Справа № 930/2822/23
Провадження №11-кп/801/217/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000340 від 12.09.2023 за апеляційною скаргою прокурора Немирівської окружної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 20.11.2023, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гостинне Немирівського району Вінницької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше судимого:

- 25.03.2014 Немирівським районним судом Вінницької області за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки 6 місяців;

- 21.07.2014 Немирівським районним судом Вінницької області за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, з врахуванням ст. 70 КК України, до остаточного покарання у виді 3 роки 8 місяців позбавлення волі;

- 03.11.2022 Немирівським районним судом Вінницької області за вчинення кримінального проступку передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, до покарання у виді 240 годин громадських робіт,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, з призначенням йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього вироком суду обов`язки.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_7 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирішено питання з речовим доказом та процесуальними витратами.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 25.03.2014, будучи раніше неодноразово судимим, на шлях виправлення не став та повторно вчинив кримінальне правопорушення проти власності. ОСОБА_7 достовірно знаючи, що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, який Указом Президента № 254/2023 від 02.05.2023 продовжено з 05 год 30 хв 18.08.2023 строком на 90 діб, повторно маючи намір на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), 05.09.2023 близько 22 год 00 хв прийшов на територію ФГ «Нова Господа», що розташоване за адресою: вул. Незалежності, 21 с. Гостинне, Немирівської міської об`єднаної територіальної громади, Вінницького району, Вінницької області.

Перебуваючи на території ФГ «Нова Господа», ОСОБА_7 , скориставшись відсутністю сторонніх осіб, пересвідчившись, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи протиправність своїх дій, умисно, таємно, керуючись корисливим мотивом, діючи повторно, реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на таємне заволодіння чужим майном (крадіжку), через незачинені ворота приміщення корівника № 1, шляхом вільного доступу проник в середину.

У подальшому, ОСОБА_7 перебуваючи в середині корівника № 1, виявив чотири нові лінійні LED FITO світильники торгової марки «VIDEX» моделі Т8 потужністю 20 W, вартість яких, відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи, становить 2185,2 грн, які викрав та покинув територію ФГ «Нова Господа», розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, заподіявши ФГ «Нова Господа» матеріальної шкоди на вищевказану суму.

Судом дії обвинуваченого ОСОБА_7 кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням в інше приміщення, в умовах воєнного стану.

Не оспорюючи кваліфікацію дій обвинуваченого та доведеність його вини, прокурор в апеляційній скарзі просить вирок суду стосовно ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 185 КК України скасувати в частині призначеного покарання й звільнення від його відбування з випробуванням та іспитовим строком через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що потягло невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення обвинуваченого, який просив залишити вирок без змін, провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні крадіжки, а також відповідність кримінально-правової кваліфікації цього діяння ч. 4 ст. 185 КК України, за обставин, викладених у вироку, ніким із учасників судового провадження не оспорюються.

Доводи апеляційної скарги прокурора щодо неправильного застосування судом закону про кримінальну відповідальність і як наслідок невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого заслуговують на увагу.

Згідно ст. 50 КК України рішення суду про призначення покарання, з-поміж інших завдань, повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так й іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Виходячи з положень ст. 65 КК України, а також роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суди повинні суворо додержуватися вимог даної норми закону стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При призначенні обвинуваченому покарання, суд не виконав вимоги вказаного закону та, вирішуючи питання щодо міри покарання, не в повній мірі врахував ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного і призначив ОСОБА_7 покарання, яке є явно несправедливим внаслідок м`якості.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що до вчинення кримінального правопорушення, за яке ОСОБА_7 засуджено оскаржуваним вироком, він був раніше тричі судимий, в тому числі за вчинення корисливого кримінального правопорушення проти власності, яке відновиться до категорії тяжких. При цьому, судимість за попереднім вироком за злочин проти власності не знята та не погашена.

Судом не враховано, що попередні судимості та реальне відбування покарання ОСОБА_7 не призвело до позитивних змін в його особистості і не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві та він знову вчинив умисний корисливий злочин, який відноситься до категорії тяжких.

Враховуючи наведене, а також особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який за місцем проживання характеризується задовільно, не працює, колегія суддів погоджується з позицією прокурора, що обвинувачений не надав критичну оцінку своїй злочинній поведінці, не усвідомив суспільну небезпеку вчинених кримінальних правопорушень, не бажав ставати на шлях виправлення, що свідчить про високу суспільну небезпеку обвинуваченого та неможливість його виправлення і перевиховання без призначення покарання, яке б належало відбувати реально. В протилежному випадку мета покарання не може бути досягнута.

За таких обставин вирок суду першої інстанції в частині звільнення ОСОБА_7 від відбування призначеного йому покарання з випробуванням суперечить загальним засадам призначення кримінального покарання, наведеним у ст.ст. 50, 65 КК України, а тому підлягає скасуванню з постановленням за правилами ст. 420 ч. 1 п. 4 КПК України апеляційним судом нового вироку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 420 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Немирівського районного суду Вінницької області віл 20.11.2023 стосовно ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, скасувати в частині призначеного покарання.

Визнати ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з дня його затримання на виконання вироку.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4