Провадження № 1-кс/947/3757/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2024 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 захисника підозрюваної адвоката ОСОБА_4 , підозрюваної ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене керівником Білгород-Дністровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді застави в рамках кримінального провадження № 0000062 від 16.11.2023 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Одеси, громадянки України, з вищою освітою, незаміжньої, маючої на утриманні двох неповнолітніх дітей, працюючої бухгалтером у ПП «Мальта», ФОП, раніше не судимої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання, ОСОБА_5 підозрюється у тому, що вона, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, спрямованих на розтрату чужого майна - грошових коштів Державного бюджету України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи як виконавець у складі організованої групи на чолі з організатором: начальником паливної групи Одеського КЕУ ОСОБА_7 та виконавцем: інженером проектно-кошторисної групи - уповноваженої особи з питань проведення державних закупівель Одеського КЕУ ОСОБА_8 , за вказівкою ОСОБА_7 , відповідно до відведеної їй ролі підшукувала приватних підприємців із наявністю відповідного КЕКВ предмету закупівлі, а також особисто готувала необхідні документи для участі у відкритих торгах при проведенні закупівель від свого імені та інших підконтрольних їй суб`єктів фінансово-господарської діяльності, (які, після визначеної ОСОБА_7 очікуваної вартості товару, безпосередньо визначались ОСОБА_8 переможцями при проведенні закупівель) та забезпечувала надання таким суб`єктам господарської діяльності позитивних відгуків через афільованих нею суб`єктів господарювання, діяла у складі вказаної організованої групи, діяльність якої була спрямована на розтрату чужого майна грошових коштів держбюджету, а саме: бюджетних коштів, виділених на закупівлю за кодом ДК 021:20-7 Деревина (паливна деревина твердих порід) для потреб Збройних Сил України.

Так, реалізуючи злочинний умисел, спрямований на розтрату коштів Державному бюджету України в особі Одеського КЕУ, ОСОБА_5 , яка виконувала роль виконавця, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 25.10.2023 року, дізналась від ОСОБА_7 про опублікування ОСОБА_8 пропозиції про проведення відкритих торгів по закупівлі «Паливна деревина твердих порід» з кодом за ДК 021: НОМЕР_1 на сайті Prozorro, після чого почала підшукання відповідного суб`єкта підприємницької діяльності.

Надалі, ФОП ОСОБА_5 , виконуючи роль виконавця, підшукала фізичну особу-підприємця ОСОБА_9 , підготувала відповідні документи, що, в свою чергу, послугувало підставою для визначення ОСОБА_8 за вказівкою ОСОБА_7 , ФОП ОСОБА_9 (який відповідно до інформації з Державної прикордонної служби України з 15.09.2022 року перебуває за межами України), переможцем та укладенням з ним договору поставки № 488 на товар за кодом ДК 021:20-7 Деревина (паливна деревина твердих порід) загальним об`ємом 250 м3 за ціною 3 447,83 грн за 1 м3 на загальну суму 861 957,50 грн без ПДВ.

02.12.2023 року за результатами виконання ФОП ОСОБА_9 , Державною казначейською службою України на підставі платіжного доручення Одеської КЕУ перераховано грошові (бюджетні) кошти у загальній сумі 861 957,50 гривень.

Водночас, відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 701 від 19.02.2024 року ринкова вартість 1 метру кубічного деревини паливної твердих порід 1 групи (бук, береза, ясен, граб, в`яз, акація, клен, дуб, модрина), який є предметом договору поставки № 488 від 16.11.2023 року, укладеного між Одеським КЕУ та ФОП ОСОБА_9 на території Одеської області станом на 16.11.2023 року становила 1 975, 31 гривень.

У цей же час, згідно висновку судово-економічної експертизи № 704 від 23.02.2024 року встановлено, що вартість реалізованої продукції ФОП ОСОБА_9 на адресу Одеського КЕУ, згідно договору поставки № 488 від 16.11.2023 перевищує ринкову вартість визначену станом на 16.11.2023 року, з урахуванням відповіді наданої у висновку експерта судової товарознавчої експертизи № 701 від 19.02.2024 року на суму 368 130 гривень.

Таким чином, за викладених вище обставин, ФОП ОСОБА_5 , діючи у складі організованої групи спільно з ОСОБА_7 , та ОСОБА_8 , умисними діями спричинила збитки Державному бюджету України в особі Одеського КЕУ Міністерства оборони України у сумі 368 130, 00 грн., яка в двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення кримінального правопорушення.

За викладених обставин, 13.03.2024 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України за кваліфікуючими ознаками: розтрата чужого майна, шляхом зловживання службовою особою свого службового становища, вчинена у великих розмірах, в умовах воєнного стану, організованою групою.

Посилаючись на те, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого їй особливо тяжкого злочину, яким завдано шкоду у розмірі 368 130, 00 грн., в цілях запобігання ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, про які стороною обвинувачення зазначається в рамках даного клопотання, слідчий за погодженням з прокурором звертаються до слідчого судді з таким клопотанням про застосування відносно підозрюваної ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням застави у розмірі однієї тисячі прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 3 028 000 гривень.

У судовому засіданні

Прокурор оголосив подане клопотання, його вимоги підтримав та просив задовольнити. Зазначив, що пред`явлена ОСОБА_5 підозра є обґрунтованою та підтверджується матеріалами клопотання, наразі наявні ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, про які зазначено у клопотанні. Розмір застави є обґрунтованим та буде здатний забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної. Долучив документи про наявність у підозрюваної майна.

Захисник підозрюваної заперечував проти задоволення клопотання, зазначивши, що пред`явлена підозра його підзахисній є необґрунтованою та матеріалами клопотання не підтверджується, а ризики на які посилається сторона обвинувачення є недоведеними, їх не обґрунтовано, підозрювана ОСОБА_5 не має наміру переховуватися від слідства. Посилання прокурора на існування ризику впливу на свідків також є необґрунтованим. У підозрюваної наявні міцні соціальні зв`язки, так як вона має постійне місце проживання, місце роботи та двох неповнолітніх дітей. Тяжкість покарання, яке може загрожувати підозрюваній не може в даному випадку свідчити про ризик можливого переховування підозрюваної, оскільки у даному випадку відсутній склад злочину. Стороною обвинувачення не доведено також матеріальний стан підозрюваної за якого б вона могла сплатити заставу у розмірі, визначеному стороною обвинувачення. Прокурор просить визначити розмір застави підозрюваній, який є завідомо непомірним для неї. Долучивши письмове заперечення та характеризуючі матеріали на підозрювану, просив відмовити у задоволенні клопотання, а у випадку задоволення клопотання зменшити розмір застави.

Підозрювана з підозрою не погодилася. Щодо обрання запобіжного заходу підтримала думку своїх захисника та просила відмовити у задоволенні клопотання або застосувати менший розмір застави.

Слідчий суддя, вислухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали клопотання та додані в його обґрунтування матеріали, також приймаючи до уваги письмове заперечення сторони захисту з додатками, приходить до наступного переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч. 1 ст. 182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у дохід держави в разі невиконання цих обов`язків.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 13.03.2024 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України за кваліфікуючими ознаками: розтрата чужого майна, шляхом зловживання службовою особою свого службового становища, вчинена у великих розмірах, в умовах воєнного стану, організованою групою.

Щодо наявності обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваною ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, слідчим суддею встановлено таке.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

У пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено, що «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

Аналогічна правова позиція ЄСПЛ відображена у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, в якому також зазначено, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23.10.1994 року ЄСПЛ зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його винуватості, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Таким чином, відповідно до практики ЄСПЛ, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Слідчий суддя наголошує, що на даній стадії кримінального провадження, слідчим суддею не встановлюється винуватість чи не винуватість ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, а лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для застосування відповідного запобіжного заходу, а тому суд не може давати остаточну оцінку допустимості та належності доказів, оскільки справа не розглядається судом по суті пред`явленого обвинувачення.

Крім того, слідчий суддя звертає увагу, що відповідно до положень ч. 2 ст. 94 КПК, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі докази в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою у відповідності до положень ч. 1 ст. 94 КПК України.

Відповідно до ст. ст. 89, 94 КПК, оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті у випадку направлення обвинувального акту до суду.

Так, обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України підтверджується: висновком судової товарознавчої експертизи № 701 від 19.02.2024 року; висновком судової економічної експертизи № 704 від 23.02.2024 року; висновком судової почеркознавчої експертизи № 24-941 від 26.02.2024 року; протоколом обшуку в нежитлових приміщеннях, розташованих за адресою: АДРЕСА_2 , вході проведення якого виявлені та вилучені документи, які визнані речовими доказами та мають значення для досудового розслідування; протоколом обшуку в Одеському квартирно-експлуатаційному управлінні за адресою: АДРЕСА_3 , вході проведення якого виявлені та вилучені документи, які визнані речовими доказами та мають значення для досудового розслідування; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 ; протоколом допиті свідка ОСОБА_13 ; матеріалами негласних слідчих (розшукових) дій; іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Слідчим суддею встановлено, що матеріали кримінального провадження, що долучені до клопотання вказують на те, що на даній стадії досудового розслідування існує обґрунтована підозра причетності ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого їй злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

На підставі зазначеного, слідчий суддя суд вважає, що надані стороною обвинувачення матеріали, які долучені до клопотання, на даній стадії досудового розслідування доводять обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України та відхиляє заперечення сторони захисту в частині зазначення про необґрунтованість пред`явленої підозри.

При цьому, обставини здійснення підозрюваною ОСОБА_5 конкретних дій та доведеність її винуватості потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Вирішуючи питання наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, про які в своєму клопотанні зазначає сторона обвинувачення, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, слідчий суддя має право зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Стосовно загрози втечі особи, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний, можна законно розглядати, як таку, що може спонукати його до втечі. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно враховувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зв`язків, будь яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Також, СПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Так, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваній у разі визнання її винною у його вчиненні, що хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, враховуючи, що підозрювана з пред`явленою їй підозрою не погоджується та заперечує обставини викладені у повідомленні про підозру, що суттєво збільшує ризик її втечі, враховується слідчим суддею при оцінюванні ризику, слідчий суддя вважає доведеним прокурором існування ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризику можливого переховування підозрюваної ОСОБА_5 від органу досудового розслідування та суду.

З урахуванням наведеного, посилання сторони захисту на відсутність ризику переховування підозрюваної ОСОБА_5 з огляду на те, що вона має постійне місце мешкання, місце роботи, двох неповнолітніх дітей та з`явилася за першим викликом до суду, слідчий суддя визнає неспроможними, оскільки на даний час остання підозрюється у скоєнні особливо тяжкого злочину, санкція якого передбачає, зокрема, позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна, а отже мета щодо спроби переховування може виникнути у підозрюваної у будь який момент.

Проте, одночасно, слідчий суддя вважає, що наявні відносно міцні соціальні зв`язки зменшують ризик переховування ОСОБА_5 від органу досудового розслідування та суду.

Слідчий суддя вважає доведеним стороною обвинувачення ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме того, що підозрювана ОСОБА_5 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин злочину, з огляду на те, що наразі триває досудове розслідування кримінального провадження та заплановано проведення великого обсягу слідчих (розшукових) та процесуальних дій в ході виконання яких виникає необхідність у отриманні додаткових документів, які перебувають у володінні Одеського КЕУ, фізичних-осіб підприємців, а також інших афільованих із останніми особами, які підозрювана може знищити з метою приховання імовірних кримінально-протиправних дій.

Слідчий суддя також погоджується із тим, що з метою уникнення імовірної відповідальності за скоєння нею злочину ОСОБА_5 , отримавши копії матеріалів до клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з додатками до нього, де вказані анкетні данні свідків, може перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування, шляхом здійснення погроз, умовляння свідків, схилення їх до дачі неправдивих показань, тобто вказане свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Щодо можливості застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваної ОСОБА_5 , слідчий суддя прийшов до наступного.

Слідчий суддя враховує, що згідно ч. 1 ст. 176 КПК України, більш м`якими запобіжними заходами по відношенню до застави є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука. Метою ж застосування того чи іншого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання встановленим в ході розгляду клопотання ризикам (ч. 1 ст. 177 КПК України).

Беручи до уваги обставини ймовірного вчинення підозрюваною ОСОБА_5 злочину, встановлені в судовому засіданні обставини щодо існування ризиків, слідчий суддя приходить до переконання про неможливість запобігання встановленим ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної ОСОБА_5 шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж застава.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 182 КПК України, - застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Застава може бути внесена як самим підозрюваним, обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем). Заставодавцем не може бути юридична особа державної або комунальної власності або така, що фінансується з місцевого, державного бюджету, бюджету Автономної Республіки Крим, або у статутному капіталі якої є частка державної, комунальної власності, або яка належить суб`єкту господарювання, що є у державній або комунальній власності.

Згідно ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину становить від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (242 240 грн./908 400 грн.).

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

У рішенні «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010 Європейський суд з прав людини зазначив, що гарантії, передбачені п. 3 статті 5 Конвенції, покликані забезпечити не компенсацію втрат, а зокрема явку обвинуваченого на судове засідання. Таким чином сума (застави) повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами які мають забезпечить його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості) при якому перспектива втрати застави, у випадку відсутності на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні. При цьому має бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого.

Сторона обвинувачення просить визначити підозрюваній ОСОБА_5 заставу у розмірі 1000 (однієї тисячі) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 3 028 000 грн. (три мільйони двадцять вісім тисяч гривень), посилаючись на завдану шкоду, тяжкість інкримінованого підозрюваній злочину та її майновий стан.

Дослідивши клопотання та долучені в обґрунтування матеріали, слідчий суддя з урахуванням обставин злочину, імовірних збитків, нанесених державі в умовах воєнного стану, коли кожна гривня є важливою для обороноздатності країни в умовах збройної агресії, майнового та соціального стану підозрюваної ОСОБА_5 , доведених ризиків, передбачених п. п. 1,2,3 ст. 177 КПК України, погоджується із стороною обвинувачення в тій частині, що застава у межах, визначених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України не здатна забезпечити виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків.

Проте, слідчий суддя вважає, що розмір застави, який просить визначити підозрюваній ОСОБА_5 прокурор є необґрунтованим.

Так, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, який має корисливих характер. Особливий характер злочину, який слід врахувати при визначені розміру застави у даному випадку, пов`язаний із суспільним інтересом у цьому кримінальному провадженні, а також наслідками вчинення такого злочину.

При визначенні розміру застави слідчий суддя враховує наявність встановлених в судовому засіданні ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, обставини його вчинення та наслідки, які полягають у імовірно завданій шкоді державному бюджету, а також майновий стан підозрюваної ОСОБА_5 (є ФОП, у власності має квартиру, земельну ділянку, гараж та автомобіль) та вважає, що застава у розмірі 600 (шістсот) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1 816 800 (один мільйон вісімсот шістнадцять тисяч вісімсот) гривень, здатна у разі її внесення забезпечити виконання підозрюваною ОСОБА_5 процесуальних обов`язків, а саме: вказаний розмір застави здатний стримувати можливу протиправну поведінку підозрюваної під загрозою звернення застави в дохід держави.

За викладених обставин, слідчий суддя прийшов до висновку про необхідність часткового задоволення клопотання про застосування відносно підозрюваної ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді застави.

Керуючись ст. ст. 177-178, 182, 184, 194, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене керівником Білгород-Дністровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді застави в рамках кримінального провадження № 0000062 від 16.11.2023 року відносно підозрюваної ОСОБА_5 задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 600 (шістсот) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1 816 800 (один мільйон вісімсот шістнадцять тисяч вісімсот) гривень.

Покласти на підозрювану ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 13.05.2024 року, включно, в межах строку досудового розслідування, наступні процесуальні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

-не відлучатися за межі населеного пункту, в якому вона проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи,

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Застава може бути внесена підозрюваною або іншою фізичною або юридичною особою (заставодацем) на розрахунковий рахунок НОМЕР_2 , код отримувача (ЄДРПОУ) - 26302945, банк отримувача ДКСУ м. Київ, МФО 820172, отримувач - Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області.

Роз`яснити підозрюваній, що вона не пізніше п`яти днів з дня обрання запобіжного заходу у вигляді застави зобов`язана внести кошти на відповідний рахунок або забезпечити їх внесення заставодавцем та надати документ, що це підтверджує, слідчому, прокурору, суду. Зазначені дії можуть бути здійснені пізніше п`яти днів з дня обрання запобіжного заходу у вигляді застави, якщо на момент їх здійснення не буде прийнято рішення про зміну запобіжного заходу. З моменту обрання запобіжного заходу у вигляді застави щодо особи, яка не тримається під вартою, в тому числі до фактичного внесення коштів на відповідний рахунок, а також з моменту звільнення підозрюваного, обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної слідчим суддею, судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підозрюваний, обвинувачений, заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Роз`яснити підозрюваній, що відповідно до ч. ч. 8, 10, 11 ст. 182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України. Застава внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 .

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1