Справа № 482/46/24
Номер провадження 1-кп/482/97/2024
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2024 року м.Нова Одеса

Новоодеський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

в присутності осіб щодо яких ставиться питання про застосування примусових заходів виховного характеру малолітніх ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

законного представника малолітніх ОСОБА_4 , ОСОБА_5 батька ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , представника органу опіки та піклування ОСОБА_9 , представника ВП №6 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_10 , педагога-психолога ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Нова Одеса, Миколаївської області клопотання прокурора про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні №0000339 від 23.10.2023 стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Зайве, Новоодеського району, Миколаївської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, учня 7 класу ліцею АДРЕСА_1 , раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , за діяння, що містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Зайве, Новоодеського району, Миколаївської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, учня ІНФОРМАЦІЯ_3 , раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , за діяння, що містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Прокурор звернувся до суду із клопотанням, в якому просив застосувати до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 примусові заходи виховного характеру у вигляді застереження, а також передачі під нагляд батька за вчинення протиправного суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки ч.4 ст.185 КК України.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно де п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан. Указами Президента України від 01.05.2023 № 254/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 год. 30 хв. 20.05.2023 строком на 90 діб до 18.08.2023, від 17.08.2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 год. 30 хв. 18.08.2023 строком на 90 діб до 18.11.2023. Судом встановлено, що малолітні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які не досягли віку, з якого настає кримінальна відповідальність (через що не є суб`єктами злочину) та відносно яких здійснюється кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, вчинили протиправне суспільно-небезпечне діяння при наступних обставинах. Так, 23.10.2023 близько 01.00 год. (більш точного часу не встановлено) ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебували за місцем свого мешкання, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . В цей час у ОСОБА_4 та ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна з території магазину «Валентина» з метою незаконного збагачення. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 разом з ОСОБА_5 в умовах воєнного стану, діючи умисно та протиправно з метою наживи та збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді неправомірного заволодіння чужим майном та, свідомо бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, переконавшись, що за їх діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, шляхом проникнення, а саме через отвори в металевій решітці, та в подальшому використовуючи викрутку, зняли решітку з вікна, скло якого розбили та проникли до приміщення магазину, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 через утворений отвір. Перебуваючи на території вищевказаного приміщення магазину, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 пройшли до шухляди, в якій знаходилися грошові кшти в сумі 4 878 грн., які в подальшому викрали. Утримуючи викрадене при собі, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, розпорядившись викраденим на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_12 матеріальну шкоду на загальну суму 4 878 грн. 00 коп.

Таким чином, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вчинили протиправне суспільно-небезпечне діяння, що містить ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за попередньою змовою групою осіб, вчинена в умовах воєнного стану.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про застосування стосовно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 примусових заходів виховного характеру, а саме: у вигляді застереженні та передачі їх під нагляд батьку ОСОБА_6

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в своїх поясненнях, наданих в судовому засіданні під час розгляду клопотання, наведених вище фактичних обставин провадження та кримінально-правову оцінку своїх дій не оспорювали, та погодилися із заявленим прокурором клопотанням про застосування стосовно них на підставі ч.2 ст.105 КК України примусових заходів виховного характеру у вигляді застереження та передачі під нагляд батька. Захисники також підтримали клопотання прокурора, та просили застосувати до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 примусові заходи виховного характеру.

Законний представник ОСОБА_4 та ОСОБА_5 їх батько ОСОБА_6 в судовому засіданні суду пояснив, що він згодний взяти на себе обов`язки щодо нагляду за синами, здатний виконати, покладені на нього обов`язки, просив клопотання задовольнити.

Представник служби у справах дітей, представник уповноваженого підрозділу органів Національної поліції, педагог-психолог суду пояснили, що законний представник ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , їх батько ОСОБА_6 , здатний виконати нагляд за своїми дітьми, до адміністративної та кримінальної відповідальності батько не притягувався, сім`я малолітніх раніше не була під наглядом державних органів, які займаються справами дітей, характеристики на дітей добрі, стосунки в сім`ї доброзичливі.

Потерпіла в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про час і місце розгляду клопотання, надала до суду заяву про проведення судового розгляду в її відсутність, матеріальних та моральних претензій до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не має.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру, суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що будучи малолітніми на час скоєння суспільно--небезпечного діяння, що містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вчинили вказане суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч.4 ст.185 КК України за обставин, викладених в клопотанні, що підтверджується дослідженими судом матеріалами кримінального провадження.

Встановлено, що ОСОБА_4 народився 16.03.2011, тобто на час вчинення суспільно-небезпечного діяння йому виповнилось 12 років. ОСОБА_5 народився 05.09.2012, та на час вчинення суспільно-небезпечного діяння йому виповнилось 11 років.

Відповідно до ч.2 ст.22 КК України кримінальна відповідальність за злочин, передбачений ч.4 ст.185 КК України настає з чотирнадцяти років, що свідчить про те, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не досягли віку, з якого настає кримінальна відповідальність за ч.4 ст.185 КК України.

Згідно ч.2 ст.97 КК України, примусові заходи виховного характеру, передбачені ч.2 ст.105 КК України, можуть бути застосовані судом до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною КК України.

Примусові заходи виховного характеру є єдиними з заходів кримінального примусу, застосування яких можливе до осіб, що не досягли віку, з якого можливе притягнення до кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч.2 ст.484 КПК України під час кримінального провадження щодо неповнолітнього, в тому числі під час провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, суд та всі інші особи, що беруть у ньому участь, зобов`язані здійснювати процесуальні дії в порядку, що найменше порушує звичайний уклад життя неповнолітнього та відповідає його віковим та психологічним особливостям, роз`яснювати суть процесуальних дій, рішень та їх значення, вислуховувати його аргументи при прийнятті процесуальних рішень та вживати всіх інших заходів, спрямованих на уникнення негативного впливу на неповнолітнього.

При вирішенні питання про застосування примусових заходів виховного характеру відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 суд враховує дані про осіб, які вчинили суспільно-небезпечне діяння, що містить ознаки злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, які характеризуються добре за місцем проживання та навчання, не перебувають на обліку в секторі ювенальної поліції, а також на обліку у лікаря-нарколога та психіатра, на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння не досягли віку, з якого настає кримінальна відповідальність за вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України. Згідно ч.2 ст.97 КК України примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст.105 Кримінального кодексу України до неповнолітнього (малолітнього) може бути застосовано примусові заходи виховного характеру у виді

1) застереження;

2) обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього;

3) передачі неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють, чи під нагляд педагогічного або трудового колективу за його згодою, а також окремих громадян на їхнє прохання;

4) покладення на неповнолітнього, який досяг п`ятнадцятирічного віку і має майно, кошти або заробіток, обов`язку відшкодування заподіяних майнових збитків;

5) направлення неповнолітнього до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків до його виправлення, але на строк, що не перевищує трьох років. Умови перебування в цих установах неповнолітніх та порядок їх залишення визначаються законом.

Відповідно до ч.3 ст.105 КК України до неповнолітнього може бути застосовано кілька примусових заходів виховного характеру, що передбачені у частині другій цієї статті. Тривалість заходів виховного характеру, передбачених у пунктах 2 та 3 частини другої цієї статті, встановлюється судом, який їх призначає.

Положеннями ст. 501 КПК України передбачено, що в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд приймає лише 2 види рішень: ухвалу про застосування примусових заходів виховного характеру, якщо прокурором буде доведено вчинення неповнолітнім, зазначеним в ст.498 КПК України, суспільно-небезпечного діяння, чи ухвалу про відмову в застосуванні примусових заходів виховного характеру, якщо суд дійде висновку, що прокурор під час судового розгляду не довів факт вчинення суспільно-небезпечного діяння неповнолітнім, і закриває провадження, інших підстав для відмови в застосуванні примусових заходів виховного характеру законом не передбачено.

При цьому, до особи, яка вчинила зазначені діяння після досягнення одинадцятирічного віку, але до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, у будь-якому випадку, незважаючи на ступінь тяжкості вчиненого діяння, згідно зі ст.498 КПК України, мають застосовуватись примусові заходи виховного характеру.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що відповідно до чинного законодавства примусові заходи виховного характеру можна застосовувати до особи, яка у віці від 14 до 18 років учинила злочин невеликої або середньої тяжкості, а також до особи, котра у період від 11 років до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, учинила суспільно небезпечне діяння, що має ознаки дії чи бездіяльності, передбачених Особливою частиноюКримінального кодексу України.

Враховуючи, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до досягнення віку кримінальної відповідальності, у віці 11 та 12 років на момент скоєння суспільно-небезпечного діяння, що містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, вчинили суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч.4 ст.185 КК України, відповідно до закону слід застосовувати особливий порядок здійснення кримінального провадження щодо неповнолітніх, та згідно із ст.498 КПК України застосувати примусові заходи виховного характеру.

Вказані примусові заходи виховного характеру сприятимуть їх виправленню та вихованню, оскільки саме таке рішення, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та попередження вчинення ними нових правопорушень.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів необхідно вирішити у порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ч.2 ст.97, ст.105 КК України, ст.ст.498, 501, 371-372 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про застосування заходів виховного характеру в кримінальному провадженні № 0000339 від 23.10.2023 року щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за вчинення суспільно-небезпечного діяння, що містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Зайве, Новоодеського району, Миколаївської області, громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого примусові заходи виховного характеру у вигляді застереження та передачі його під нагляд батьку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженцю села Ясна Поляна, Новоодеського району, Миколаївської області, українцю, громадянину України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 .

Встановити тривалість заходів виховного характеру у вигляді передачі під нагляд батьку терміном 1 (один) рік.

Попередити ОСОБА_6 про відповідальність у разі порушення взятого на себе зобов`язання.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Зайве, Новоодеського району, Миколаївської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, учня ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , примусові заходи виховного характеру у вигляді застереження та передачі його під нагляд батьку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженцю села Ясна Поляна, Новоодеського району, Миколаївської області, українцю, громадянину України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 .

Встановити тривалість заходів виховного характеру у вигляді передачі під нагляд батьку терміном 1 (один) рік.

Попередити ОСОБА_6 про відповідальність у разі порушення взятого на себе зобов`язання.

Речові докази по справі: 1)грошові кошти в сумі 4 878 (чотири тисячі вісімсот сімдесят вісім) грн. 00 коп., які передані на зберігання потерпілій ОСОБА_12 залишити їй, як власниці; 2) 2 СПУ, які переміщено на додаток до ОМП та упаковано в первинне упакування (спеціальний пакет WAR0008962), фрагмент низу підошви взуття, який переміщено на дактилоплівку білого кольору, поміщено та упаковано в первинне упакування (спеціальний пакет WAR0008963) та передано на зберігання до кімнати речових доказів ВП №3 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області (квитанція №1305 від 01.11.2023) знищити.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали.

Особі, стосовно якої розглядалося клопотання та прокурору копія ухвали вручається негайно після її проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1