Провадження № 1-кс/761/8684/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2024 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Києві ОСОБА_4 від 28.02.2024 про відмову у залученні потерпілим у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000086 від 30.01.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

08 квітня 2024 року до Шевченківського районного суду м.Києва надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Києві ОСОБА_4 від 28.02.2024 про відмову у залученні потерпілим у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000086 від 30.01.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365 КК України.

В обґрунтування скарги останній зазначає, що у провадженні Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000086 від 30.01.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365 КК України.

28.02.2024 року слідчим Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Києві ОСОБА_4 винесено постанову про відмову у залученні ОСОБА_3 у якості потерпілого у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудового розслідування за №0000086 від 30.01.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365 КК України.

Як зазначає ОСОБА_3 , що вищевказана постанова не є обґрунтованою. Окрім того, зі змісту постанови вбачається, що на період винесення такої постанови у органу досудового розслідування не було об`єктивних даних та не отримано достатніх підстав, які б свідчили про спричинення ОСОБА_3 якої небудь шкоди спричиненої кримінальним правопорушенням. Враховуючи вищевикладене ОСОБА_3 вважає вказану постанову необґрунтованою та такою яка була винесена без всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин кримінального правопорушення та просить скасувати постанову слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Києві ОСОБА_4 від 28.02.2024 року.

У судове засідання ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце не прибув. Крім того, останній направив до Шевченківського районного суду м.Києва заяву про розгляд скарги без його участі.

В судове засідання слідчий ОСОБА_4 будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце його проведення також не з`явився. Разом з цим, неявка у судове засідання особи, рішення якої оскаржується не перешкоджає розгляду скарги по суті.

Заслухавши думку учасників дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні заявником, потерпілим, його представником чи законним представником може бути оскаржено рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Так, слідчий суддя встановив, що на виконання ухвали слідчого судді Печерського районного суду м.Києва від 18.12.2023 року уповноваженою особою було внесено відомості про кримінальне правопорушення за заявою ОСОБА_3 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000086 від 30.01.2024 року.

Як вбачається з постанови, винесеної в рамках кримінального провадження №0000086 від 30.01.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365 КК України, органом досудового розслідування не встановлено обставин спричинення шкоди ОСОБА_3 , а також не встановлено підтвердження перевищення службових повноважень працівниками поліції, що спричинили таку шкоду.

Відповідно до положень статті 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Так, відмовляючи ОСОБА_3 у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні №0000086 від 30.01.2024 року, слідчий виходив з того, що досудовим розслідуванням не встановлено достатніх даних про спричинення ОСОБА_3 моральної, фізичної або майнової шкоди, передбаченої ст. 55 КПК України, діями працівників правоохоронних органів.

Разом із цим, на переконання слідчого судді, оскаржувана постанова слідчого є необґрунтованою, не узгоджується з положеннями кримінального процесуального закону України, які регулюють правовий статус потерпілого у кримінальному провадженні та визначають, з якого часу особа набуває права й обов`язки потерпілого, а також не містить жодного посилання на конкретні обставини, що послугували достатньою підставою для висновку про недоведеність факту заподіяння ОСОБА_3 якої-небудь шкоди, передбаченої ст. 55 КПК України, кримінальним правопорушенням, за фактом вчинення якого здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000086 від 30.01.2024 року.

Аналогічна позиція викладена й у рішеннях Європейського суду з прав людини, винесених у справах «Шевченко проти України» (заява № 32478/02) та «Трубніков проти Росії» (скарга № 49790/99), практика якого згідно зі ст. 9 КПК України є обов`язковою для застосування під час здійснення кримінального провадження, зокрема виключення заявника з провадження шляхом ненадання йому статусу жертви суперечить звичайній практиці відповідно до національного законодавства та є неприйнятним, оскільки таким чином він позбавляється можливості приймати участь у ході розслідування.

За таких обставин, слідчий суддя вважає за необхідне задовольнити скаргу ОСОБА_3 , скасувати постанову старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_4 від 28 лютого 2024 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000086 від 30.01.2023 року.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 9, 22, 26, 91, 92, 110, 284, 303, 306, 307, 309, 376, 532 КПК України, слідчий суддя -

П О С Т А Н О В И В :

Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Києві ОСОБА_4 від 28.02.2024 про відмову у залученні потерпілим у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000086 від 30.01.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365 КК України - задовольнити.

Скасувати постанову слідчого Другого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Києві ОСОБА_4 від 28.02.2024 про відмову у залученні потерпілим у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000086 від 30.01.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365 КК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає, однак проти неї можуть бути подані заперечення під час підготовчого провадження у суді.

Слідчий суддя ОСОБА_5