Провадження № 1-кс/947/8265/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.06.2024 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено заступником керівника Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000750 від 05.05.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

І. ВИКЛАД ФАКТИЧНИХ ОБСТАВИН ДАНОГО КРИМІНАЛЬНОГО ПРОВАДЖЕННЯ:

Слідчим управлінням ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження внесеного до ЄРДР №0000750від 04.05.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 , підозрюється у тому, що у невстановлений досудовим слідством час, але не пізніше середини 2022 року, діючи з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення і протиправного отримання грошових коштів, шляхом систематичного заняття протиправною діяльністю пов`язаною з незаконним перетином державного кордону України, був залучений до організованої групи.

Так, ОСОБА_6 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, переслідуючи корисливі мотиви,достовірно знаючи про те, що Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022, введено в Україні воєнний стан з 05 години 30 хв. 24 лютого 2022 року, термін дії якого неодноразово продовжувався, у зв`язку з чимтимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, зокрема про заборону виїзду за межі України громадянам України чоловічої статі віком від 18 до 60 років, діючи з єдиним умислом, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою реалізації свого протиправного умислу,усвідомлюючи, що реалізація протиправного плану, направленого на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, потребує залучення значних людських ресурсів, створила на території Одеської області організовану групу для скоєння тяжких злочинів, спрямованих проти недоторканості державних кордонів, забезпечення призову та мобілізації, створила організовану групу, яка має ознаки стійкості, діяльність якої тривала з середини 2022 року до 23.06.2023, а саме: приблизно влітку 2022 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, залучила до протиправної діяльності в якості виконавців раніше не знайомих їй осіб: ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , яким вона запропонувала прийняти участь в організованій групі та між якими заздалегідь розподілила ролі.

Всі залучені особи дали свою добровільну згоду на участь у скоєнні кримінальних правопорушень, пов`язаних з незаконним переправленням через державний кордон України за правилами та умовами визначеними ОСОБА_6 та під її керівництвом.

Будучи лідером організованої групи, ОСОБА_6 , розробила структуру вказаного злочинного угруповання, план спільних злочинних дій та розподілила ролі між учасниками організованої та керованої нею групи.

Так, відповідно до розподілу ролей, ОСОБА_6 , як керівниця злочинного угруповання, обрала собі повноваження щодо визначення основних напрямів злочинної діяльності, планування та координації злочинних дій інших учасників організованої групи, безпосередній контроль за процедурою організації незаконного переправлення осіб призовного віку через державний кордон України, надання чітких вказівок членам створеного нею угруповання, з визначенням функцій та ролей кожного учасника, пошук та налагодження зв`язків, а також фінансування всіх учасників злочинної групи та розподіл незаконної винагороди між всіма учасниками.

Так, ОСОБА_5 будучи таксистом, здійснював пошук «клієнтів», проводив їм первинний інструктаж, забезпечував формування пакету документів, необхідних для реалізації спільного протиправного наміру, особисто перевіряв повноту збору документів та лише після цього забезпечував зустріч із лідером організованої групи ОСОБА_6 . Після зазначених зустрічей з організатором та проведення інструктажу щодо подальших дій, здійснював безпосереднє перевезення на власному транспортному засобі «клієнтів» з пакетом необхідних військово-облікових документів через кордон України.

Також, ОСОБА_6 через залучену нею ж іншу співучасницю злочину, співробітницю медичної установи - ФОП « ОСОБА_8 » ОСОБА_7 , до функцій якої належало виготовлення фіктивних медичних документів про наявність у особи призовного віку «важкого захворювання», що дає підстави для видачі відповідним РТЦК документу про непридатність особи до військової служби, а також інших невстановлених досудовим слідством осіб працівників РТЦК та СП дислокованих на території Одеської області, які відповідно до відведеної їм ролі, здійснювали оформлення військово-облікових документів у вигляді тимчасових посвідчень військовозобов`язаних чоловікам призовного віку, перелік яких передавала ОСОБА_6 , які були підставою для незаконного переправлення через державний кордон України через офіційні пункти пропуску.

Після чого, ОСОБА_6 , виконуючи роль організатора, яка керувала організованою групою, продовжуючи діяти відповідно розробленого нею плану щодо організації незаконного переправлення осіб призовного віку через державний кордон Україниу невстановлений досудовим слідством час та місці, але не пізніше 29.12.2022 надала вказівку ОСОБА_7 виготовити фіктивні медичні документи на ім`я ОСОБА_9 . На що, ОСОБА_7 , діючи у складі організованої групи, на виконання вказівки ОСОБА_6 , перебуваючи у невстановлений досудовим слідством час та місці, внесла зміни до офіційного медичного документу - магнітно-резонансної томографії з медичної установи ПП «МЕДИЧНИЙ ЦЕНТР АРТ» шляхом друку недостовірних відомостей на ім`я ОСОБА_9 , датованих за вказівкою ОСОБА_6 . 29.12.2022. У вказаному документі, ОСОБА_7 , продовжуючи діяти на виконання вказівки лідера організованої групи ОСОБА_6 внесла недостовірні відомості щодо наявності медичних захворювань в області поперекового відділу хребта у ОСОБА_9 , які зберегла на робочому комп`ютері. Після чого, ОСОБА_7 роздрукувала та передала ОСОБА_6 вказаний медичний документ для подальшого виготовлення військово-облікових документів.

Зазначені завідомо підроблені ОСОБА_7 медичні документи слугували підставою для подальшого оформлення військово-облікових документів на ім`я ОСОБА_9 із відміткою про непридатність до військової служби з метою подальшого перетину державного кордону України.

У подальшому, ОСОБА_6 продовжуючи діяти на виконання свого протиправного наміру, із залученням невстановлених досудовим слідством осіб працівників РТЦК та СП дислокованих на території Одеської області, які відповідно до відведеної їм ролі, здійснювали оформлення військово-облікових документів у вигляді тимчасових посвідчень військовозобов`язаних чоловікам призовного віку, перелік яких передавала ОСОБА_6 , які були підставою для незаконного переправлення через державний кордон України через офіційні пункти пропуску, зокрема ІНФОРМАЦІЯ_1 сприяла ОСОБА_9 в отриманні військово-облікових документів, які слугували підставою для подальшого переправлення через державний кордон України, а саме: довідки військово-лікарської комісії № 33/9/1395 від 15.02.2023 із зазначенням діагнозу « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та тимчасового посвідчення військовозобов`язаного серії: НОМЕР_1 від 15.02.2023 виданого ІНФОРМАЦІЯ_3 з позначкою не придатний до військової служби.

Після чого, 20.02.2023 ОСОБА_5 , виконуючи відведену йому роль пособника в частині безпосереднього перевезення осіб через державний кордон України, на виконання вказівки ОСОБА_6 через контрольований пункт пропуску «Старокозаче-Тудоре» на транспортному засобі марки «Opel» номерний знак НОМЕР_2 на молдавській реєстрації сірого кольору під його керуванням здійснив перевезення ОСОБА_9 через державний кордон України до Республіки Молдова.

Крім того, ОСОБА_5 , діючи з корисливих мотивів, відповідно розробленого ОСОБА_6 плану щодо організації незаконного переправлення осіб призовного віку через державний кордон України, будучи залученою до організованої групи, виконуючи відведену йому роль, діяв на виконання вказівки лідера організованої групи ОСОБА_6 щодо безпосереднього перевезення осіб через державний кордон України.

Так, 23.04.2023 у денний час, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_10 , знаходячись на території парку імені Т.Г. Шевченка, розташованого по вул.Успенській м.Одеса, на виконання вказівки ОСОБА_6 зустрівся з ОСОБА_11 . Під час зустрічі, ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_11 про повний перелік документів її чоловіка, які необхідно зібрати, після чого передати йому під час наступної зустрічі. Також, ОСОБА_5 повідомив, що за вказану послугу ОСОБА_11 необхідно буде передати грошові кошти, наголосивши, що організує наступну зустріч з жінкою, яка «вирішить» дане питання, а також повідомить деталі щодо «фінансової частини питання».

Так, ОСОБА_5 , продовжуючи діяти відповідно розробленого ОСОБА_6 плану, 28.05.2023 приблизно о 12:19 год. прибув на власному автотранспорті марки «Opel» номерний знак НОМЕР_2 на молдавській реєстрації сірого кольору до раніше визначеного ним місця парку імені Т.Г. ОСОБА_12 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де знову зустрівся із ОСОБА_11 . Після чого, запросивши ОСОБА_11 присісти до салону свого автомобіля, запропонував проїхати на раніше обумовлену зустріч із ОСОБА_6 .

Далі, через нетривалий час, ОСОБА_5 на власному автотранспорті із ОСОБА_11 прибув до визначеного ОСОБА_6 місця, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , де вже очікувала ОСОБА_6 .

Так, ОСОБА_6 , діючи відповідно розробленого нею плану, присівши до вказаного транспортного засобу, яким керував ОСОБА_10 , де також знаходилась гр-ка ОСОБА_11 , яку було запрошено на зустрічз метою вирішення питання організації виїзду за кордон її чоловіка ОСОБА_13 , шляхом надання ОСОБА_6 вказаній особі призовного віку засобу у вигляді відповідних військово-облікових документів, які стануть підставою для незаконного переправлення через державний кордон України. Під час вказаної зустрічі, ОСОБА_6 , діючи відповідно розробленого нею плану надала вказівки ОСОБА_11 щодо збору та підготовки переліку необхідних документів чоловіка, копії яких вона повинна передати ОСОБА_6 для оформлення військово-облікових документів, а саме: довідки ВЛК із завідомо підробленим діагнозом татимчасового посвідчення військовозобов`язаного із відміткою про непридатність до військової служби, на підставі яких чоловік ОСОБА_11 зможе перетнути державний кордон України. Далі, ОСОБА_6 , продовжуючи діяти відповідно до розробленого злочинного плану, повідомила ОСОБА_11 , що її послуги з оформлення документів для виїзду за кордон для чоловіка останньої коштують 5000 доларів США (що станом на 28.05.2023 відповідно до курсу Національного банку України становило 182 843 гривень) та окремо 3 000 гривень, тобто загальною сумою 185 843 гривень за оформлення фіктивних військово-медичних документів, які є підставою для безперешкодного переправлення осіб призовного віку через державний кордон України.

Так, 17.06.2023 відносно ОСОБА_5 складено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч. 3 ст. 332 КК України сприяння у незаконному переправленні осіб через державний кордон України шляхом надання засобів, вчинене повторно, організованою групою з корисливих мотивів.

Того ж дня, ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, відповідно до вимог ст.ст. 111, 135 та 278 КПК України та вручено клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , яке 18.06.2024 скеровано до Київського районного суду м.Одеси.

Розгляд клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 призначено 19.06.2024 на 13:15.

Так, подальшим досудовим розслідуванням встановлено, що 18.06.2024 після отримання копії клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою 18.06.2024 о 21:00 ОСОБА_5 на автодорозі «Одеса-Рені» АЗС «ВОГ», 38-й км Одеська область, с.Маяки у бік державного кордону з Республікою Молдова було затримано у порядку ст.615 КПК України.

Так, 18.06.2024 під час затримання ОСОБА_5 , в ході особистого обшуку виявлено та вилучено:

-свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки «ОПЕЛЬ» ZAFIRA н.з. НОМЕР_2 ;

-мобільний телефон марки «SAMSUNG» IMEI НОМЕР_3 чорного кольору з абонентським номером телефону НОМЕР_4 ;

-грошові кошти 38 купюр номіналом по 500 гривень, 2 купюри номіналом 100 доларів США;

-5 купюр номіналом 200 молдавських лей, 2 купюри номіналом 100 лей; 5 купюр номіналом 20 лей,3 купюри номіналом 10 лей.

-ключі від транспортного засобу марки «ОПЕЛЬ» ZAFIRA н.з. НОМЕР_2 .

19.06.2024 на підставі постанови слідчго вищевказані речі визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

ІІ. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОДАНОГО КЛОПОТАННЯ:

Сторона обвинувачення зазначає, що вилучені майно є засобом скоєння злочину, а також здобуті злочинним шляхом, з метою їх використання для проведення детального огляду, призначення технічних експертиз, а також ураховуючи, що вказаний мобільний телефон містить відомості необхідні для проведення судових експертиз, зокрема: технічної експертизи документів.

З урахуванням викладеного у своїй сукупності, сторона обвинувачення просить дане клопотання задовольнити та накласти арешт на зазначене у клопотанні майно.

ІІІ. ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ СУДОВОГО ЗАСІДАННЯ:

Прокурор та слідчий у судове засідання не з`явилися, проте від слідчого до суду надійшла заява про розгляд вказаного клопотання за його відсутності, в якій він зазначив, що подане клопотання підтримує у повному обсязі та просить задовольнити.

Представник ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_14 в судове засідання також не з`явився, надіславши до суду заяву про розгляд клопотання про арешт майна за його відсутності, в якій зазначив, що клопотання слідчого підтримує.

IV. ВИСНОВКИ СЛІДЧОГО СУДДІ:

Дослідивши подане клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступних зроблених висновків, а також звертає увагу на наступні правові підстави для прийнятого рішення.

(1). Нормативно-правова основа при вирішенні даного клопотання:

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням (ч. 3 ст. 132 КПК України).

Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (ч. ч. 1, 2 ст. 170 КПК України).

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 3 ст. 170 КПК України).

Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ст. 98 КПК України).

(2). Правова підстава та мета арешту майна:

Слідчий суддя враховує, що досудове розслідування в рамках такого кримінального провадження здійснюється за фактом можливого вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

В рамках такого кримінального провадження про підозру повідомлено у тому числі й ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України. При цьому досудове розслідування триває, встановлюються усі фактичні обставини, які можуть мати значення для доведення предмету доказування у кримінальному провадженні.

Як вбачається з фактичних обставин такого кримінального провадження, сторона обвинувачення зазначає, що вилучений під час проведененого особистого обшуку ОСОБА_5 мобільний телефон може містити інформацію, яка може бути використана на підтвердження факту та обставин можливого вчинення кримінально-караних дій, у тому силі й зв`язків власника таких технічного пристрою з іншими, ймовірно причетними до вчинення кримінального правопорушення, особами.

Крім того, як вбачається з викладених у клопотанні обставин даного кримінального провадження, які додатково підтверджуються показами свідка ОСОБА_11 (протокол допиту від 08.05.2024), ОСОБА_5 під час ймовірного здійснення інкримінованих йому кримінально-караних дій використовував транспортний засіб марки «ОПЕЛЬ» ZAFIRA н.з. НОМЕР_2 . Відповідно до чого, слідчий суддя приходить до переконання, що вилучене свідоцтво про реєстрацію вказаного автомобіля та ключі в повній мірі відповідає критеріям речових доказів, а тому може бути використано органом досудового розслідування під час подальшого проведення слідчого експерименту в рамках здійснення досудового розслідування даного кримінального провадження.

Щодо стосується вилучених грошових коштів у ОСОБА_5 , слідчий суддя зазначає, що означене майно може мати злочинне походження, а отже бути отриманим внаслідок ймовірного вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України. В цьому розрізі,слідчий суддя не може залишити поза увагою, що інкримінований підозрюваному злочин носить корисливий характер та передбачав отримання останнім винагороди за здійснення кримінально-караної діяльності.

З огляду на викладене, вилучене у ОСОБА_5 майно відповідає категорії речових доказів, що власне підтверджується долученою до клопотання постановою про визнання речових доказів від 19.06.2024, а отже, вилучене майно потребує збереження, в цілях його подальшого дослідження.

Крім того, відносно вилученого майна слідчий суддя приходить до переконання, що вочевидь наразі існує необхідність в його додатковому дослідженні. Результати проведення огляду вилученого майна, у тому числі й мобільного телефону, можуть стати підставою для прийняття відповідних процесуальних рішень у кримінальному провадженні, оскільки можуть підтвердити або спростувати робочу наразі версію сторони обвинувачення.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя зазначає, що підставою для арешту майна є відповідність вилученого майна до категорії речових доказів (абзац 1 ч. 1 ст. 170 КПК України), при цьому метою арешту майна є необхідність забезпечення збереження речових доказів (п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України.

(3). Завдання, необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених абзацом 2 ч. 1 ст. 170 КПК України:

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Як вбачається з підстав та мети застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, вилучене майно відповідає критеріям речових доказів, передбачених ч. 1 ст. 98 КПК України.

Відтак, оскільки майно є речовими доказами в рамках кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що існує ризик його можливого зміни або знищення, в цілях подальшого ймовірного уникнення передбаченої законом відповідальності за ймовірно вчинені дії, у випадку підтвердження їх факту у встановленому законом порядку.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У зв`язку з викладеним, з метою забезпечення досягнення завдань кримінального провадження наявна необхідність в накладенні арешту на вилучене майно, з встановленням заборони розпорядження та користування такого майна, з огляду на встановлені вище ризики.

(4). Розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження:

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. The United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Слідчим суддею встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності зацікавлених осіб пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів, а отже, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності. При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності окремих осіб, адже досягнення мети збереження речового доказу неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.

Додатково, слідчий суддя акцентує увагу, що у випадку, якщо в рамках даного кримінального провадження буде спростовано відповідність зазначеного майна категорії речових доказів, зацікавлені особи в порядку ст. 174 КПК України мають процесуальне право на звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.

Таким чином на підставі викладеного та керуючись ст. ст. 170, 171, 172, 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено заступником керівника Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000750 від 05.05.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України задовольнити.

Накласти арешт із забороною розпорядження та користування на майно, вилучене у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а саме на:

-свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки «ОПЕЛЬ» ZAFIRA н.з. НОМЕР_2 ;

-мобільний телефон марки «SAMSUNG» IMEI НОМЕР_3 чорного кольору з абонентським номером телефону НОМЕР_4 ;

-грошові кошти 38 купюр номіналом по 500 гривень, 2 купюри номіналом 100 доларів США;

-5 купюр номіналом 200 молдавських лей, 2 купюри номіналом 100 лей,5 купюр номіналом 20 лей,3 купюри номіналом 10 лей.

-ключі від транспортного засобу марки «ОПЕЛЬ» ZAFIRA н.з. НОМЕР_2 ;

Виконання ухвали про арешт майна покласти на слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1