У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 338/474/24

04 квітня 2024 року селище Богородчани

Богородчанський районний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 його захисників адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , представника потерпілої адвоката ОСОБА_7 розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження, відомості про яке були внесені до ЄРДР 06 грудня 2023 року за №0000687, які надійшли з Івано-Франківської обласної прокуратури за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

в с т а н о в и в :

01 квітня 2024 року до Богородчанського районного суду Івано-Франківської області надійшов обвинувальний акту по кримінальному провадженню відомості про яке були внесені до ЄРДР 06 грудня 2023 року за №0000687, за ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор надав письмове клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 на 60 діб без визначення розміру застави. Вказує, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених у пунктах 1, 3, 4 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України. Застосування до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти заявленим ризикам.

Захисники адвокати ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , у підготовчому судовому засіданні заперечували проти клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Захисник ОСОБА_5 надав письмові заперечення та пояснив, що прокурор лише формально перерахував можливі ризики передбачені ст. 177 КПК України, однак не довів конкретними доказами наявність вказаних у клопотанні ризиків. Крім того сторона обвинувачення не надала доказів, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки його підзахисного. Зазначив, що на утриманні обвинуваченого перебуває дружина та малолітня дитина, просив обрати запобіжний захід у виді поруки, або визначити розмір застави при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у розмірі 30 прожиткового мінімуму для працездатних осіб .

У судовому засіданні обвинувачений підтримав доводи своїх захисників.

Представник потерпілої адвокат ОСОБА_7 просив вирішити клопотання прокурора відповідно до вимог КПК України.

Вислухавши прокурора, обвинуваченого, захисників, представника потерпілої, дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до наступних висновків.

Частиною 3 статті 315 КК України, передбачено під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Положеннями глави 18, зокрема ч.1 ст.177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

За змістом закону, тримання під вартою як запобіжний захід може бути застосовано лише у разі, якщо прокурор наявною сукупністю дозволених законом при прийнятті даного рішення засобів доказування доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим в ст.177 КПК України. Неможливість запобігти даним ризикам слід розуміти як недостатність інших запобіжних заходів для того, щоб запобігти їхньому настанню.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 04 грудня 2023 року о 21 годині ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні будинку, за адресою АДРЕСА_1 , де проживав ОСОБА_8 , на ґрунті ревнощів, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, із значною фізичною силою наніс потерпілому ряд ударів руками в область життєво важливої ділянки тіла голову, спричинивши в результаті своїх злочинних дій ОСОБА_8 тяжкі тілесні ушкодження, які є небезпечними для життя у вигляді забійної рани обличчя з переломом кісток носа, закритої черепно-лицевої травми, геморагічного шоку, внаслідок яких потерпілий помер.

07 грудня 2023 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , українець, громадянина України, одруженого, з середньою освітою, працюючого слюсарем на ПП «Макрос ІФ» у м. Калуш, раніше не судимого, затримано у порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України. Цього ж дня ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

08 грудня 2023 року, слідчим суддею Івано-Франківського міського суду підозрюваному ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів до 04 лютого 2024 року, включно.

01 лютого 2024 року слідчим суддею Івано-Франківського міського суду продовжено строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні до 07 квітня 2024 року, включно, а також продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 до 31 березня 2024 року, включно.

26 березня 2024 року слідчим суддею Івано-Франківського міського суду продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 до 07 квітня 2024 року, включно.

Завершити розгляд вказаного кримінального провадження до закінчення строку тримання під вартою суд вважає не можливим.

Стороною обвинувачення заявлені ризики, передбачені у п. п. 1, 3, 4 ч. 1ст. 177 КПК України, а саме: п. 1 можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюваний усвідомлюючи, що санкція статті передбачає покарання виключно у вигляді позбавлення волі, може вчинити такі дії; п.3 - незаконно впливати на потерпілу та свідків, з якими добре знайомий, зокрема зі свідком ОСОБА_9 , яка є його дружиною; п. 4 - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки обвинувачений з метою уникнення від кримінальної відповідальності, може не з`являтись на виклики до слідчого, прокурора чи суду і таким чином затягувати розслідування кримінального провадження, оскільки орган досудового розслідування, що провадить розслідування знаходиться в м. Івано-Франківську на значній відстані від місця проживання підозрюваного.

Враховуючи зміст ст. ст. 177, 178, 183, 199,315, 331 КПК України, суд при розгляді клопотання про продовження(обрання) строку тримання під вартою повинен належним чином дослідити обставини, які стали підставою для обрання запобіжного заходу, оцінити в сукупності всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження дії запобіжного заходу та застосувати такий запобіжний захід, який буде відповідним тим ризикам, які суд вважатиме доведеними на момент розгляду клопотання.

Суд приходить до висновку, що в судовому засіданні прокурором доведено наявність ризиків, які не зменшилися, продовжують існувати, та які дають певні підстави вважати, що обвинувачений може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 10 років.

Так, у відповідності до Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Іліє в проти Болгарії" передбачено, що "суворість, передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

Крім того, в поданому клопотанні та в судовому засіданні стороною обвинувачення обґрунтовано неможливість застосування щодо ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу.

До суду стороною захисту надано заяви про бажання взяти підозрюваного ОСОБА_4 на поруки від директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Макрос-ІФ пожежний сервіс» ОСОБА_10 та засновника даного товариства ОСОБА_11 .

Так, відповідно до частини першої статті 180 Кримінального процесуального кодексу України, особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу. Кількість поручителів визначає слідчий суддя, суд, який обирає запобіжний захід. Наявність одного поручителя може бути визнано достатньою лише в тому разі, коли ним є особа, яка заслуговує на особливу довіру.

Таким чином, особиста порука належить до запобіжних заходів, які поєднані із психологічним впливом на поведінку підозрюваного, що ґрунтується на моральній відповідальності цієї особи перед тими особами, які за нього поручилися.

Крім того, однією з умов застосування такого запобіжного заходу є впевненість суду в тому, що поручитель дійсно може впливати на поведінку підозрюваного та забезпечити його явку до органу досудового розслідування чи суду на першу про те вимогу. При цьому важливою передумовою ефективної дії запобіжного заходу у вигляді особистої поруки є почуття довіри і поваги підозрюваного до поручителя. Такі взаємовідносини гарантують, з одного боку, прагнення самої особи до дотримання цього запобіжного заходу, а з другого забезпечують можливість реального впливу поручителів на її поведінку.

У судовому зсіданні встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 Кримінального кодексу України, будучи працевлаштованим на той час у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Макрос-ІФ пожежний сервіс».

Разом із цим, суд вважає, що на даний час застосування інших, менш суворих запобіжних заходів, не забезпечить запобігання ризикам, встановленим у судовому засіданні, тому підстав для зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на особисту поруку на даний час не встановлено.

Застосування запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, на думку суду, в даному випадку буде неефективним з огляду на те, що істотною відмінністю цього запобіжного заходу від особистого зобов`язання є те, що реалізація особистої поруки передбачає менше обмеження прав і свобод обвинуваченого, ніж інші запобіжні заходи, зокрема, особисте зобов`язання, яке також, як вважає суд в даному конкретному випадку не спроможне забезпечити досягнення цілей у кримінальному провадженні та нівелювати наявні ризики.

Отже, зважаючи на тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , його суспільну небезпеку, суд приходить до переконання, що на цій стадії судового розгляду інші запобіжний захід у вигляді особистої поруки не буде достатніми для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого та запобігання ризикам, які доведені стороною обвинувачення.

Разом із цим, при обранні запобіжного заходу, слід також враховувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

У цьому контексті необхідно зазначити, що підхід Європейського суду з прав людини до розгляду доцільності продовження строків тримання особи під вартою, як впродовж досудового розслідування, так і судового розгляду ґрунтується на презумпції, що з перебігом розслідування чи судового слідства справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії. Відповідно, кожне наступне клопотання про продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються, та їх аналіз як підстави подальшого втручання у право особи на свободу.

Згідно з ч. 4 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177 та 178 КПК України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо: 2)злочину, який спричинив загибель людини.

Наведене вище свідчить про те, що, крім випадків, визначених у ч. 4 ст. 183 КПК України, визначення застави як альтернативного запобіжного заходу є обов`язковим і невід`ємною частиною судового рішення про продовження обвинуваченому раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно практики Європейського суду з прав людини відмова у звільненні з-під варти під заставу може бути обґрунтованою і особа має утримуватися під вартою без визначення розміру застави, якщо його звільнення потягне реальну небезпеку спричинення шкоди у зв`язку з виникненням однієї з підстав для тримання під вартою; якщо введення умов звільнення під заставу чи інших розумних профілактичних заходів не може усунути цю небезпеку чи знизити її до рівня, при якому тримання особи під вартою стане безпідставним.

Суд, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, враховуючи, що хоча ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину який спричинив загибель людини за ч.2 ст. 121 КК України, про те враховуючи особу обвинуваченого: який раніше не судимий, вперше притягується до кримінальної відповідальності; до затримання проживав у АДРЕСА_2 разом із дружиною та двома доньками (одна із яких є неповнолітньою), які перебували на утриманні обвинуваченого ОСОБА_4 ; за місцем проживання характеризується позитивно; має постійне місце роботи, працював слюсарем в ТОВ «Макрос-ІФ ПС», за місцем роботи характеризується виключно позитивно; вважає за можливим визначити обвинуваченому ОСОБА_4 розмір застави, як альтернативний запобіжний захід.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави, щодо особи, обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається у розмірі від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи викладене, вважаю за необхідне визначити розмір застави відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України, виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого з 01 січня 2024 року у розмірі 3028,00 грн.

Враховуючи данні які характеризують особу обвинуваченого, його майновий та сімейний стан, а також тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, суд приходить до висновку, що застава у розмірі 50 прожиткових мінімумів, що складає (3028*50) = 151 400, 00 грн., буде достатньою мірою, щоб гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

При визначенні саме такого розміру застави суд враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема у справі "Мангурас проти Іспанії" від 20 листопада 2010 року, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

У відповідності до ст. 194 КПК України, на обвинуваченого також необхідно покласти обов`язки у разі внесення застави.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 176-178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 202, 205, 309, 372, 376, 395 Кримінального процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в :

Клопотання задовольнити частково.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів до 03 червня 2024 року, включно.

Тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 здійснювати у Державній установі «Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)».

Визначити розмір застави у розмірі 50 (п`ятдесяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 151 400 (сто п`ятдесят одна тисяча чотириста) грн. у національній грошовій одиниці України, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так й іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок з наступними реквізитами: (банк отримувача: ДКС України, м. Київ, код отримувача: 26289647, код банку отримувача: 820172, номер рахунку (IBAN): UA0002265, призначення платежу: застава, кримінальне провадження за №0000687 від 06 грудня 2023 року, обвинувачений (прізвище, ініціали), платник (прізвище, ініціали).

В разі внесення застави уповноваженій службовій особі місця ув`язнення необхідно негайно звільнити ОСОБА_4 з-під варти та повідомити про це суд.

З моменту звільнення ОСОБА_4 з-під варти у зв`язку з внесенням застави він буде вважатися таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

На час дії запобіжного заходу у вигляді застави, на підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 на строк два місяці наступні обов`язки:

1) прибувати за кожним викликом до суду;

2) не відлучатися за межі Івано-Франківського району Івано-Франківської області без дозволу прокурора суду;

3) повідомляти прокурора, суд про зміну свого місця проживання ( АДРЕСА_2 ).

4) утриматися від спілкування з усіма свідками( ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ) та потерпілою ОСОБА_14 у кримінальному провадженні;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади за наявності паспорт для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Попередити ОСОБА_4 ,що у разі невиконання вище перелічених обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу із відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок суду коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово прокурора та Богородчанський районний суд Івано-Франківської області.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення, про прийняте рішення повідомити заінтересованих осіб.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: