Справа № 308/5063/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Ужгород клопотання старшого слідчого слідчого відділення відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні за №0000217 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 березня 2024 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с. Латірка, Воловецького району, Закарпатської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , із середньою спеціальною освітою, одруженого, який має на утриманні неповнолітніх дітей 2019 та 2023 р.н. (зі слів), фізичної особи-підприємця, раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України

встановив:

Старший слідчий слідчого відділення відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області капітан поліції ОСОБА_6 , за погодженням із прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із клопотанням у кримінальному провадженні за №0000217 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 березня 2024 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком 60 діб.

Клопотання обґрунтовує тим, що у провадженні слідчого відділення відділу поліції № 1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000217, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 16 березня 2024 року за ознаками складу кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до Указу Президента України № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні введено воєнний стан. Разом з тим, відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», на період дії правового режиму воєнного стану чоловікам - громадянам України, віком від 18 до 60 років, а також жінкам-військовозобов`язаним обмежено виїзд за межі України, крім військовозобов`язаних, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації відповідно до статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Під час досудового розслідування з`ясовано, що у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці в невстановленої досудовим розслідуванням особи на ім`я « ОСОБА_7 » та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 виник спільний, корисливий, злочинний умисел, спрямований на незаконне переправлення осіб призовного віку від 18 до 60 років, яким обмежено виїзд за кордон, через державний кордон України.

Діючи спільно, за попередньою домовленістю із невстановленою досудовим розслідуванням особою на ім`я « ОСОБА_7 » та ОСОБА_4 , останній, на території Закарпатської області повинен зустріти осіб, яким обмежено виїзд за кордон, через державний кордон України, всупереч обмеженням, встановленим Законом України «Про правовий режим воєнного стану», і наданням вказівок, порад, та забезпечуючи місцями проживання з майбутнім отриманням грошових коштів, в подальшому в незаконний спосіб переправити їх через Державний кордон України поза пунктами пропуску.

Так, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, невстановлена досудовим розслідуванням особа на ім`я « ОСОБА_7 », повідомила ОСОБА_4 , що ІНФОРМАЦІЯ_2 , на залізничний вокзал в м. Ужгород, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 приїдуть двоє осіб призовного віку, а саме ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканець АДРЕСА_3 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканець АДРЕСА_4 , які будуть чекати на подальші вказівки ОСОБА_4 , задля їх подальшого переправлення через Державний кордон України поза пунктами пропуску. В подальшому, 07 березня 2024 року, особа призовного віку - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканець АДРЕСА_3 , прибувши на залізничний вокзал в м. Ужгород, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , де, за попередніми отриманими вказівками від невстановленої досудовим розслідуванням особи на ім`я « ОСОБА_7 » та ОСОБА_4 , поселилась до готелю « ІНФОРМАЦІЯ_5 », розташованого за адресою: АДРЕСА_5 , та стала чекати на подальші вказівки.

У свою чергу, 07 березня 2024 року, особа призовного віку - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканець АДРЕСА_4 , прибувши на залізничний вокзал в м. Ужгород, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , де, за попередніми отриманими вказівками від ОСОБА_4 , поселилась до готелю « ІНФОРМАЦІЯ_6 », розташованого за адресою: АДРЕСА_6 , та стала чекати на подальші вказівки. В подальшому, у невстановлений точний час доби із 07.03.2024 на 08.03.2024 року, ОСОБА_4 зателефонував ОСОБА_9 , та наказав змінити місце проживання на інший готель, закинувши при цьому інформацію про інші актуальні готелі на території м. Ужгород. Так, ОСОБА_9 , виконуючи вказівки ОСОБА_4 , який діяв спільного із невстановленою досудовим розслідуванням особою на ім`я « ОСОБА_7 », для проживання вибрав готель « ІНФОРМАЦІЯ_7 », який розташований за адресою: АДРЕСА_7 , де проживав до 10 березня 2024 року. Окрім цього, 08 березня 2024 року, невстановлена досудовим розслідуванням особа на ім`я « ОСОБА_7 » зателефонувала до ОСОБА_9 та повідомила, що до готелю під`їде автомобіль марки «Mercedes-Benz», де водію ОСОБА_4 останній повинен передати грошові кошти в сумі 2 000 доларів США як гарантію його незаконного переправлення через державний кордон України. В подальшому, ОСОБА_9 передав зазначену суму грошових коштів ОСОБА_10 .

Так, 10 березня 2024 року, у невстановлений більш точний час, ОСОБА_4 зателефонував до ОСОБА_9 і наказав останньому переїхати із готелю « ІНФОРМАЦІЯ_7 » до готелю « ІНФОРМАЦІЯ_5 », що останній і зробив, де потрібно деякий час проживати і чекати на подальші вказівки. Далі, 10 березня 2024 року, близько 19:00 години, ОСОБА_4 наказав ОСОБА_8 та ОСОБА_9 викликати автомобіль служби таксі і їхати до супермаркету «Амбар», розташованого за адресою: АДРЕСА_8 , де чекати на подальші вказівки.

Так, 10 березня 2024 року, близько 20:00 години, до ОСОБА_8 та, ОСОБА_9 , які вже в той час знаходились біля супермаркету «Амбар» в смт. Середнє, під`їхав невстановлений досудовим розслідуванням автомобіль марки «Volkswagen», польської реєстрації, водій якого невстановлена досудовим розслідуванням особа наказала ОСОБА_8 та ОСОБА_9 сідати в середину автомобіля, що останній і виконали. Далі, невстановлена досудовим розслідуванням особа-водій на невстановленому автомобілі марки «Volkswagen», польської реєстрації, від`їхали на околицю смт. Середнє де зупинились і стали чекати на інший невстановлений досудовим розслідуванням автомобіль. Через деякий час до них під`їхав автомобіль марки «Chevrolet AVEO», сіро-зеленого кольору, за кермом якого перебував ОСОБА_4 , та наказав ОСОБА_8 , та ОСОБА_9 пересідати до нього в автомобіль та знову вирушили до супермаркету «Амбар», що в АДРЕСА_2 . Приїхавши до зазначеного супермаркету, до них в автомобіль присіла ще одна особа ромської народності. Після чого вони разом вирушили в напрямку Берегівського району. В подальшому, рухаючись дорогою до населеного пункту Яноші, Берегівського району, невстановлений досудовим розслідуванням автомобіль марки «Volkswagen», польської реєстрації, який був в якості супроводу, зупинили для перевірки на блок-посту. Тим часом, ОСОБА_4 , побачивши, що зупиняють для перевірки всі автомобілі, розвернувся і поїхав знову до смт. Середнє, Ужгородського району, Закарпатської області, де знову ж таки, біля супермаркету «Амбар», передав ОСОБА_8 та ОСОБА_9 водію іншого невстановленого досудовим розслідуванням автомобіля марки «Audi Q7», який відвіз останніх в м. Ужгород, до готелю «У Аніти», де останні проживали до 13 березня 2024 року.

В подальшому, 13 березня 2024 року, не зупиняючись на досягненні свої незаконної цілі, яка полягала в отриманні незаконного прибутку внаслідок незаконного переправлення осіб призовного віку через державний кордон України поза пунктами пропуску, ОСОБА_4 , діючи спільно із невстановленою досудовим розслідуванням особою на ім`я « ОСОБА_7 », з корисливих мотивів, наказав ОСОБА_9 та ОСОБА_8 переїхати до м. Мукачево, де заселитись до готелю « ІНФОРМАЦІЯ_8 », який знаходиться за адресою: АДРЕСА_9 та чекати на подальші вказівки. Останні проживали у вказаному готелі «Тональ» до 16.03.2024 року.

Так, 16.03.2024 року, до готелю « ІНФОРМАЦІЯ_8 », який знаходиться за адресою: АДРЕСА_9 , під`їхав ОСОБА_4 на автомобілі марки «Mercedes-Benz», темного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та наказав ОСОБА_9 та ОСОБА_8 виходити із готелю та сідати до його автомобіля. Рухаючись в сторону м. Ужгород, об`їзною дорогою м. Ужгород, ОСОБА_4 підібрав ще одну особу - ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , мешканця АДРЕСА_10 , який також мав бути в незаконний спосіб переправлений через Державний кордон України. Далі, ОСОБА_4 , зупинившись біля лісистої місцевості, на околиці м. Ужгород (координати «Google Maps» - 48.6552376, НОМЕР_2 ), наказав ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 виходити із автомобіля, та показав жестами рук останнім рухатись в глибину лісу, де на них будуть чекати, а сам поїхав у невідомому напрямку. ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , отримавши вказівки, вирушили в глибину лісистої місцевості, де в подальшому 16 березня 2024 року, о 05 годині 40 хвилин за координатами «Google Maps» - НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , були виявлені та затримані працівниками прикордонної служби на напрямку 293 прикордонного знаку за 600 метрів від лінії Державного кордону України.

В рамках даного кримінального провадження, ОСОБА_4 було оголошено підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а саме про те, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а саме в незаконному переправленні осіб через державний кордон України сприянню їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів вчиненому щодо кількох осіб за попередньою змовою групою осіб з корисливих мотивів.

Підозрюваним у кримінальному провадженні є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Латірка, Воловецького району, Закарпатської області, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, із середньою освітою, одружений, фізична особа-підприємець, раніше не судимий.

Слідчий вказує, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого ОСОБА_4 злочину, повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: повідомлення про виявлення кримінального правопорушення; показами свідків ОСОБА_8 ,, ОСОБА_11 та ОСОБА_9 від 16.03.2024; протоколами пред`явлення особи ОСОБА_4 для впізнання за фотознімками від 16.03.2024; протоколами пред`явлення автомобіля ОСОБА_4 для впізнання за фотознімками від 16.03.2024, протоколами проведення слідчих експериментів із свідками ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 від 20.03.2024 року, повідомленням про підозру ОСОБА_4 від 22.03.2024 року та протоколом допиту ОСОБА_4 в якості підозрюваного від 22.03.2024 року.

Що стосується ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, то слідчий зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів досудового розслідування, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна. При цьому, аналіз обставин кримінального правопорушення свідчить про байдуже ставлення підозрюваного до законних вимог працівників правоохоронних органів. Враховуючи викладене, на думку сторони обвинувачення наявний ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ОСОБА_4 , усвідомлюючи неминучість покарання у випадку засудження за злочин, а також будучи байдужим до законних вимог органів державної влади про вчинення тих чи інших дій (наприклад, вимог з`явитися до суду тощо), може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності. Також, варто зазначити та врахувати факт, що ОСОБА_4 офіційно проживає у прикордонному районі, обізнаний у методах організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, а тому в будь-який момент з легкістю може покинути межі України та переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду.

Крім цього, ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та ОСОБА_9 з метою зміни ним показань на його користь, оскільки підозрюваному добре відомо їх контактні мобільні телефони (оскільки ОСОБА_4 неодноразово телефонував їм та надавав вказівки) та будучи на волі він зможе здійснити підкуп чи застосувати насильство до свідків, а також інших свідків, які на даний час не встановлені, однак здійснюються всі необхідні заходи з метою їх встановлення, тобто наявний ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України. На думку сторони обвинувачення, свідки не зможуть почувати себе у безпеці у випадку якщо знатимуть, що ОСОБА_4 перебуває на волі.

Крім цього, на думку сторони обвинувачення наявний ризик вчинення іншого кримінального правопорушення (п.5 ст.177 КПК України). Одночасно він чинив злочин у сфері недоторканності державних кордонів, отже є підстави вважати, що в підозрюваного ОСОБА_4 є достатньо рішучості для вчинення й інших кримінальних правопорушень.

Слідчий в клопотанні зазначає, що вік, стан, здоров`я ОСОБА_4 не перешкоджає утриманню під вартою.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 подане клопотання підтримав з мотивів, наведених у ньому, просив задовольнити та застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Вказав, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину та існують ризики того, що він може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, впливати на свідків та може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні щодо задоволення клопотання сторони обвинувачення заперечив, просив застосувати до нього домашній арешт.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечила щодо задоволення клопотання. Вказала, що її підзахисний не буде впливати на свідків, оскільки такі вже дали покази, має міні соціальні зв`язки, тому просила визначити розмір застави або домашній арешт.

Заслухавши думку прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що Слідчим відділнням відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головним управлінням Національної поліції в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження за №0000217 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 березня 2024 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

22 березня 2024 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , в межах кримінального провадження за №0000217 від 16 березня 2024 року, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, а саме: незаконному переправлення осіб через державний кордон України, сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, надання засобів вчиненому щодо кількох осіб, за попередньою групою осіб з корисливих мотивів.

Згідно змісту ст.ст.131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно положень ст. 178 КК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до ч.1. ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

У відповідності до п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно правової позиції викладеній у рішенні Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року по справі «Харченко проти України» (п. 80), при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від семи до дев`яти років, яке у відповідності до положень ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Дослідивши матеріали долучені до клопотання, а саме: рапорт від 18.03.2024 року, повідомлення про виявлення кримінального правопорушення; протокол допиту свідка ОСОБА_9 від 16.03.2024 року, протоколи пред`явлення особи до впізнання за фотознімками свідка ОСОБА_9 від 16.03.2024 року, протокол допиту свідка ОСОБА_8 від 16.03.2024 року, протоколи пред`явлення особи до впізнання за фотознімками свідка ОСОБА_8 від 16.03.2024 року, протокол допиту свідка ОСОБА_11 від 16.03.2024 року, протоколи пред`явлення особи до впізнання за фотознімками свідка ОСОБА_11 від 16.03.2024 року, протокол про адміністративне затримання ОСОБА_4 від 16.03.2024 року, протоколи проведення слідчих експериментів із свідками ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 від 20.03.2024 року, протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 від 22.03.2024 року, вважаю, обґрунтованою пред`явлену ОСОБА_4 підозру, про що свідчать додані до клопотання копії матеріалів кримінального провадження, які з достатньою імовірністю підтверджують існування «розумної підозри» щодо причетності особи до вчинення інкримінованого злочину, в межах розслідування якого ставиться питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які містяться в клопотанні слідчого, а документи, які містять такі дані, надані до суду разом з клопотанням. Враховуючи, що слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, то з огляду на наявні в матеріалах провадження дані слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України. Більше того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», наведеного в п.175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведення винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

В свою чергу, всі обставини провадження та правильність кваліфікації дій ОСОБА_4 мають з`ясовуватися судом під час судового розгляду у встановленому законом порядку.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Під час перевірки наявності ризиків, передбачених ч.1 статті 177 КПК, у кримінальному провадженні щодо підозрюваного ОСОБА_4 слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Ризик переховування від органу досудового розслідування/суду обумовлюється серед іншого можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання. Одне із кримінальних правопорушень, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 передбачає виключно покарання у виді позбавленням волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна. Тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку особливо сильно підвищують ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Крім того, слідчий суддя враховує тяжкість покарання, що загрожує останньому в разі визнання винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, що хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, в сукупності з наведеними вище обставинами суттєво збільшує ризик втечі, а тому враховується слідчим суддею при оцінюванні ризиків. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

Ризик незаконного впливу на свідків, у кримінальному провадженні підтверджується тим, що досудове розслідування по даному кримінальному провадженні триває, проводяться необхідні слідчі дії, спрямовані на встановлення усіх обставин кримінального правопорушення, тому ОСОБА_4 має реальну можливість спілкуватись із свідками і впливати на них у кримінальному провадженні шляхом застосування певного психологічного тиску і спонукання їх до надання неправдивих свідчень, введення в оману органів досудового розслідування та замовчування відомостей, які мають значення для даного кримінального провадження. Із долучених до клопотання матеріалів слідує, що у вказаному кримінальному провадженні як свідки були допитані ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та ОСОБА_9 .

Разом із тим, суд погоджується із доводами сторони захисту про те, що стороною обвинувачення не було доведено наявність ризиків того, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Таким чином, стороною обвинувачення доведено наявність ризиків, передбачених п.1 та п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні .

Доводи сторони захисту про відсутність зазначених ризиків не знайшли свого підтвердження під час розгляду клопотання. Слідчим суддею враховано зазначені захисником обставини, однак суд не вважає їх такими, що ставлять під сумнів наведені вище висновки.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя враховує, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено виключно покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, злочин вчинено умисно, у період дії воєнного стану, а також бере до уваги дані про особу підозрюваного, а саме, що останній раніше не судимий, має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , із середньою спеціальною освітою, одружений, має на утриманні неповнолітніх дітей 2019 та 2023 р.н. (зі слів), фізична особа-підприємець.

Жодних даних, котрі б свідчили про те, що підозрюваний за станом здоров`я не може утримуватися в закладі тимчасового обмеження волі матеріали клопотання не містять та такі не були надані стороною захисту.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування та судового розгляду.

Враховуючи сукупність наведених обставин, особу підозрюваного, та те, що стороною обвинувачення доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Застосовуючи вказаний запобіжний захід, слідчий суддя виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

У зв`язку із наведеним клопотання слідчого підлягає до задоволення.

У відповідності з ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

У відповідності з ч. 5 ст.182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину, визначається в межах від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити в особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини в кримінальному провадженні. Розмір застави повинен визначатися виходячи з особи підозрюваного, його майнового стану і його відносин з особами, які надають забезпечення, іншими словами, враховувати той факт, чи буде втрата забезпечення чи дії проти поручителів у випадку неявки обвинуваченого в суд достатнім стримуючим фактором для обвинуваченого, щоб не здійснити втечу.

Разом з цим, при визначенні розміру застави слід не допускати встановлення такого її розміру, що є завідомо непомірним для особи та призводить до неможливості виконання застави. З одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.

Виходячи з вимог ст.ст. 178, 182 КПК України, тяжкості кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , з урахуванням положень Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» щодо розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який станом на 01.01.2024 року складає 3028 гривні, та з урахуванням даних щодо майнового стану підозрюваного, враховуючи, слідчий суддя приходить до висновку, що для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, є необхідним визначити заставу у розмірі вісімдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) грн. 00 коп. Такий розмір застави, на переконання слідчого судді, буде відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, зможе запобігти ризикам, передбаченими ст.177 КПК України та забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного. Підстав вважати вказаний розмір застави завідомо непомірним для підозрюваного, слідчий суддя не вбачає.

У випадку внесення застави слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, та зобов`язати ОСОБА_4 : прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожного вимогою та визначеною ними періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає ( АДРЕСА_1 ) без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну місця проживання та роботи; утримуватись від спілкування із свідками у кримінальному провадженні щодо обставин вказаного кримінального провадження; здати на зберігання до відповідних органів Державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Відповідно до ч. 4 ст.202 КПК України підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому перебуває підозрюваний, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Відповідно до вимог ч.1 та ч.2 ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про обрання запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів, при цьому строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 186, 193, 196, 197, 206, 309 КПК України, слідчий суддя,-

постановив:

Клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 60 днів, а саме до 17 травня 2024 року (включно).

Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язків передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України - в розмірі вісімдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) грн. 00 коп.

У разі внесення застави у вказаному розмірі покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожного вимогою та визначеною ними періодичністю;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає ( АДРЕСА_1 ) без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну місця проживання та роботи;

- утримуватись від спілкування із свідками у кримінальному провадженні щодо обставин вказаного кримінального провадження;

- здати на зберігання до відповідних органів Державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що в разі невиконання вище перерахованих обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Строк дії покладених на підозрюваного обов`язків визначити до 17 травня 2024 року (включно).

Копію ухвали вручити прокурору, підозрюваному та захиснику.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного

суду Закарпатської області ОСОБА_1