконливих доказів, які свідчать про неможливість перебування обвинуваченого під цілодобовим домашнім арештом та зменшення наявних ризиків до такого ступеню, що їм можливо запобігти шляхом застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів. Зокрема, стороною захисту не надано доказів, щодо офіційного працевлаштування обвинуваченого та необхідності відвідування робочого місця, оскільки відповідно до наданих суду документів, останньому лише надана довіреність на представлення інтересів БО «БФ «Агідель», директором якого є ОСОБА_6 . Крім того, надані суду документи, зокрема, витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, датований 12 вересня 2022 року і суду не надано жодного документу на підтвердження того, що зазначена благодійна організація на сьогодні здійснює діяльність. Також, суду не надано будь якого документу, щодо необхідності проходження обвинуваченим лікування та неможливості такого лікування у домашніх умовах.
На підставі викладеного, враховуючи в сукупності зазначені вище ризики, які, на думку суду, є досить вагомими і достатніми для продовження застосованого щодо обвинуваченого запобіжного заходу та обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, суд доходить висновку, що клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу - на особисте зобов`язання - задоволенню не підлягають.
Суд вважає за можливе продовжити застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме, прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатись із населеного пункту, у якому він мешкає, за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу суду, за винятком випадків необхідності забезпечення особистої безпеки, у зв`язку з запровадженням правового режиму воєнного стану; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи, контактних номерів мобільного телефону; утримуватись від спілкування зі потерпілим ОСОБА_7 та свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю. що є достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
Таким чином, клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 , із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. ст. 177, 178, 181, 193, 194, 196, 331, 369 372, 376, 392 КПК України, суд, -
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 та обвинуваченого ОСОБА_5 про застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання - відмовити.
Продовжити запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю за адресою: АДРЕСА_2 , щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 02 (два) місяці, по 27 квітня 2024 року (включно), за виключенням необхідності прослідувати до місця укриття чи бомбосховища під час оголошення сигналу «Повітряна тривога» та подальшого невідкладного повернення до визначеного цією ухвалою місця домашнього арешту після сигналу «Повітряна тривога».
Продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:
- прибувати за кожною вимогою до суду;
- не відлучатись із населеного пункту, у якому він мешкає, за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу суду, за винятком випадків необхідності забезпечення особистої безпеки, у зв`язку з запровадженням правового режиму воєнного стану;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи, контактних номерів мобільного телефону;
- утримуватись від спілкування зі потерпілим ОСОБА_7 та свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , у даному кримінальному провадженні;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну;
- носити електронний засіб контролю.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , що працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися у житло, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на обвинуваченого зобов`язань.
Попередити обвинуваченого ОСОБА_5 , що в разі невиконання покладених на нього цією ухвалою обов`язків, до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід, зокрема, тримання під вартою.
Копію ухвали негайно вручити прокурору, захиснику, обвинуваченому, уповноваженій особі ДУ «Харківській слідчий ізолятор».
Контроль за виконанням даної ухвали покласти на територіальний підрозділ Національної поліції за місцем відбуття домашнього арешту, направивши на його адресу копію цієї ухвали.
Строк дії ухвали суду до 27 квітня 2024, року, включно.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя:ОСОБА_1