Справа № 504/4223/23
Номер провадження 1-кп/504/430/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2024 рокусмт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 потерпілого ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 , в режимі відеоконференції з ДУ «Вознесенська виправна колонія (№72)», розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Доброслав обвинувальний акт у кримінальному провадженні, що внесене до ЄРДР за №0000152 від 22.03.2023 за обвинуваченням ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Крижанівка Одеського району Одеської області, громадянина України, неодруженого, який має середню освіту, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 12.06.2023 Суворовським районним судом міста Одеси за ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_9 будучи військовослужбовцем та проходячи військову службу за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_1 на посаді радіотелефоніста, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 9, 11, 16, 37, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1 - 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, 17.02.2023 більш точного часу судом не встановлено, перебуваючи в будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , переслідуючи злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, реалізуючи єдиний злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, умисно, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в період дії воєнного стану, переконавшись, що його дії залишаться непоміченими для оточуючих, повторно, шляхом вільного доступу, таємно заволодів чужим майном, а саме мобільним телефоном марки Apple модель iPhone11 128Gb, ІМЕІ1: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 , із сім-карткою НОМЕР_4 , належний ОСОБА_8 , після чого залишив місце вчинення злочину та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, спричинивши останньому матеріальну шкоду на суму 18798 гривень 40 копійок.

Таким чином, ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

В судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_9 вину у скоєнні крадіжки не визнав. Повідомив суд, що взяв телефон у потерпілого за спільною домовленістю, надсилав йому за це гроші, однак потерпілий написав заяву до поліції про крадіжку телефону. Так, приблизно з 07 по 10 лютого 2023 року, обвинувачений та потерпілий домовлялись з приводу того, що обвинувачений купить у потерпілого його мобільний телефон за 13 тисяч гривень. Потерпілий висловив бажання придбати собі інший телефон, в свою чергу, обвинувачений мав надати потерпілому грошові кошти для досягнення цієї мети. Напередодні того, як обвинувачений поїхав на службу, вони замовляли для потерпілого новий мобільний телефон, який потерпілий повинен був забрати за декілька днів і сам за нього розрахуватись. З 11 лютого 2023 року, мобільний телефон потерпілого вже був у користуванні обвинуваченого, він брав його з собою, їздив на таксі по справам та приїздив назад додому до потерпілого. 11 лютого 2023 року, обвинувачений вже здавав цей телефон в ломбард, після чого ще зустрічався з потерпілим. З якою метою він здавав телефон в ломбард обвинувачений не пояснив. Станом на 11 лютого 2023 року, обвинувачений вже повернув потерпілому дві тисячі гривень особисто. Вранці 17 лютого, коли потерпілий вже прокинувся, обвинувачений зі згоди потерпілого, взяв його телефон, витягнув сім карту та віддав її потерпілому, вставив свою сім карту, та повідомив потерпілому, що їде на службу. Проте, щодо сім карти потерпілого, обвинувачений повідомив, що може помилятись, оскільки погано пам`ятає чи діставав її з телефону чи ні. Взявши за домовленістю телефон потерпілого, обвинувачений поїхав на службу до Миколаївської області. Іншого мобільного телефону у потерпілого не було. 17 лютого в обідню пору, через соціальну мережу «Інстаграм» зі сторінки знайомого Платона, потерпілий подзвонив обвинуваченому з приводу грошей за телефон, який взяв ОСОБА_9 . Обвинувачений постійно брав слухавку від потерпілого та був з ним на зв`язку. Після чого, декілька разів надсилав потерпілому грошові кошти по одній, по дві та по три тисячі гривень, загалом надіслав потерпілому близько шести тисяч гривень. Другий раз обвинувачений здав телефон в ломбард 17 лютого. 24 лютого він не міг здати телефон в ломбард, тому що був на службі, що може підтвердити командир взводу. У довідках з ломбарду невірно вказані дати. Докази надсилання потерпілому грошових коштів не надав, бо не придав цьому значення.

Незважаючи на позицію обвинуваченого, який заперечив подію кримінального правопорушення, його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, є доведеною стороною обвинувачення наступними доказами, що досліджені судом, а саме:

-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_8 від 21.03.2023, який заявив, що17.02.2023 ОСОБА_9 шляхом вільного доступу, перебуваючи за місцем мешкання заявника заволодів мобільним телефоном марки iPhone11 128Gb, чим завдав йому матеріальну шкоду;

-заявою ОСОБА_10 від 07.04.2023, в якій він вказав, що добровільно видає та просить долучити до матеріалів кримінального провадження мобільний телефон iPhone11, ІМЕІ1: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 , який придбав через сайт ОЛХ 28.03.2023 та отримав його на Новій пошті 30.03.2023 від гр. ОСОБА_11 ;

-протоколом огляду від 07.04.2023, об`єктом огляду є прилегла до квартири територія за адресою: АДРЕСА_3 . В ході огляду ОСОБА_10 добровільно видав мобільний телефон iPhone11, 128Gb, ІМЕІ1: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 , в справному стані. Телефон вилучено та повернуто власнику ОСОБА_8 ;

-листом ТОВ «Трейд Сіті Груп» від 07.05.2023, відповідно якого мобільний телефон iPhone11 128Gb, ІМЕІ1: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 було закладено до ломбарду 17.02.2023 о 10:02 год. ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , статус відкуплено. 24.02.2023 о 09:30 год. мобільний телефон закладався в ломбард ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , статус звернено стягнення;

-висновком експерта №2533/23 від 11.05.2023. за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи, відповідно якого вартість мобільного телефону марки Apple iPhone11 128Gb бувшого у використанні, з урахуванням зносу станом на 17.02.2023 могла становити 18798,40 гривень;

-показаннями потерпілого ОСОБА_8 , який повідомив суд, що в середині лютого він познайомився з ОСОБА_9 , та запросив його та багатьох інших друзів до себе в гості. Вдома в потерпілого вони гуляли чотири дні. ОСОБА_9 сподобався телефон потерпілого та вони розмовляли, про обмін цього телефону, а саме про те, що ОСОБА_8 дає обвинуваченому свій телефон iPhone11 та 4 тисячі гривень, а ОСОБА_9 купує та дає потерпілому телефон iPhone11 Pro Max. Потерпілий вказав, що давав обвинуваченому користуватись своїм телефоном, тільки у своїй присутності. Приблизно за два дні до крадіжки, ОСОБА_8 з ОСОБА_9 поїхали до бабусі потерпілого, в якої останній взяв 4 тисячі гривень та віддав обвинуваченому, щоб той вже замовляв йому новий телефон iPhone11 Pro Max. Напередодні крадіжки, потерпілий ліг спати, його мобільний телефон знаходився поруч з його ліжком. Потерпілий не давав обвинуваченому дозволу брати телефон, без його згоди. ОСОБА_9 не говорив потерпілому, що вранці збирається кудись їхати. Вранці потерпілий прокинувся в себе вдома та виявив, що ОСОБА_9 в квартирі немає, його мобільний телефон разом із сім картою відсутній, натомість обвинувачений залишив портфель з брудним одягом та документи товариша. Ввечері цього ж дня, ОСОБА_8 написав ОСОБА_9 та запитав де він та де мобільний телефон, на що обвинувачений повідомив, що у нього термінові справи, він забрав телефон потерпілого та залишив йому свій телефон. Однак ніякого телефону обвинувачений не залишав. Протягом місяця, ОСОБА_9 , під час телефонних розмов обіцяв потерпілому, що поверне йому його телефон, однак цього не відбулось. Коли ОСОБА_8 відновив свою сім карту, йому зателефонували з кредитної організації та запитали коли він погасить свій кредит. Після чого, потерпілий звернувся з заявою про крадіжку телефону до поліції. Потерпілий повідомив, що придбав свій мобільний телефон iPhone11 в конфіскаті, телефон на момент крадіжки перебував у справному стані. Як ОСОБА_9 забирав телефон потерпілого, він не бачив, виявив його відсутність вранці. Через 5 днів після написання заяви про крадіжку, працівники поліції повернули потерпілому його мобільний телефон iPhone11;

-показаннями свідка ОСОБА_10 , який повідомив, що в кінці березня 2023 року через сайт ОЛХ придбав мобільний телефон Айфон 11 за 13 тисяч гривень. Продавець на ім`я ОСОБА_12 надіслав телефон свідку на відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 , телефон був без коробки. Вказаний телефон свідок подарував своїй дружині, приблизно через 5 днів користування, до неї на роботу прийшли працівники поліції, повідомили, що вказаний телефон викрадений та свідок видав його працівникам поліції. Після вказаних подій свідок телефонував продавцю ОСОБА_12 , щоб повернути гроші за телефон, який вилучили поліцейські, той повідомив, що придбав телефон в ломбарді та не знав, що він крадений. Хто заклав вказаний телефон в ломбард свідку не відомо;

-показаннями свідка ОСОБА_13 , яка повідомила, що чоловік подарував їй мобільний телефон, який був без коробки. За декілька днів після увімкнення вказаного телефону до неї зателефонували працівники поліції, які повідомили, що вказаний телефон викрадений. Свідок з чоловіком видали працівникам поліції телефон та квитанцію про тримання його з відділення «Нової пошти»;

-показаннями свідка ОСОБА_14 , який повідомив, що в лютому 2023 року проживав у будинку потерпілого у АДРЕСА_2 . У потерпілого був мобільний телефон Айфон 11. Одного разу, свідок прийшов додому приблизно о 20-21 годині та побачив вдома потерпілого та обвинуваченого, вони спілкувались та випивали. У потерпілого був його мобільний телефон, він давав обвинуваченому користуватись телефоном, щоб той заходив в соціальні мережі, під час цього ОСОБА_8 був поруч. Між ними були розмови про те, що обвинуваченому сподобався телефон потерпілого та вони хотіли помінятись, але конкретних домовленостей не було. Свідок чув, що обвинувачений хоче викупити телефон потерпілого, проте деталей розмови та про яку суму вони говорили не чув. Свідок пішов спати, а наступного ранку пішов на роботу, куди йому зателефонував знайомий та повідомив, що потерпілий прокинувся вранці, та його мобільного телефону вдома не було, обвинувачений також зник. Більше свідок ОСОБА_9 не бачив;

-вироком Суворовського районного суду міста Одеси, від 12.06.2023, згідно якого ОСОБА_9 засуджено за ч.3 ст.190 КК України і за ст.185 ч.4 КК України. На підставі ст.70 КК України, шляхом часткового складання покарань, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на 6 (шість) років.

Вищевказані докази є належними, допустимими, достовірними, а у взаємозв`язку та в сукупності є достатніми для встановлення винуватості ОСОБА_9 у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Позиція обвинуваченого ОСОБА_9 , щодо невизнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, яка полягає у тому, що він взяв мобільний телефон, що належить потерпілому, за домовленістю та з дозволу потерпілого, надсилав потерпілому грошові кошти за вказаний телефон, суд розцінює як обрану обвинуваченим позицію свого захисту. Проте, така позиція обвинуваченого повністю спростовується показаннями потерпілого та свідків допитаних безпосередньо під час судового розгляду, під присягою, а також письмовими доказами, що досліджені судом. Сумнівів у правдивості вищевказаних показань суд не має, оскільки вони послідовні, логічні та узгоджуються між собою, як і узгоджуються з іншими доказами у справі.

Суд визнає неспроможними доводи ОСОБА_9 , про те, що він взяв мобільний телефон марки Apple модель iPhone11, що належить потерпілому, за домовленістю та з дозволу потерпілого. Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 категорично заперечив даний факт. Вказане також підтверджується і показаннями свідка ОСОБА_14 . Суд виключає можливість надання дозволу потерпілого на володіння ОСОБА_9 мобільним телефоном, з огляду на те, що мобільний телефон марки Apple модель iPhone11 був викрадений разом із наявною у ньому сім картою з НОМЕР_4 . Також, суд враховує і ту обставину, що потерпілий не мав іншого телефону та був позбавлений свого мобільного номеру, що свідчить про відсутність логічного підґрунтя вказаної домовленості між сторонами. Крім того, обвинувачений не зміг пояснити, з якою метою він закладав телефон марки Apple модель iPhone11, що належить потерпілому до ломбарду, що вказує на наявність в останнього корисливого мотиву, та мети особистого збагачення, шляхом закладення викраденого телефону та отримання за нього грошових коштів.

Також суд критично сприймає доводи ОСОБА_9 , про те, він здійснював оплату за отриманий ним мобільний телефон потерпілого. Обвинувачений вказав, що він неодноразово надсилав потерпілому на банківську карту грошові кошти, зокрема по одній, по дві та по три тисячі гривень, а загалом надіслав потерпілому близько шести тисяч гривень. Наведені твердження обвинуваченого, жодним чином не підтверджені та категорично заперечуються потерпілим. Обвинувачений не був позбавлений можливості надати суду докази надсилання грошових коштів потерпілому, однак повідомив, що не надав цьому значення, тому таких доказів суду не надав. Отже вказана позиція, не підкріплена будь-якими доказами, квитанціями чи виписками про грошові перекази, а тому сприймається судом спробою обвинуваченого уникнути кримінальної відповідальності за вчинений ним тяжкий злочин. Більше того, версія, обвинуваченого, щодо повернення потерпілому коштів не узгоджується із його версією про обмін телефону.

Щодо доводів ОСОБА_9 про його непричетність до вчинення кримінального правопорушення, з огляду на те, що мобільний телефон потерпілого був у його користуванні, ще 11 лютого та він закладав його в ломбард, ще цього дня, після чого викупив, а другий раз заклав 17 лютого, то такі доводи суд відхиляє. Ці доводи суперечать матеріалам справи. Згідно із відповідю на запит від 07.05.2023, мобільний телефон iPhone11 128Gb, ІМЕІ1: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 було закладено до ломбарду 17.02.2023 о 10:02 год. ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , статус відкуплено. 24.02.2023 о 09:30 год. мобільний телефон закладався в Ломбард ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , статус звернено стягнення. Вказані встановлені дані, жодним чином не спростовано стороною захисту, свідок про якого зазначив обвинувачений судом не викликався, оскільки обвинувачений про такий допит не заявляв.

Згідно з ч. 2 ст. 17 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Стандарт доведення «поза розумним сумнівом» передбачає, що сторона обвинувачення, виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК, має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

При цьому, чинний КПК не містить заборони щодо встановлення тих чи інших обставин на підставі сукупності непрямих (стосовно конкретного факту) доказів, які хоча й безпосередньо не вказують на відповідну обставину, але підтверджують її поза розумним сумнівом на основі логічного аналізу їх сукупності та взаємозв`язку.

Навпаки, ст. 94 КПК визначає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює не тільки кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, але й сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Оцінивши всі зібрані докази відповідно до ст. 94 КПК з точки зору їх належності й допустимості, а сукупність зібраних доказів із точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення.

Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_9 ч. 4 ст. 185 КК України, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

Положеннями ст. 65 КК України передбачено, що суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Згідност.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Суд приймає до уваги, що ОСОБА_9 є громадянином України, не одруженим, який на момент вчинення злочину проходив військову службу за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_1 у військовому званні «матрос», на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, раніше судимий, вчинив кримінальне правопорушення, що відноситься до категорії тяжких. Відповідно до досудової доповіді, складеної органом пробації, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення ОСОБА_9 оцінюється як високий, ризик небезпеки для суспільства середній. Орган пробації вважає за можливе виправлення ОСОБА_9 без позбавлення або обмеження волі.

Відповідно до вироку Суворовського районного суду міста Одеси, від 12.06.2023, ОСОБА_9 засуджено за ч.3 ст.190 КК України і призначено йому покарання у вигляді 3 ( трьох) років позбавлення волі; за ст.185 ч.4 КК України і призначено йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі. На підставі ст.70 КК України, шляхом часткового складання покарань, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на 6 (шість) років. Запобіжний захід засудженому ОСОБА_9 , обрано у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», шляхом взяття під варту у залі суду. Початок строку відбуття покарання засудженому ОСОБА_9 ухвалено обчислювати з моменту взяття під варту, тобто з 12.06.2023.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Враховуючи, що ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.4 ст.185 КК України до постановлення вироку Суворовського районного суду міста Одеси від 12.06.2023, то при призначенні покарання обвинуваченому слід керуватись ч. 1 ст. 70 КК України.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого відповідно до ст. 66 КК України судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

З огляду на викладене, враховуючи особу обвинуваченого, тяжкість і характер вчиненого кримінального правопорушення, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, ставлення обвинуваченого до вчиненого, який вину у вчиненні злочину не визнав, надав показання, що розцінені судом, як неправдиві, тобто у вчиненому не розкаявся, думку прокурора та потерпілого, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_9 за вчинений ним злочин передбачений ч. 4 ст. 185 КК України покарання у виді 6 років позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання призначених покарань, слід приєднати до вказаного покарання, частково невідбуте покарання за вироком Суворовського районного суду міста Одеси від 12.06.2023 у виді позбавлення волі та остаточно призначити ОСОБА_9 покарання у виді 6 років та 6 місяців позбавлення волі.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Речові докази у провадженні слід повернути потерпілому на підставі ст. 100 КПК України. Цивільний позов не заявлено.

Враховуючи наведене, на підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 100, 349, 368, 369-371, 373-374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років.

На підставі ч.ч. 1, 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань до покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Суворовського районного суду міста Одеси від 12.06.2023за ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 185 КК України та остаточно визначити ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років та 6 (шість) місяців.

Початок строку відбуття покарання рахувати з моменту приведення цього вироку до фактичного виконання.

Зарахувати обвинуваченому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в строк відбуття покарання, частково відбуте покарання за вироком Суворовського районного суду міста Одеси від 12.06.2023 до часу приведення цього вироку до фактичного виконання.

Речові докази: мобільний телефон марки Apple модель iPhone11 128Gb, ІМЕІ1: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 повернути власнику ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляції через Комінтернівський районний суд Одеської області до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію.

Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1