Справа № 521/4649/24
Пр-ня по справі № 1-кп/521/1388/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ВСТУПНА ЧАСТИНА:

Дата і місце постановлення вироку:

31 травня 2024 року, м. Одеса.

Назва та склад суду, секретар судового засідання:

Малиновський районний суд м. Одеси у складі судді ОСОБА_1 , секретар ОСОБА_2

Найменування (номер) кримінального провадження:

Кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000295 від 29.08.2023 року.

Прізвище, ім`я та по батькові обвинуваченого, рік, місяць і день його народження, місце народження і місце проживання, заняття, освіта, сімейний стан та інші відомості про особу обвинуваченого, що мають значення для справи:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Одеси, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , працюючий таксистом, з вищою освітою, одружений.

Закон України про кримінальну відповідальність, що передбачає кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа:

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 368 КК України.

Сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

Прокурор ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_5

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення:

На початку липня 2023 року, ОСОБА_3 , будучи старшим дільничним офіцером поліції сектору превенції відділу поліції №4 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області, у ході телефонної розмови з ОСОБА_6 , який виконує обов`язки адміністратора паркувальних майданчиків ТОВ «ВГК» на території Київського району м. Одеси, повідомив, що співробітники поліції збираються притягнути до адміністративної відповідальності, за фактом незаконної діяльності з паркування.

Наступного дня, ОСОБА_6 зустрівся з ОСОБА_3 навпроти будівлі відділу поліції №4 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області, де у ході розмови ОСОБА_3 , діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, вказав ОСОБА_6 про необхідність надання йому неправомірної вигоди у вигляді щомісячної плати в розмірі 8000 гривень за безперешкодне здійснення підприємницької діяльності, а саме роботи паркувальних майданчиків по АДРЕСА_2 .

В подальшому, на початку грудня 2023 року, ОСОБА_6 вирішив розпочати торгівлю ялинками на території Київського району м. Одеси та зустрівся з ОСОБА_3 , для вирішення питання щодо безперешкодної торгівлі ялинками, який діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, вказав ОСОБА_6 про необхідність надання йому неправомірної вигоди за безперешкодне здійснення підприємницької діяльності у формі торгівлі ялинками у невстановлених для цього місцях, а саме 15000 гривень та наголосив, що у ОСОБА_6 виникнуть проблеми у вигляді накладення адміністративних стягнень та неможливості подальшого здійснення вказаної діяльності.

Після чого, ОСОБА_3 , 03.01.2024 року, приблизно о 14 годині 05 хвилин, знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 , діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, будучи службовою особою та використовуючи займану посаду та повноваження поліцейського, отримав від ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 23000 гривень, а саме 15000 гривень за не створення перешкод у здійсненні торгівельної діяльності ялинками та 8000 гривень за безперешкодну роботу паркувальних майданчиків.

В подальшому, 29.01.2024 року, ОСОБА_3 , приблизно о 14 годині 25 хвилин, знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 , діючи повторно, з прямим умислом, з корисливих мотивів, будучи службовою особою та використовуючи займану посаду та повноваження поліцейського, отримав від ОСОБА_6 грошові кошти у сумі 16000 гривень за не створення штучних перешкод за безперешкодну роботу паркувальних майданчиків, після чого був затриманий працівниками правоохоронного органу.

Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений:

Частина ч.1 ст. 368 КК України прохання надати та одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за не вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів:

Суд з`ясував обставини та перевіряв їх іншими доказами, шляхом дослідження допиту осіб, документів, наданих сторонами, відповідно до яких:

- обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні провину визнав та показав, що в 2023 році він працював старшим дільничним офіцером поліції сектору превенції відділу поліції №4 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області та приблизно пів року до Нового року проводив перевірку дотримання законодавства при здійснені послуг з паркування в районі продуктового ринку. Під час перевірки він повідомив паркувальнику про наявні порушення, а останній зі свого телефону зателефонував ОСОБА_6 та передав слухавку для розмови ОСОБА_3 .. Обвинувачений повідомив ОСОБА_6 про встановлені порушення та запропонував прийти до нього з документами, які дозволяють здійснювати послуги з паркування та залишив свій номер для зв`язку. Наступного дня ОСОБА_6 зателефонував йому та вони зустрілись біля відділу поліції №4 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області. При цьому ОСОБА_6 не приніс документів для здійснення підприємницької діяльності. Обвинувачений висловив прохання до ОСОБА_6 про сплату суму щомісячних платежів у розмірі 8000 гривень за роботи паркувального майданчика. ОСОБА_6 висловив прохання відтермінувати сплату грошей, так як у нього на даний час не має прибутку з надання послуг з паркування, на що ОСОБА_3 погодився. Перед Новим Роком ОСОБА_6 знов зустрівся з ним та повідомив, що хоче здійснювати торгівлю ялинками без відповідних дозвільних документів. За не притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 сказав, що потрібно сплатити 15000 гривень. 03.01.2024 року він зустрівся з ОСОБА_6 та останній передав йому 23000 гривень, з яких 8000 гривень за місяць роботи парковки, а 15000 за продаж ялинок. 29.01.2024 року ОСОБА_6 передав йому 16000 гривень за два місяца роботи паркову січень та лютий 2024 року. У скоєному кається;

- 29.01.2024 року ОСОБА_3 затриманий та 31.01.2024 року у відношенні нього обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави, яка внесена 01.02.2024 року та його відсторонено від посади (протокол затримання від 29.01.2024 року; ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 31.01.2024 року; лист з ТУ ДСА в Одеській області);

- 29.01.2024 року під час затримання у ОСОБА_3 виявлено та вилучено 16000 гривень, які були попередньо оглянуті та 29.01.2024 року вручені ОСОБА_6 для передачі ОСОБА_3 , добровільно виданий мобільний телефон Iphone 15, посвідчення співробітника ГУНП в Одеській області на ім`я ОСОБА_3 ОДП №017601, спец жетон 0018131, картка замісника №37 визнані речовими доказами та на них в подальшому накладений арешт (протокол затримання від 29.01.2024 року; протокол огляду і вручення грошових коштів від 29.01.2024 року; постанова про визнання речовими доказами від 30.01.2024 року, ухвала слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 09.02.2024 року про накладення арешту);

- 03.01.2024 року були оглянуті та вручені ОСОБА_6 для передачі ОСОБА_3 23000 гривень (протокол огляду і вручення грошових коштів від 03.01.2024 року);

- ОСОБА_3 звільнений зі служби в поліції (наказ №426 від 16.02.2024 року);

- 01.02.2024 року за ОСОБА_3 ОСОБА_7 внесена застава у сумі 102952 гривні (лист з ТУ ДСА в Одеській області; квитанція);

- судові витрати становлять розмірі 24232 гривні 96 копійок (довідка);

- обвинувачений раніше не судимий (вимога від 06.02.2024 року); позитивно характеризується за місцем роботи та місцем проживання (характеристики); на обліку в КУ «ООМЦПЗ» не перебуває (запит, довідка).

Інших доказів сторони не надавали. Клопотань щодо визнання доказів недопустимими не заявляли.

При цьому суд керується рішенням ВС (справа №521/11693/16-к провадження №51-380 км 17), в якому у мотивувальній частині вироку зазначено Висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме «Відповідно до ч 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Однак дана норма не звільняє суд від обов`язку встановити обставини, які підлягають доказуванню в кримінальному провадження та визначені ст. 91 КПК України. Тобто законодавець зобов`язує суд встановити усі обставини, що мають значення для кримінального провадження, а ст. 349 КПК України лише визначає обсяг та порядок дослідження доказів на підтвердження цих обставин».

Вказаний висновок був зроблений в зв`язку з тим, що на думку ВС місцевий суд при формулюванні обвинувачення, визнаного доведеним, допустив невиправдане спрощення, усупереч ст. 374 КПК України не зазначив чіткого місця вчинення злочину (м. Одеса), а також спосіб проникнення до житла та перелік викраденого майна, тобто, не зазначив обставин, які відповідно до ст. 91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та які, незважаючи на розгляд кримінального провадження у порядку ч.3 ст. 349 КПК України, мають бути встановлені в рішенні суду.

В даному випадку у формулюванні обвинувачення, визнаного доведеним суд на підставі наданих сторонами доказів встановив всі відомості відповідно до вимог ст. 374 КПК України та в такому випадку ані законодавець, ані позиція ВС, ані загальні засади кримінального провадження не зобов`язує суд вимагати від прокурора надання додаткових доказів на підтвердження правової позиції.

Принцип змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (п.15 ч.1 ст. 7 та ст. 22 КПК України) та диспозитивності (п.19 ч.1 ст. 7 та ст. 26 КПК України), а також ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини забороняє вимагати від сторін подання доказів на підтвердження правової позиції та вимагає від суду прийняття рішення на підставі наданих доказів. Під час розгляду кримінального провадження це рішення про визнання особи виправданою або винуватою.

Суд, дослідивши обставини кримінального провадження, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що вони є достатніми для прийняття рішення про винуватість ОСОБА_3 у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 368 КК України.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що в обвинувальному акті, а саме у формулюванні обвинувачення та викладі фактичних обставин кримінального правопорушення, зазначено, що 29.01.2024 року, ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення, діючи повторно, що є кваліфікуючою ознакою ч.3 ст. 368 КК України. ОСОБА_3 був затриманий саме за підозрою у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України.

Суд не може не погодитись з вказаною попередньою кваліфікацією дій ОСОБА_3 так як не зважаючи на те, що він прохав надати для себе неправомірну вигоду від однієї і тієї людини, але за не притягнення до адміністративної відповідальності за різні правопорушення, які розірвані у часі (здійснення послуг з паркування та здійснення продажу ялинок без дозвільних документів). Проте, судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта та суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження (ст. 337 КПК України).

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання:

Відповідно до ст. 66 КК України суд вбачає, що обвинувачений щиро розкаявся, та вважає, що вказана обставина пом`якшують покарання.

Обвинувальним актом не встановлено обставин, які обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, а суд відповідно до ст. 337 КПК України позбавлений можливості зазначати вказані обставини у вироку.

Мотиви призначення покарання, звільнення від відбування покарання:

Суд неоднаразово зазначав, що обов`язок доведення того, що менш суворий вид покарання або порядок його відбування є недостатнім, покладається на сторону обвинувачення (постанова Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі N 298/95/16-к провадження N 51-2501км18). Проте, на думку суду в виняткових випадках, коли позиція прокурора в судовому засіданні щодо призначення покарання абсолютно не корилюється з обставинами справи, з особою обвинуваченого, з негативними наслідками для держави від злочину суд може призначити покарання більш обтяжливе, ніж запропоновано стороню обвинувачення.

В данному випадку держава очікувала від ОСОБА_3 дій, які спрямовані за здійснення від її імені захисту громадян. ОСОБА_3 займав доволі значну посаду - старший дільничний офіцер поліції, мав звання капітана. При цьому ОСОБА_3 не випадково зробив трагічну помилку та піддався миттєвої слабкості, а обрав моделлю своєї поведінки на службі отримання неправомірної вигоди, як щомісячну зарплатню, зробив із своєї роботи злочинний промисел.

На думку суду призначення покарання, яке не пов`язано із позбавлення волі за вказані дії створить у громадян впевненість в безкарності корупційних проявів в суспільстві та буде сприяти поширенню такою противоправної поведінки.

При визначені виду та міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості та суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжкого злочину; особу винного, а саме те, що він раніше не судимий; його вік 32 роки та соціальне положення одружений (свідоцтво про шлюб серія НОМЕР_1 ), має на утриманні двох неповнолітніх дітей ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серія НОМЕР_2 ), ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про народження серія НОМЕР_3 ), позитивно характеризується за попереднім місцем роботи та за місцем мешкання (характеристики); характер, мотиви та обставини вчиненого кримінального правопорушення, які встановлені в ході судового розгляду справи та викладені вище, а також наявність обставини, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання та вважає можливим призначити ОСОБА_3 покарання за ч.1 ст. 368 КК України у вигляді позбавлення волі. При цьому суд не знаходить підстав для застосування ст. 69 або ст. 75 КК України.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд:

Суд вважає за необхідне, з урахуванням поведінки обвинуваченого (явка в судові засідання), запобіжний захід у вигляді застави, до набрання вироком законної сили, залишити без змін.

Суд вважає за необхідне арешт, накладений ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 09.02.2024 рокускасувати та відповідно до ст. 100 КПК України, речові докази повернути.

При цьому, суд вважає за необхідне мобільний телефон Iphone 15 повернути ОСОБА_3 , посвідчення співробітника ГУНП в Одеській області на ім`я ОСОБА_3 ОДП №017601, спец жетон 0018131, картка замісника № НОМЕР_4 повернути до відділу поліції №4 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області, грошові кошти у сумі 16000 гривень повернути до УСБУ в Одеській області.

Відповідно до ст. 126 КПК України суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого процесуальні витрати, які пов`язані із залученням експертів.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд -

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА:

Прізвище, ім`я та по батькові обвинуваченого, рішення про визнання його винуватим у пред`явленому обвинуваченні та відповідні статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 368 КК України.

Покарання, призначене по кожному з обвинувачень, що визнані судом доведеними, та остаточна міра покарання, обрана судом:

Призначити за ч.1 ст. 368 КК України покарання у вигляді позбавлення волі строком на два роки.

Початок строку відбування покарання:

Строк відбування покарання рахувати з моменту затримання, після вступу вироку у законну силу.

Рішення щодо речових доказів і документів та спеціальної конфіскації:

Речові докази мобільний телефон Iphone 15 повернути ОСОБА_3 ; посвідчення співробітника ГУНП в Одеській області на ім`я ОСОБА_3 ОДП №017601, спец жетон 0018131, картка замісника № НОМЕР_4 повернути до відділу поліції №4 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області; грошові кошти у сумі 16000 гривень повернути до УСБУ в Одеській області.

Рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження:

Запобіжний захід у вигляді застави, до набрання вироком законної сили, залишити без змін.

Після набрання вироком законної сили кошти з розрахункового рахунку Державної казначейської служби України у розмірі 102952 гривні, внесені згідно квитанції №ПН86 від 01.02.2024 року за ОСОБА_3 повернути ОСОБА_7 .

Арешт, накладений ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 09.02.2024 року скасувати.

Рішення щодо процесуальних витрат:

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати у розмірі 24232 гривні 96 копійок.

Рішення про залік досудового тримання під вартою:

Зарахувати ОСОБА_3 у строк відбування покарання, відповідно до ч.5 ст. 72 КК України, строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, а саме з 29.01.2024 року по 01.02.2024 року.

Строк і порядок набрання вироком законної сили та його оскарження:

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на вирок суду, може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Порядок отримання копій вироку та інші відомості:

Копію вироку вручити обвинуваченому, прокурору.

Суддя: ОСОБА_1