ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1298/24 Справа № 233/2913/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді-доповідача: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю

секретаря судового засідання: ОСОБА_5

обвинуваченого: ОСОБА_6 (в режимі відео конференції)

захисника: ОСОБА_7

представника потерпілого: ОСОБА_8 (в режимі відео конференції)

прокурора: ОСОБА_9 (в режимі відео конференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 17 січня 2024 року у кримінальному провадженні за №0000074 від 22 січня 2023 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , за ч.4 ст. 408, ч.1 ст. 263, ч.4 ст. 296, ч.2 ст. 342 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 17 січня 2024 року, ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Калуш Івано-Франківської області, громадянина України, з середньою освітою, військовослужбовця військової служби за мобілізацією, водія автомобільного відділення взводу забезпечення евакуаційної роти ремонтно-відновлювального батальйону військової частини НОМЕР_1 , має військове звання «солдат», зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, покарання відбуто,

визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінальних правопорушень та призначено покарання за ч.4 ст. 408 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років; за ч.1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки; за ч.4 ст. 296 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки; за ч.2 ст. 342 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки. На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання визначено у виді позбавлення волі строком на 5 років. Строк відбуття покарання засудженому ухвалено рахувати з дня фактичного затримання - з 23 січня 2023 року. Зараховано у строк покарання, відповідно до вимог ч.5 ст. 72 КК України строк попереднього ув`язнення, починаючи з 23 січня 2023 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі. Вирішено питання про цивільний позов, речові докази та судові витрати на проведення експертиз.

Згідно вироку суду, ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією та проходячи її на посаді водія автомобільного відділення взводу забезпечення евакуаційної роти ремонтно-відновлювального батальйону військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, в умовах воєнного стану, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, приблизно о 20:00 год. 19 січня 2023 року самовільно залишив із виданою йому зброєю - автоматом Калашникова АКС-74У, № НОМЕР_2 , бойовими припаси калібру 5,45 мм у кількості 180 одиниць та гранатами типу РГН у кількості 2 одиниць, місце служби - місце тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 , яка на той час дислокувалась за адресою: АДРЕСА_2 , з метою ухилитися від військової служби та проводив час на власний розсуд, за місцем свого тимчасового проживання за адресою: АДРЕСА_3 , не пов`язуючи його із виконанням обов`язків з військової служби.

Він же, ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією та проходячи її на посаді водія автомобільного відділення взводу забезпечення евакуаційної роти ремонтно-відновлювального батальйону військової частини НОМЕР_1 , у невстановлені розслідуванням дату, час, спосіб та місце, але не пізніше 23 січня 2023 року, реалізуючи протиправний умисел, направлений на незаконне придбання та носіння бойових припасів без передбаченого законом дозволу, придбав осколкову наступальну ручну гранату типу РГН, двадцять вісім патронів калібру 5,45 мм, які є боєприпасами, вчинивши тим самим придбання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Далі ОСОБА_6 , у невстановлений розслідуванням дату та час, але не пізніше 23 січня 2023 року, реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на незаконне придбання та носіння бойових припасів, вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, усвідомлюючи, що вищевказані осколкова наступальна ручна граната типу РГН, двадцять вісім патронів калібру 5,45 мм, які є боєприпасами, переніс їх до тимчасового місця проживання за адресою: АДРЕСА_3 .

В подальшому, 23 січня 2023 року, в період часу з 08:29 год. до 10:06 год., в ході проведення обшуку квартири АДРЕСА_4 , було виявлено та вилучено уламки корпусу гранати, а саме металеві фрагменти гранати та запалу типу РГН, бойові припаси калібру 5,45 мм у кількості 25 одиниць, та стріляні гільзи калібру 5,45 мм у кількості 3 одиниці.

Він же, ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією та проходячи її на посаді водія автомобільного відділення взводу забезпечення евакуаційної роти ремонтно-відновлювального батальйону військової частини НОМЕР_1 , 22 січня 2023 року, приблизно о 19:30 год., перебуваючи в кв. АДРЕСА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, на фоні раптово виниклого злочинного умислу на вчинення грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, із хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, прагнучі показати своє явне нехтування до існуючих у суспільстві правил поведінки та норм моралі, проявляючи особливу зухвалість, будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, демонструючи свою явну перевагу над громадянкою ОСОБА_10 , із застосуванням вогнепальної зброї - 5,45 мм автомату АКС-74 НОМЕР_3 , здійснив не менше одного пострілу в сторону вулиці, внаслідок чого порушив громадський порядок та спокій мешканців багатоквартирного будинку АДРЕСА_5 .

Він же, ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією та проходячи її на посаді водія автомобільного відділення взводу забезпечення евакуаційної роти ремонтно-відновлювального батальйону військової частини НОМЕР_1 , 23 січня 2023 року, приблизно о 00.01 год., знаходячись в кв. АДРЕСА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, здійснював опір працівникам правоохоронних органів під час виконання ними службових обов`язків.

Так 23 січня 2023 року, приблизно о 00.01 год., прибувши на місце події слідчо-оперативною групою у складі слідчого СВ ВП № 7 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_11 та оперуповноваженого СКП ВП № 7 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_12 , які перебували у добовому наряді згідно з графіком чергування особового складу ВП № 7 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області з 16 січня 2023 року до 22 січня 2023 року, затвердженого начальником ВП № 7 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області підполковником поліції ОСОБА_13 , та зареєстрованим за вих. № 43.7/283 від 13.01.2023, та які відповідно до ч.1 ст. 2 закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» є працівниками органів Національної поліції, тобто працівниками правоохоронного органу, ними було прийнято рішення про проведення невідкладної слідчої дії за силової підтримки підрозділу КОРД (Корпус оперативно-раптової дії), а саме обшуку, після чого співробітники СОГ ВП № 7 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області постукали у вхідні двері квартири АДРЕСА_4 , представилися як співробітники Національної поліції України та повідомили, що зараз буде проведено невідкладну слідчу дію, а саме проведення обшуку.

В цей же час ОСОБА_6 , який достовірно знаючи, що ОСОБА_11 та ОСОБА_12 є працівниками ВП № 7 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, та являються працівниками правоохоронних органів які виконують свої службові обов`язки, а саме розпочинають проведення невідкладної слідчої дії - обшуку, ОСОБА_6 , з мотивів явної неповаги до правоохоронних органів, та особисто до ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , почав поводити себе зухвало та не виконувати законну вимогу співробітників СОГ ВП № 7 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області відчинити вхідні двері до кв. АДРЕСА_4 , чим перешкоджав початку проведення слідчої дії, а саме обшуку. На що співробітники СОГ ВП № 7 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_11 та ОСОБА_12 запропонували ОСОБА_6 припинити свої протиправні дії, повідомивши його про те, що у разі продовження своїх протиправних дій, ОСОБА_6 буде притягнений до відповідальності згідно чинного законодавства.

У цей час у ОСОБА_6 раптово виник протиправний умисел, направлений на опір працівникам правоохоронних органів, бажаючи перешкодити можливому затриманню.

Продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел, ОСОБА_6 , маючи при собі 3 осколкові наступальні гранати типу РГН, які зберігав при собі, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, розуміючи, що біля вхідних дверей вказаної квартири знаходяться співробітники правоохоронних органів, бажаючи перешкодити можливому затриманню, незважаючи на законні вимоги співробітників СОГ ВП № 7 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, як працівників правоохоронного органу, а саме органів Національної поліції України припинити свої неправомірні дії та надати їм можливість виконувати свої службові обов`язки, а саме розпочати проведення обшуку, переслідуючи мету перешкоджання законним діям працівників правоохоронних органів, а саме працівників органів Національної поліції, тобто виконанню покладених на працівників правоохоронних органів службових обов`язків, умисно, усвідомлюючи що за вхідними дверима квартири АДРЕСА_4 знаходяться працівники правоохоронних органів, а саме працівники органів Національної поліції, розуміючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді перешкоджанню нормальної законної діяльності співробітників правоохоронного органу, висмикнувши запобіжне кільце із запалу гранати типу РГН, тим самим привівши її в бойове положення, кинув її до коридору вказаної квартири до вхідної двері, за якою перебували співробітники поліції, здійснивши вибух, після чого аналогічним чином висмикнув запобіжне кільце із запалу гранати типу РГН, тим самим привівши її в бойове положення, кинув її до кімнати вказаної квартири, здійснивши вибух.

Після чого, через невеликий проміжок часу ОСОБА_6 таким самим чином кинув ще одну гранату типу РГН до кімнати вищевказаної квартири, внаслідок чого пролунав вибух.

Далі, реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на здійснення опору працівникам правоохоронного органу, бажаючи перешкодити можливому затриманню, ОСОБА_6 озброївся вогнепальною зброєю, а саме автоматом АКС-74 НОМЕР_3 , який зберігав при собі, перебуваючи в квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , здійснив не менше трьох пострілів у бік вікна із вказаної зброї, розуміючи при цьому, що від його пострілів можуть постраждати сторонні громадяни та працівники правоохоронних органів, вчинивши тим самим опір працівникам правоохоронного органу, а саме працівникам Національної поліції України під час виконання ними своїх службових обов`язків.

В результаті протиправних дій ОСОБА_6 під час здійснення опору працівникам Національної поліції України, також пошкоджено меблі та техніку у квартирі, які належать потерпілому ОСОБА_14 .

Не погодившись з вказаним вироком суду обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій з призначеним покаранням не погоджується у зв`язку з тим, що призначене покарання пов`язане з ізоляцією від суспільства у вигляді позбавлення волі строком на п`ять років є надмірно суворим, за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого є явно несправедливим та просить замінити його на більш м`яке. В обґрунтування вказує, що обвинувачений ОСОБА_6 повністю визнав свою вину у вчинених правопорушеннях, щиро розкаявся у скоєному, визнав повністю заявлений цивільний позов, суду давав правдиві та чіткі показання, у яких повністю підтвердив обставини скоєних ним кримінальних правопорушень, дуже шкодував за наслідками скоєного та зазначив про готовність нести кримінальну відповідальність за вчинене. Вважає, що під час розгляду справи суд неповністю дослідив особу обвинуваченого ОСОБА_6 , що він одружений, має дружину інваліда 3 групи, в останнього на утриманні є двоє малолітніх дітей, а саме ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Вказані діти перебувають на утриманні у обвинуваченого ОСОБА_6 свідчить також копія посвідчення багатодітного батька серії НОМЕР_4 , виданого Управлінням у справах сім`ї, молоді, фізкультури і спорту Калуської міської ради. Вважає, що наведений перелік обставину у статті 66 КК України, які пом`якшують покарання, не є вичерпним. При призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, й інші обставини, не зазначені у цій статті. Ними, зокрема, можуть бути: вчинення злочину вперше; визнання вини особою, що вчинила злочин; молодий вік цієї особи; позитивна характеристика за місцем праці, навчання чи проживання; стан її здоров`я; наявність малолітніх дітей чи інших осіб на її утриманні. Вказує, що під час призначення покарання ОСОБА_6 вбачається наявність таких пом`якшуючих обставин як щире каяття обвинуваченого ОСОБА_6 , повне визнання своєї вини, активне сприяння розкриття злочину, а також наявність в обвинуваченого на утриманні двох неповнолітніх дітей. Вважає, що з урахуванням особи ОСОБА_6 , існують підстави для застосування судом ст. 69 КК України та призначення йому основного покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу. Вважає, що при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 суд не врахував можливість застосування до нього вимог ст. 75 КК України, що повинен зробити суд апеляційної інстанції. Звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей несення військової служби в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці», набрав чинності 27.01.2023 року, а кримінальні правопорушення були вчинені обвинуваченим до набрання чинності цим законом - останнє кримінальне правопорушення датоване 23.01.2023 року. Як наслідок обмеження щодо застосування при призначенні покарання ст. 69 КК України, до обвинуваченого ОСОБА_6 не можуть бути використані у даній справі. Просить змінити вирок та призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст.69 КК України.

Сторони кримінального провадження про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, це підтверджується наявними матеріалами справи, клопотань про відкладення слухання справи не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши думку обвинуваченого, який підтримав доводи своєї апеляційної скарги, думку захисника, який підтримав доводи апеляційної скарги свого підзахисного, думку прокурора, який заперечував проти доводів апеляційної скарги обвинуваченого, думку представника потерпілого, яка заперечувала проти доводів апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляційної скарги та обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч.1,2 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення яке ухвалено згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим кодексом.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 408, ч.1 ст. 263, ч.4 ст. 296, ч.2 ст. 342 КК України, за обставин, встановлених судом першої інстанції, та кваліфікація його дій, в апеляційному порядку не оспорюються, а тому, з урахуванням вимог ч.1 ст.404 КПК України, а тому не є предметом апеляційного розгляду.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що суд призначив йому надмірно суворе покарання, є необґрунтованими та зазначає наступне.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого, про можливість призначення більш м`якого покарання враховуючі такі обставини як повне визнав своєї вини у вчинених правопорушеннях, визнання повністю заявленого цивільного позову, надання суду правдивих та чітких показань, у яких повністю підтвердив обставини скоєних ним кримінальних правопорушень, те що, дуже шкодував за наслідками скоєного та зазначив про готовність нести кримінальну відповідальність за вчинене, апеляційним судом встановлено, що при призначенні покарання обвинуваченому суд першої інстанції прийняв до уваги ці доводи на підставі чого у їх сукупності визнав обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 у виді щирого каяття та активного сприяння розкриттю кримінальних правопорушень та зазначив їх у своєму рішенні.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що обставинами які пом`якшують покарання обвинуваченому можливо визнати вчинення злочину вперше, молодий вік цієї особи, позитивна характеристика за місцем праці, навчання, проживання, стан її здоров`я, наявність малолітніх дітей чи інших осіб на її утриманні, є безпідставними.

Додані до апеляційної скарги обвинуваченого копії документів таких як свідоцтво про шлюб з ОСОБА_17 , копії довідки про інвалідність ОСОБА_17 третьої групи та копії свідоцтв про народження ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_16 ІНФОРМАЦІЯ_3 приймаються апеляційним судом до уваги, проте наявність малолітніх дітей та дружини інваліда, у даному випадку не може розцінюватись як обставини які істотно знижують ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень з можливістю застосуванням положень ст. 69, 75 КК України.

Найтяжче кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_6 між ч.4 ст. 408, ч.1 ст. 263, ч.4 ст. 296, ч.2 ст. 342 КК України, є ч.4 ст. 408 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 за ч.4 ст. 408 КК України суд першої інстанції призначив мінімальне покарання передбачене санкцією статті у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Також за ч.1 ст. 263 КК України суд першої інстанції призначив мінімальне покарання передбачене санкцією статті у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки. За ч.4 ст. 296 КК України суд першої інстанції призначив покарання в нижніх межах покарання передбачене санкцією статті у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки. За ч.2 ст. 342 КК України суд першої інстанції призначив покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки. На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання визначено у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Тобто за умов застосування ч.1 ст. 70 КК України суд першої інстанції призначив остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, у той час коли за найтяжче кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_6 за ч.4 ст. 408 КК України відповідно до її санкції, за скоєне кримінальне правопорушення покарання призначається у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 за ч.4 ст. 408 КК України суд першої інстанції призначив мінімальне покарання передбачене санкцією статті у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

При вирішенні питання про призначення покарання і його розміру обвинуваченому ОСОБА_6 , суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65-67 КК України призначив покарання у межах, встановлених санкціями статей Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинені кримінальні правопорушення, і відповідно до положень Загальної частини КК України взяв до уваги конкретні обставини скоєних кримінальних правопорушень, характер і тяжкість кримінальних правопорушень, найтяжче кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_6 згідно ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, особу винного, який в силу ст.89 КК України раніше не судимий, під наглядом у лікаря психіатра не перебуває, на обліку у лікаря нарколога не знаходиться, за місцем проходження військової служби характеризується посередньо.

Суд першої інстанції при призначенні покарання обґрунтовано визнав обставини, що пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень. Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_6 , суд визнав вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Судом першої інстанції при призначенні покарання враховано досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого ОСОБА_6 , складеної 18 липня 2023 року відділом № 9 філії ДУ «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях, рівень ризику вчинення ним повторного кримінального правопорушення оцінюється як дуже високий; рівень небезпеки для суспільства, у т.ч. для окремих осіб оцінюється як дуже високий. Орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_18 без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити дуже високу небезпеку для суспільства.

Суд першої інстанції вірно дійшов до висновку, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції, про те, що досягти мети покарання, виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним інших правопорушень без ізоляції останнього від суспільства не можливо, тому йому необхідно призначити покарання за кожне з вчинене кримінальне правопорушення у виді позбавлення волі, та визначивши остаточне покарання за правилами ч.1 ст. 70 КК України.

У відповідності зі ст. ст. 50, 65 КК України особі, що скоїла кримінальне правопорушення, покарання повинне бути призначене необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Покарання має на меті не тільки кару, але й виправлення засудженого, а також попередження здійснення нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так і іншими особами.

За вказаних вище підстав, колегія суддів вважає, що призначене судом першої інстанції покарання є справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, а також попередження нових кримінальних правопорушень та підстав для пом`якшення покарання, не вбачає.

Не вбачається підстав при призначенні остаточного покарання обвинуваченому з застосуванням положень ст.ст. 69, 75 КК України та про необхідність призначити покарання у відповідності до санкцій статей кримінального закону у виді позбавлення волі.

Враховуючи наведене, доводи апеляційної скарги щодо невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості та особі обвинуваченого є необґрунтованими та не підлягають задоволенню, оскільки призначене покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України.

Істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які могли б вплинути на правильність, і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, та які є безумовною підставою для його скасування, колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404-405, 407, 418 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 17 січня 2024 року у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000074 від 22 січня 2023 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , за ч.4 ст. 408, ч.1 ст. 263, ч.4 ст. 296, ч.2 ст. 342 КК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а обвинуваченим, що знаходиться під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді