Справа № 308/8610/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_4 , про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.06.2024, у рамках кримінального провадження №0000126 від 05.03.2024,

В С Т А Н О В И В:

Адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.06.2024 (справа №308/8610/24, провадження №1-кс/308/3005/24) у рамках кримінального провадження №0000126 від 05.03.2024.

В обґрунтування клопотання адвокат посилається на те, що на розгляді слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області знаходилося клопотання про арешт майна у межах кримінального провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за №0000126 від 05.03.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, зокрема арешт на документи ОСОБА_4 , які були вилучені в ході обшуку у ОСОБА_5 , а саме: оригінал паспорту громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_4 , оригінал висновку ЛКК на ім`я ОСОБА_4 .

Клопотання мотивовано тим, що в ході проведеного 14.05.2024 обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_5 , було виявлено та вилучено документи на ім`я ОСОБА_4 , які, на думку органу досудового розслідування, мають значення для кримінального провадження. Дане клопотання було задоволено, накладено арешт на належні ОСОБА_4 документи. У судовому засіданні ОСОБА_4 присутня не була, про таке повідомлена не була. Дані документи ним були добровільно передані ОСОБА_5 з метою виготовлення та нотаріального засвідчення їх копій. Про це ОСОБА_4 попросила ОСОБА_5 у зв`язку з своїм станом здоров`я, а саме неможливістю вільно пересуватись.

Вказує, що вилучення та арешт вказаних документів перешкоджають у вільному пересуванні ОСОБА_4 , повноцінної можливості використовувати свої конституційній права, звертатися до органів влади та отримувати соціальні і адміністративні послуги від держави. В даному кримінальному проваджені ОСОБА_6 не є підозрюваним.

З урахуванням наведеного, адвокат вважає, що в даному випадку накладення арешту на майно не відповідатиме принципам законності та пропорційності задля реалізації та досягнення мети і завдань кримінального провадження, а відтак не є вочевидь необхідним заходом.

Зауважує, що доказів, які б на теперішній час свідчили про потреби досудового розслідування на такий ступінь втручання у право власності слідчому судді не надано, свідчить про порушення принципу розумності та співрозмірності обмеження ОСОБА_4 у праві власності та завдань кримінального провадження.

Беручи до уваги те, що органом досудового слідства не наведено належних та допустимих доказів причетності ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення з використанням даного майна, на думку адвоката, арешт майна є необґрунтованим.

На підставі викладеного, адвокат просить скасувати арешт майна, накладений у межах кримінального провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за №0000126 від 05.03.2024, зокрема арешт на документи ОСОБА_4 , які були вилучені в ході обшуку у ОСОБА_5 , а саме: оригінал паспорту громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_4 , оригінал висновку ЛКК на ім`я ОСОБА_4 .

Власник майна ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилася, при цьому її представник адвокат ОСОБА_3 подав до суду заяву, згідно з якою просить провести розгляд клопотання про скасування арешту майна без їх участі

Слідчий ОСОБА_7 подав до суду заяву, відповідно до якої розгляд клопотання скасування арешту майна просить провести без його участі.

Розглянувши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов наступного висновку.

Як встановлено слідчим суддею, ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.06.2024 (справа №308/8610/24, провадження №1-кс/308/3005/24) частково задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_8 , погоджене прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_9 , у кримінальному провадженні №0000126, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.03.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 1 ст. 366 КК України. Накладено арешт на виявлені та вилучені 14.05.2024 в ході проведення обшуку будинку АДРЕСА_1 , за місцем проживання підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , речі та предмети, а саме: мобільний телефон марки «Самсунг» ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 ; блокнот з чорновими записами; документи, видані на ім`я: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_8 Повернуто власнику ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 сервер марки «SEVEN Systems», вилучений в ході обшуку 14.05.2024.

За змістом вказаної ухвали, задовольняючи клопотання про арешт майна слідчий виходив з наявності достатніх підстав вважати, що виявлене та вилучене 14.05.2024 в ході обшуку будинку АДРЕСА_1 , за місцем проживання підозрюваної ОСОБА_5 , вищевказане майно має значення речового доказу у вказаному кримінальному провадженні, вилучене на законних підставах, з метою збереження речового доказів, оскільки цей доказ має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, та для запобігання відчуження, знищення, дійшов висновку, що клопотання є обґрунтованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Вказана норма пов`язує право слідчого судді на скасування арешту майна, із можливістю надання учасникам процесу, доказів та відомостей, які вказуватимуть, що арешт накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба та доведеності перед слідчим суддею їх законності та переконливості.

Із мотивувальної частини ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.06.2024 вбачається, що підставами накладення арешту на майно, що належить ОСОБА_4 , є забезпечення збереження речових доказів у кримінальному провадженні.

Аналізуючи положення кримінально процесуального законодавства з приводу накладення арешту на майно особи, обов`язковою передумовою, яка обґрунтовує необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, є наявність достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину, наявність обґрунтованої підозри, підставу для арешту майна; наслідки арешту для третіх осіб, а також розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, що визначено положенням ч. 2 ст. 173 КПК України. При цьому обов`язок доведення існування зазначеної умови КПК України покладається на орган досудового розслідування.

Аналіз наявних в розпорядженні слідчого судді матеріалів, свідчить про відсутність підстав для продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна документів, виданих на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Арешт, що накладений ухвалою слідчого судді, зберігається з 04.06.2024, при цьому ОСОБА_4 статусу підозрюваної не має, протилежного матеріали клопотання не містять та стороною обвинувачення не наведено. Разом з тим, стороною обвинувачення не надано суду доказів щодо необхідності подальшого утримання арештованого майна, а також не спростовані доводи адвоката.

Положеннями ст. ст. 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК України. При цьому обмеження права власності повинно бути розумним та співрозмірним завданням кримінального провадження.

Аналогічні гарантії права власності, передбачені ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1960, якою встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, і ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини неодноразово констатував порушення Конвенції, при вилученні речей та документів, які не стосуються справи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008, де вказувалися порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 09.06.2005 у справі «Бакланов проти Російської Федерації», від 24.03.2005 у справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23.09.1982 у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21.02.1986 у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98; «East/West Alliance Limited проти України»).

З урахуванням наведеного та беручи до уваги, що однією із засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України, та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України, а слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом, з огляд на те, що слідчий заперечень проти клопотання про скасування арешту майна не подав, слідчий суддя вважає, що доводи заявника, викладені в клопотанні, є обґрунтованими, у подальшому застосуванні арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.06.2024 (справа №308/8610/24, провадження №1-кс/308/3005/24) документів, виданих на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , відпала потреба, у зв`язку з чим подане клопотання підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 174, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах власника ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.06.2024, у рамках кримінального провадження №0000126 від 05.03.2024 задовольнити.

Скасувати арешт майна, що накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.06.2024 (справа №308/8610/24, провадження №1-кс/308/3005/24), а саме: документи, видані на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1