СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
ун. № 759/3338/23
пр. № 1-кп/759/431/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2024 року м.Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження №0000586, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.02.2023 р. стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- вироком Святошинського районного суду м. Києва від 05.12.2017 за ч. 1 ст. 186 КК України до штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн.;

- вироком Святошинського районного суду м. Києва від 21.08.2018 за ч. 1 ст. 309, 71, ч. 3 ст. 72 КК України до 1 року обмеження волі та штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн., який виконується самостійно. Звільнений з ДУ «Бердичівський виправний центр №18» 28.05.2019 по відбуттю строку покарання;

-19.01.2022 Київським апеляційним судом, яким змінено вирок Святошинського районного суду м. Києва від 16.09.2021, за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;

- 27.12.2023 Київським апеляційним судом, яким скасовано вирок Печерського районного суду м. Києва від 30.03.2023 року, за ч.2 ст.307 КК України до 6 (шести) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна, на підставі ч.ч.1, 4 ст.71 КК частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 16.09.2021, який змінено ухвалою Київського апеляційного суду від 19.01.2022, та призначено до відбуття остаточне покарання за сукупністю вироків у виді 7 (семи) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_3 приблизно о 17 годині 30 хвилин 20.01.2023, знаходячись у приміщенні закладу «Варом», що розташовується за адресою: м. Київ, вул. Депутатська, 2-Г , в умовах воєнного стану, повторно, таємно викрав чуже майно, яке належить ОСОБА_6 , завдавши потерпілому майнову шкоду на загальну суму 5 999 гривень.

Так, ОСОБА_3 приблизно о 16 годині 20.01.2023 прийшов до закладу «Варом», що розташоване за адресою: м. Київ, вул. Депутатська, 2-Г , де помітив наглядно знайомого йому ОСОБА_6 , який вживав алкогольні напої за одним із столиків. ОСОБА_6 розраховувався за товари у закладі за допомогою свого мобільного телефону, який в подальшому поклав до сумки, яку мав при собі.

Не маючи офіційного місця роботи та інших джерел доходів, а також відчуваючи потребу в грошових коштах, усвідомлюючи, що в країні введено воєнний стан, ОСОБА_3 вирішив заволодіти майном ОСОБА_6 , користуючись тим, що останній перебуває у стані алкогольного сп`яніння, з метою подальшого обернення його на свою користь та особистого збагачення.

З метою виконання свого злочинного умислу, спрямованого на повторне, таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 , продовжуючи знаходитись у приміщенні вказаного закладу, скориставшись тим, що ніхто з оточуючих за його діями не спостерігає, а також тим, що ОСОБА_6 перебував у стані сп`яніння, дістав з сумки ОСОБА_6 майно, а саме мобільний телефон блакитного кольору марки «ОРРО А54», ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , вартістю 5999 гривень, з сім картками мобільного оператора «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_3 та «Лайфсел» з абонентським номером НОМЕР_4 , який поклав до власної кишені куртки, після чого з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим чужим майном на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_6 майнової шкоди на загальну суму 5 999 гривень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, визнав в повному обсязі, щиро розкаявся і надав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінального правопорушення. Просив суд суворо його не карати.

Встановлені судом обставини, окрім визнання обвинуваченим ОСОБА_7 своєї провини у інкримінованому кримінальному правопорушенні, підтверджуються наступними дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:

-протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 03.02.2023, згідно якої ОСОБА_6 повідомив про те, що 20.01.2023 в період часу з 17-30 год. по 18-00 год. за адресою: м. Київ, вул. Депутатська ,2 ( кафе « Варом ») невідома особа таємно заволоділа мобільним телефоном «ОРРО А-54» (т.1 а.п.106);

-документом з ідентифікуючими даними щодо телефона марки «ОРРО А54», ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 (т.1 а.п.85);

-копією фіскального чеку від 02.12.2021, згідно якого вартість телефона становить 5999,00 грн.( т.1 а.п.86);

- протоколом огляду місця події від 17.02.2023, згідно якого об`єктом огляду є приміщення закладу «Варом», що за адресою: м. Київ, вул. Депутатська ,2 (т.1 а.п.107);

-листом ПТ «Ломбард Кредит Юніон» від 09.02.2023 №25/02, згідно якого мобільний телефон марки «ОРРО А-54» дійсно закладався до ломбардного відділення 02.02.2023 (т.1 а.п.113);

- договором №588-3000720 від 02.02.2023 про надання ломбардом фінансового кредиту та закладу майна до ломбарду (т.1 а.п.120-121 );

- протоколом проведення слідчого експерименту від 17.02.2023, за участю підозрюваного ОСОБА_3 та відеозаписом, доданим до нього, за змістом яких ОСОБА_3 у закладі «Варом», в присутності понятих, добровільно, за умов які виключали сторонній вплив на нього, відтворив обставини вчинення ним крадіжки телефону, що належить потерпілому ОСОБА_6 , та повідомив, що викраденим телефоном розпорядився шляхом його здачі у ломбард « Скарбниця », що розташований по проспекту Перемоги, 136 в м. Києві , через свого знайомого на ім`я ОСОБА_8 , якому не було відомо про злочин (т.1 а.п.123).

Оцінюючи зазначені вище докази, кожний окремо, відповідно до вимог ст.ст.85, 86, 94, 98, 99 КПК України, суд вважає, що відомості, які вони містять, є допустимими доказами, оскільки під час досудового розслідування вони отримані в порядку встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України. Крім того, вони також є належними доказами, оскільки прямо підтверджують існування фактів та обставин, що підлягають доказуванню в цьому кримінальному провадженні, а також інших обставин, які мають значення для цього кримінального провадження та не викликають сумнівів щодо їх достовірності.

Доводи захисника про те, що протокол проведення слідчого експерименту від 17.02.2023 є недопустимим доказом з огляду на те, що фактично відбувався допит підозрюваного, а не слідчий експеримент, суд вважає безпідставними з огляду на те, що під час вказаної слідчої дії ОСОБА_3 відтворив на місці вчинення злочину обставини за яких його було вчинено, вказавши при цьому місцеперебування його та потерпілого. Водночас пропозиція слідчого в ході проведення слідчого експерименту більш детально розповісти про обставини вчинення злочину не свідчить про те, що відбувався допит підозрюваного, а не слідчий експеримент. На цьому наголосив Касаційний кримінальний суд Верховного Суду у постанові від 13 червня 2023 року по справі №572/1861/18.

Оцінивши безпосередньо досліджені докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 у скоєнні інкримінованого злочину доведена поза розумним сумнівом та кваліфікує його дії за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

При кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_3 , суд зазначає, що відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 з 24.02.2022 року на всій території України введено воєнний стан, строк дії якого надалі неодноразово продовжувався, востаннє відповідно до Указу Президента України від 5 лютого 2024 року №49/2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» та Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 06.02.2024 строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 30 хвилин 14 лютого 2024 року на 90 діб. Відтак, правовий режим воєнного стану діяв на час вчинення вказаного вище діяння.

Також варто зазначити, що під кваліфікуючою ознакою повторності згідно ст. 32 КК України, розуміють, вчинення двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу. Водночас, у статтях 185, 186 та 189-191 повторним визнається кримінальне правопорушення, вчинене особою, яка раніше вчинила будь-яке із кримінальних правопорушень, передбачених цими статтями або статтями 187, 262 цього Кодексу.

Так, ОСОБА_3 раніше судимий, зокрема, за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України. Таким чином, при кваліфікації його дій за злочин, скоєний у даному кримінальному провадженні, судимість за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 16.09.2021 р., який змінено ухвалою Київського апеляційного суду від 19 січня 2022 року, яка наразі не погашена та не знята, утворює повторність.

Відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України та п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року N 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке віднесено до категорії тяжкого злочину, особу обвинуваченого, який раніше судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря - нарколога не перебуває, не працевлаштований, не одружений, злочин вчинив під час іспитового строку, відношення обвинуваченого до скоєного, який критично оцінює свої дії, його поведінку під час та після вчинення злочинних дій.

Обставиною, яка згідно ст. 66 КК України пом`якшує покарання ОСОБА_3 , є щире каяття, яке полягає у відвертому особистому осуді обвинуваченим своєї поведінки, негативному морально-психологічному ставленні до скоєного, розкриттям усіх обставин кримінального правопорушення.

Обставин, які згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_3 , судом не встановлені.

З огляду на вищевикладене, виходячи із сукупності усіх обставин кримінального провадження, беручи до уваги дані про особу обвинуваченого, наявність обставини, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд приходить до переконання, що виправлення та перевиховання ОСОБА_3 без ізоляції від суспільства неможливе та вважає за потрібне призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах, передбачених санкцією ч. 4 ст. 185 КК України.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України 20.01.2023 року, тобто до постановлення вироку Київського апеляційного суду від 27.12.2023 року, яким його засуджено до остаточного покарання за сукупністю вироків у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна, на підставі вимог ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначити ОСОБА_3 до відбування покарання у виді позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна, зарахувавши у строк призначеного покарання, покарання відбуте частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст. 72 КК України.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлений, процесуальні витрати відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує згідно вимог ст. 100 КПК України.

Вирішуючи питання щодо заходів забезпечення кримінального провадження, до яких відноситься й питання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили, суд враховує призначене обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі із реальним його відбуванням, бере до уваги обставини справи та характер скоєного злочину, його наслідки, відомості про особу обвинуваченого та вважає за необхідне до набрання вироком законної сили застосувати до ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою як захід забезпечення виконання даного вироку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців позбавлення волі.

Згідно ч.4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, до покарання за даним вироком, шляхом часткового складання покарань, приєднати покарання за вироком Київського апеляційного суду від 27.12.2023 року, призначивши ОСОБА_3 остаточне покарання у виді 7 (сім) років 2 (два) місяці позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати в строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 термін його попереднього ув`язнення (згідно вироку Київського апеляційного суду від 27.12.2023 року): з 10.07.2022 до 18.07.2022 із розрахунку один день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з дня проголошення вироку, а саме з 04.04.2024 року.

Застосувати до ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Речові докази: квитанція з ломбарду «Скарбниця» А3 8789339 з договором №588-3000720 від 02.02.2023 на ім`я ОСОБА_9 , - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам судового провадження.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1