В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" лютого 2024 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

за участю адвоката ОСОБА_4 ,

за участю обвинуваченого: ОСОБА_5 ,

за участю потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши в залі суду в м. Києві у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003087 від 01.09.2023 по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,-

у с т а н о в и в:

31 серпня 2023 року приблизно о 17 год. 00 хв. у квартирі АДРЕСА_2 , перебували спільно в кімнаті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В подальшому між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 виник конфлікт на побутовому ґрунті, в ході якого у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на умисне заподіяння ОСОБА_6 тяжких тілесних ушкоджень.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер та наслідки своїх дій у вигляді можливості спричинення тяжких наслідків для здоров`я потерпілого і бажаючи настання таких наслідків, умисно заподіяв потерпілому удар в область грудної клітки справа, спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітки справа, правобічного гемопневмотораксу.

В послідуючому, з отриманими тілесними ушкодженнями потерпілого ОСОБА_6 доставлено до КНП «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги», де останньому надано медичну допомогу.

Будучи допитаним в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України визнав частково та зазначив, що щиро розкаюється у вчиненому.

Обвинувачений ОСОБА_5 пояснив, що того дня він був напідпитку, оскільки випив 150-200 грам горілки. Перебуваючи на кухні, він стояв біля столу та нарізав салат ножем довжиною 10-11 см. Між ним та ОСОБА_6 виник конфлікт, оскільки ОСОБА_6 кинув всю їжу на підлогу. Зробивши ОСОБА_6 зауваження, останній скочив, після чого він наніс ОСОБА_6 удар ножем, проте не пам`ятає як це сталося, оскільки був у стані сп`яніння. Також зазначив, що він не мав умислу наносити удар ножем та не думав, що так може статися.

Потерпілий ОСОБА_6 пояснив, що вони з обвинуваченим знайомі більше десяти років та мають хороші відносини. Того дня ОСОБА_5 був напідпитку та був чимось невдоволений. ОСОБА_5 стояв нарізав салат. Зазначив, що він підійшов до ОСОБА_5 і зробив йому зауваження, після чого ОСОБА_5 , тримаючи в руках ніж, наніс йому удар. Після удару ОСОБА_5 витягнув ніж і він побачив кров. Першу допомогу йому надала мама ОСОБА_5 , яка дала йому бинт або марлю. В цей час ОСОБА_5 сидів на дивані в стані шоку.

Допитана судом свідок ОСОБА_9 пояснила, що з обвинуваченим ОСОБА_5 вона знайома, проживає з ним в одній квартирі, завжди мала з ним нормальні відносини та конфліктів між ними до цього жодного разу не виникало. Зазначила, що ОСОБА_5 того дня прийшов додому приблизно о 16 год. 30 хв., будучи у стані алкогольного сп`яніння. Перебуваючи в одній кімнаті з потерпілим ОСОБА_6 , ОСОБА_5 розпочав конфлікт, підставою якого стало невдоволення тим, що на Русанівку понаїхало багато людей, які не народилися в місті Києві. В момент коли ОСОБА_5 виражав своє невдоволення вона вийшла на кухню, а повернувшись побачила ОСОБА_5 , який сидів на дивані з маленьким ножем в руках. ОСОБА_6 в цей момент стояв та тримався за рану. Саму подію коли ОСОБА_6 . ОСОБА_5 було нанесено поранення ножем вона не бачила. Після цього вже до кімнати зайшла мати ОСОБА_5 яка забрала ніж.

Крім показань обвинуваченого у судовому засіданні, вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України підтверджується дослідженими судом письмовими доказами, які долучені до матеріалів кримінального провадження.

Так, відповідно до рапорту від 31.08.2023, зареєстрованого Дніпровським УП ГУНП у м. Києві за № 42441, 31.08.2023 о 23 год. 40 хв. було отримано виклик від чергового, що за адресою: АДРЕСА_1 , нібито ножове поранення. В ході перевірки, прибувши на місце виклику, було виявлено ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з ножовим пораненням з правої сторони в області ребер, як повідомив ОСОБА_6 , що внаслідок розпивання алкогольних напоїв він отримав ножове поранення від ОСОБА_5 , 1970 року народження, який проживає за вказаною адресою. ОСОБА_6 в подальшому було госпіталізовано до лікарні швидкої допомоги.

Згідно довідок від 31.08.2023 та 01.09.2023, виданих міською клінічною лікарнею швидкої допомоги м. Києва, ОСОБА_6 з 31.08.2023 перебував у відділенні політравми з діагнозом «Проникаюче колото-різане поранення грудної клітини справа, правобічний гемопневмоторакс.».

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 01.09.2023, складеного слідчим СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_10 за участю підозрюваного ОСОБА_5 та в присутності понятих, ОСОБА_5 зазначив, що він, тримаючи у лівій руці ніж, перебуваючи в положенні лежачи на спині, наніс один удар потерпілому ОСОБА_6 в грудну клітину справа.

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 01.09.2023, складеного слідчим СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_10 за участю свідка ОСОБА_9 та в присутності понятих, свідок ОСОБА_9 пояснила, що ОСОБА_5 перебував у стані алкогольного сп`яніння. Зазначила, що перебуваючи у стані сп`яніння ОСОБА_5 завжди починає скаржитись на те, що він киянин та аристократ, а також на те, що в Київ понаїхали люди які тут не народилися, що Русанівки вже немає та що скоро тут будуть жити одні безхатьки. Запитавши у ОСОБА_5 та ОСОБА_6 хто зможе порізати помідори, ОСОБА_5 повідомив, що це може зробити він. В подальшому, повернувшись до кімнати вона побачила ОСОБА_5 , який сидів на матраці з ножем в правій руці, та ОСОБА_6 , який стояв біля дивану та двома руками тримався в ділянці грудної клітини справа, а підлога була в крові.

Відповідно до висновку експерта № 042-1621-2023 від 10.10.2023, складеного відділом судово-медичної експертизи живих осіб Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи на підставі постанови слідчого СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_12 від 21.09.2023, під час первинно відомого звернення 31.08.2023 о 17.16 по медичну допомогу у ОСОБА_6 (з урахуванням проведених у подальшому інструментальних досліджень та оперативних втручань) клінічними лікарями було виявлене наступне тілесне ушкодження: проникаюче колото-різане поранення грудної клітки справа: рана (визначена клінічними лікарями як колото-різана) по переднє-аксілярній (пахвовій) лінії справа в проекції 6-го міжребер`я (розміром 2,5x1,0 см), від якої йде рановий канал, який направляється спереду-назад, зверху-вниз, зліва-направо (медіально) та проникає в плевральну порожнину, що супроводжувалося явищами пневмогемотораксу (наявність у плевральній порожнині повітря та 200 мл крові), (при огляді - рана, яка була підвергнута первинній хірургічній обробці на передній поверхні грудної клітки справа між середньо-ключичною та переднє- пахвовою лініями на рівні 6-го міжребер`я. Характер та відома морфологія виявленого тілесного ушкодження, відомі часові дані та обставини події, дозволяють стверджувати про те, що вищевказане поранення утворилося за рахунок однократної ударної дії предмету/предметів, якому/яким притаманні колюче-ріжучі властивості (на кшталт ножа/ножів), та може бути спричинено у строк та при обставинах, вказаних в описовій частині даної постанови, тобто, 31.08.2023. Критерієм судово-медичної оцінки ступеню тяжкості тілесного ушкодження, вказаного у підпункті даних Підсумків, є критерій небезпеки для життя, а тому відповідно до п. п. 2.1/а, 2.1.2/й «Правил», виявлене проникаюче колото-різане поранення грудної клітини відноситься до тяжкого тілесного ушкодження.

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 02.10.2023, складеного слідчим СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_13 , за участю потерпілого ОСОБА_6 та у присутності понятих, ОСОБА_6 пояснив, що повернувшись додому він почав допомагати дружині по господарству. Зазначив, що у нього з ОСОБА_5 виник словесний конфлікт, який почав ОСОБА_5 . В ході конфлікту він отримав поранення, яке завдав ОСОБА_5 шляхом нанесення лівою рукою одного удару ножем в область грудної клітки справа.

Відповідно до висновку експерта № 081-461-2023 від 08.11.2023, складеного Київським міським клінічним бюро судово-медичної експертизи на підставі постанови слідчого СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_10 від 08.09.2023, на наданому на експертизу фрагменті тканини (по постанові слідчого - ганчірка) (об.№№1-3), вилученому за адресою: АДРЕСА_1 , виявлена кров людини. При визначенні групової належності крові в об.№ № 1-3 виявлений антиген А, що не виключає можливості походження цієї крові від гр. ОСОБА_6 . Даних про можливість походження крові в об. № № 1-3 від гр. ОСОБА_5 результатами дослідження не отримано.

Згідно висновку експерта № 042-1758-2023 від 15.11.2023, складеного Відділом судово-медичної експертизи живих осіб на підставі постанови слідчого СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_12 від 13.10.2023, вивчивши та проаналізувавши дані, викладені у «Висновку експерта» № 042-1621-2023 на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з урахування даних, які здобуті органом досудового розслідування під час проведення слідчого експерименту, у відповідності питання постанови, дає підстави зробити наступні висновки. Враховуючи характер та локалізацію, виявленого у ОСОБА_6 тілесного ушкодження, дані проведеного слідчого експерименту за його участю від 02.10.2023, можна заключите, що виявлене у нього тілесне ушкодження могло утворитися при умовах та у спосіб на які він вказує, що не суперечить об`єктивним судово-медичним даним. Можливість утворення, виявленого у ОСОБА_6 тілесного ушкодження при обставинах та у спосіб на які вказує підозрюваний ОСОБА_5 , під час проведення слідчого експерименту за його участю 01.09.2023, малоймовірна.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством.

Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості, не викликають.

Проаналізувавши зібрані по справі докази у їх сукупності, витлумачивши відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України усі сумніви на користь обвинуваченого, суд приходить до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 органом досудового слідства за ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження небезпечне для життя в момент заподіяння, кваліфіковані вірно, оскільки орган котрий проводив досудове розслідування за наявних для цього об`єктивних підстав вжив всіх необхідних заходів для з`ясування та встановлення істини у кримінальній справі, здобувши усіх можливих доказів та давши правильну оцінку, і прийшов до правильного висновку про кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 121 КК України.

Обов`язковою ознакою складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, є наявність вини особи у формі прямого чи непрямого умислу на спричинення потерпілому тяжких тілесних ушкоджень. Тобто особа повинна передбачати суспільно небезпечні наслідки своїх дій і бажати їх настання (прямий умисел) або ж хоча і не бажати, але свідомо припускати настання цих наслідків (непрямий умисел).

Відповідальність за ч. 1 ст. 121 КК України настає і в тому випадку, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачала можливість настання наслідків у виді спричинення будь-якої за тяжкістю шкоди здоров`ю потерпілого, хоча і не конкретизував у своїй свідомості, якою саме буде така шкода. Тобто діяла з неконкретизованим (невизначеним) умислом, за яким, незалежно від того, чи є такий умисел прямим або непрямим, настає відповідальність за фактично спричинену шкоду здоров`ю іншій особі.

З об`єктивної сторони злочин за ст. 121 КК України характеризується протиправним посяганням на здоров`я іншої особи, шкідливих наслідків, що настали для здоров`я потерпілого у вигляді спричиненого тілесного ушкодження, встановлення причинного зв`язку між діями і наслідками.

Кримінальна відповідальність за необережне тілесне ушкодження настає за наявності таких самих елементів об`єктивної сторони, як і в ст. 121 КК України, а за суб`єктивною стороною цей злочин проявляється в необережній формі вини у виді злочинної самовпевненості або злочинної недбалості.

Розмежування цих злочинів здійснюється з урахуванням конкретних обставин вчинення кримінального правопорушення, поведінки особи до та після події, локалізації ушкоджень, знаряддя злочину, механізму утворення ушкоджень, ставлення особи до наслідків вчиненого.

Характер, хронологія і послідовність дій обвинуваченого, а також об`єктивна спроможність дорослої людини оцінювати життєву ситуацію, на думку суду, дає підстави вважати, що ОСОБА_5 дійсно вчинив злочин умисно.

В свою чергу, до пояснень обвинуваченого ОСОБА_5 щодо відсутності у нього умислу на завдання потерпілому тілесних ушкоджень суд ставиться критично, оскільки судом достеменно встановлено та не оспорюється учасниками кримінального провадження щодо вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим під впливом алкогольного сп`яніння. На переконання суду така обставина, як перебування обвинуваченого в стані алкогольного сп`яніння, виключає можливість останнього реально оцінювати та усвідомлювати суспільно небезпечний характер свого діяння в момент його вчинення.

Крім цього, сумніви суду щодо можливості обвинуваченим ОСОБА_5 реально усвідомлювати значення своїх дій в момент вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, ґрунтуються на поясненнях обвинуваченого наданих після дослідження судом в судовому засіданні за клопотанням прокурора відеозаписів слідчих експериментів за участю обвинуваченого та потерпілого. Так, обвинувачений ОСОБА_5 на запитання суду щодо відповідності його дій в момент нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 тим, що відображені у слідчому експерименті за його участю повідомив, що слідчий експеримент проводився наступного дня, натомість він на той момент ще перебував у стані сп`яніння, а відтак не може нічого згадати, а відтак і заперечити.

Враховуючи досліджені докази в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого доведена в повній мірі та сумніву не викликає.

Призначаючи міру покарання ОСОБА_5 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином, особу обвинуваченого, який раніше не судимий та на обліку в наркологічному і психіатричному кабінетах не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, суд вбачає щире каяття.

Верховним Судом у постанові від 20.09.2023 по справі № 944/5954/22 наведено тлумачення прояву щирого каяття обвинуваченого.

Так, у вищевказаній постанові витлумачено, що при встановленні обставини, яка пом`якшує покарання, а саме щирого каяття, необхідно враховувати, що щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого правопорушення, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль щодо вчиненого та бажання виправити ситуацію, яка склалася. Основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого правопорушення. Отже, щире каяття повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась, та нести відповідальність за вчинене, а також ця обставина повинна знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, суд не вбачає.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

У правовій державі покарання передусім є виправним та превентивним засобом, в якій має використовуватись не надмірні, а лише необхідні і зумовлені метою заходи.

На реалізацію принципу, встановленого частиною другою статті 61 Конституції України, згідно з яким юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, спрямовані положення статті 65 КК України. Зазначений принцип, зокрема, конкретизовано у положеннях Кримінального кодексу України щодо системи покарань, звільнення від кримінальної відповідальності, звільнення від покарання та його відбування, у тому числі призначення більш суворого покарання.

Керуючись загальними засадами призначення покарання (ст. 65 КК України), суд має призначати покарання конкретній особі за конкретний злочин, максимально індивідуалізуючи покарання.

Призначене судом покарання повинно відповідати ступеню суспільної небезпеки кримінального правопорушення, обставинам його вчинення та враховувати особу винного, тобто бути справедливим.

Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину та передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.

Такий висновок узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, який зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним (рішення у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року) (рішення Конституційного Суду України від 26 січня 2011 року № 1-рп/2011).

Виходячи з мети покарання й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Тобто, кримінально-правовий зміст принципу справедливості полягає в тому, що покарання, яке застосоване до особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, повинно бути справедливим, тобто таким, що відповідає як тяжкості вчиненого кримінального правопорушення так і конкретним обставинам його вчинення, а також особливостям особистості злочинця.

Вищевказана позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.05.2023 винесеній за результатами розгляду справи № 135/563/22.

Виправлення як мета покарання - це той наслідок, якого прагне досягнути держава передбаченими законом заходами примусу. Виправлення засудженого - це ті певні зміни в його особистості, які утримують його в подальшому від вчинення нових злочинів. З моральної точки зору, виправлення засудженого і є кінцевою метою покарання.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню.

На підставі викладеного, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, ставлення обвинуваченого до скоєного, враховуючи відомості про особу обвинуваченого, який за місцем свого проживання з негативного боку не характеризується, під наглядом лікарів психіатра та нарколога не перебуває, та його посткримінальну поведінку, суд вважає за доцільне призначити йому покарання в межах санкції ч. 1 ст. 121 КК України, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

В свою чергу, суд не приймає до уваги в якості характеризуючої обставини надану стороною захисту копію виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого від 05.12.2023 відносно ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка являється матір`ю обвинуваченого ОСОБА_5 , виходячи з наступного.

Відповідно до вищевказаної виписки, ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , потребує постійного лікування, натомість враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_5 не працевлаштований, підстави вважати, що останній здатен матеріально забезпечувати постійне лікування його матері відсутні. Крім цього, відсутні також і відомості щодо необхідності здійснення постійного догляду над ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Верховний Суд у постанові від 04.12.2023 по справі № 462/3095/20 зазначив, що у кримінальному праві виправлення засудженого є таким впливом покарання на свідомість особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, за допомогою якого усуваються ті її негативні риси, які призвели до вчинення кримінального правопорушення. Виправлення виявляється у внесенні коректив у соціально-психологічні характеристики засудженого, нейтралізації негативних криміногенних настанов, вихованні законослухняності та поваги до положень закону, в тому числі і кримінального. Досягнення мети виправлення означає, що в особистості засудженого в результаті застосування до нього покарання відбулись такі зміни, які фактично унеможливлюють вчинення ним нового кримінального правопорушення з огляду на зміни його ціннісних орієнтирів, що неможливо без усвідомлення та засудження винуватим вчиненої ним власної суспільно небезпечної дії. При обранні форми реалізації кримінальної відповідальності суд у визначених законом межах наділений правом вибору не лише виду та розміру покарання, а й порядку його відбування. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК. Питання призначення кримінального покарання та звільнення від його відбування повинні вирішуватися з урахуванням мети покарання, при цьому, з огляду на положення ст. 75 КК, законодавець підкреслює важливість такої цілі покарання як виправлення засудженого, передбачивши, що при призначенні низки покарань, у тому числі у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, особу може бути звільнено від відбування покарання з іспитовим строком, якщо суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, при цьому суд має врахувати не тільки тяжкість кримінального правопорушення, особу винного, але й інші обставини справи.

Враховуючи встановлені судом обставини вчинення кримінального правопорушення, підстав застосування до обвинуваченого положень ст. 75 КК України, суд не вбачає.

При цьому, призначаючи міру покарання та порядок його відбування, суд звертає увагу на те, що позиція потерпілого ОСОБА_6 щодо відсутності необхідності призначення обвинуваченому покарання пов`язаного із ізоляцією від суспільства, про що неодноразово зазначалося потерпілим за час судового розгляду, не є вирішальною для суду та не впливає на призначення судом міри покарання.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 07.09.2023 постановленою у справі № 755/12935/23 (провадження № 1-кс/755/2706/23), задоволено клопотання слідчого СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві про накладення арешту на тимчасове вилучене майно в рамках кримінального провадження № 0003087 від 01.09.2023 та накладено арешт на тимчасове вилучене майно, яке вилучене в результаті проведення особистого обшуку затриманого ОСОБА_5 , а саме: джинсову рубашку блакитного кольору та чорні шорти із золотими смужками та логотипом «Adidas».

13 вересня 2023 року слідчим суддею Дніпровського районного суду м. Києва у справі № 755/12935/23 (провадження № 1-кс/755/2705/23) постановлено ухвалу, якою задоволено клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Києва про арешт майна, поданого в межах кримінального провадження № 0003087 від 01.09.2023, якою накладено арешт на майно вилучене 31.08.2023 під час огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: на ганчірку білого кольору з плямами бурого кольору, яку було поміщено до паперового конверту коричневого кольору та опломбовано біркою червоного кольору (NPP-0152360); предмет схожий на ніж чорного кольору, який було поміщено до паперового конверту коричневого кольору та опломбовано буркою червоного кольору (NPP-0152358); майку чорного кольору, яку поміщено до паперового конверту коричневого кольору та опломбовано біркою чорного кольору (NPP-0152359); ганчірку чорного кольору, яку поміщено до сейф пакету (INZ 4040575); ганчірку рожевого кольору, яку помішено до сейф пакету (NPU- 1108181); 5 (п`ять) предметів схожих на ножі, які було поміщено до картонної коробки коричневого кольору, яку опломбовано бірками (NPP-0152356, NPP-0152357) із підписами понятих, шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування майном.

Враховуючи вищевикладене, оскільки судовий розгляд справи по суті завершено, суд вбачає за необхідне скасувати арешти накладені ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 07.09.2023 постановленою у справі № 755/12935/23 (провадження № 1-кс/755/2706/23) та ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 13.09.2023 у справі № 755/12935/23 (провадження № 1-кс/755/2705/23).

У порядку ст. 100 КПК України підлягає вирішенню питання речових доказів.

Процесуальні витрати суд вирішує відповідно до вимог ст. 124 КПК України.

Цивільний позов не заявлявся.

Керуючись ч. 1 ст. 121 КК України, ст. ст. 100, 124, 174, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Обраний ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Після набрання вироком законної сили строк відбування покарання рахувати з моменту фактичного затримання ОСОБА_5 , а саме з 31 серпня 2023 року.

Арешт накладений ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 07.09.2023 у справі № 755/12935/23 (провадження № 1-кс/755/2706/23) в рамках кримінального провадження № 0003087 від 01.09.2023 на джинсову рубашку блакитного кольору та чорні шорти із золотими смужками та логотипом «Adidas» - скасувати.

Арешт накладений ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 13.09.2023 у справі № 755/12935/23 (провадження № 1-кс/755/2705/23) в рамках кримінального провадження № 0003087 від 01.09.2023 на ганчірку білого кольору з плямами бурого кольору, яку було поміщено до паперового конверту коричневого кольору та опломбовано біркою червоного кольору (NPP-0152360); предмет схожий на ніж чорного кольору, який було поміщено до паперового конверту коричневого кольору та опломбовано буркою червоного кольору (NPP-0152358); майку чорного кольору, яку поміщено до паперового конверту коричневого кольору та опломбовано біркою чорного кольору (NPP-0152359); ганчірку чорного кольору, яку поміщено до сейф пакету (INZ 4040575); ганчірку рожевого кольору, яку помішено до сейф пакету (NPU- 1108181); 5 (п`ять) предметів схожих на ножі, які було поміщено до картонної коробки коричневого кольору, яку опломбовано бірками (NPP-0152356, NPP-0152357) із підписами понятих, шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування майном - скасувати.

Речові докази у кримінальному провадженні: що зберігаються в матеріалах кримінального провадження - залишити у матеріалах кримінального провадження.

Після набрання вироком законної сили, речові докази у кримінальному провадженні, а саме: джинсову рубашку блакитного кольору та чорні шорти із золотими смужками та логотипом «Adidas» - повернути власнику.

Після набрання вироком законної сили, речові докази у кримінальному провадженні, а саме: ганчірку білого кольору з плямами бурого кольору, яку було поміщено до паперового конверту коричневого кольору та опломбовано біркою червоного кольору (NPP-0152360); предмет схожий на ніж чорного кольору, який було поміщено до паперового конверту коричневого кольору та опломбовано буркою червоного кольору (NPP-0152358); майку чорного кольору, яку поміщено до паперового конверту коричневого кольору та опломбовано біркою чорного кольору (NPP-0152359); ганчірку чорного кольору, яку поміщено до сейф пакету (INZ 4040575); ганчірку рожевого кольору, яку помішено до сейф пакету (NPU- 1108181); 5 (п`ять) предметів схожих на ножі, які було поміщено до картонної коробки коричневого кольору, яку опломбовано бірками (NPP-0152356, NPP-0152357) - знищити.

Після набрання вироком законної сили, речові докази у кримінальному провадженні, а саме: букальний епітелій з ротової порожнини ОСОБА_5 , який упаковано до паперового конверту, задній клапан якого опломбовано біркою (NPP-0136300) з підписом слідчого та понятих; змиви з обох рук, які були поміщені до двох паперових конвертів, опломбовано бірками (NPP-0150243, NPP-0150241) з підписом слідчого та понятих, зразки зрізів нігтів з рук, які поміщено до паперовою конверту опломбована біркою (NPP-0150244) - знищити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави суму в розмірі 2 672 (дві тисячі шістсот сімдесят дві) грн. 00 коп. за проведення судово-медичної експертизи № 042-1621-2023 від 10.10.2023.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня проголошення.

Суддя: