Справа № 346/1498/24
Провадження № 1-кс/346/305/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2024 р.м. Коломия

Cлідчий суддя Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , секретар судового засідання: ОСОБА_2 , розглянувши у приміщенні зали судових засідань Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області скаргу ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , на постанову дізнавача про закриття кримінального провадження №0000197, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого статтею 356 КК України,

в с т а н о в и в :

До суду, із скаргою на постанову дізнавача сектору дізнання Коломийського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Івано-Франківській області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження №0000197 від 16 грудня 2023 року, звернувся ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4

Аргументи представника скаржника.

За заявою ОСОБА_4 було внесено відомості до реєстру досудових розслідувань щодо кримінального правопорушення, передбаченого статтею 356 КК України, в якому він має статус потерпілої особи. Зокрема через те, що у 2008 році ОСОБА_4 отримав дозвіл на будівництво оптоволоконної лінії від Львівської залізниці за маршрутом Коломия-Ценява-Підгайчики-Балинці-Гвіздець з правої сторони колії по ходу слідкування в напрямку Коломия-Гвіздець, внаслідок чого 04 грудня 2008 року комісійно було складено акт вибору місця проходження траси волоконно-оптичної лінії зв`язку на дільниці Коломия-Гвіздець . З січня 2009 року ОСОБА_7 почав надавати послугу інтернет для Гвіздецької ЗОШ та Балинцівської ЗОШ. У вересні 2011 року ОСОБА_4 познайомився з ОСОБА_9 та домовився про співпрацю на наступних умовах: ОСОБА_7 зобов`язувався надавати в користування ОСОБА_9 волоконно оптичну лінію зв`язку, приміщення для розміщення серверного обладнання, а також допомагати в розвитку клієнтської мережі в смт. Гвіздець та навколишніх селах. В свою чергу, ОСОБА_9 зобов`язувався розподіляти абонплату від клієнтів і у співвідношенні 25% абонплати надавати ОСОБА_4 шляхом укладання клієнтських угод з останнім. До 01 січня 2023 року всі зобов`язання, як зі сторони ОСОБА_4 , так і зі сторони ОСОБА_9 виконувалися в повній мірі. Проте, у квітні 2023 року ОСОБА_9 , повідомив ОСОБА_4 , що він відмовляється від виконання попередніх домовленостей, у зв`язку із чим ОСОБА_7 вирішив припинити надавання приміщення для серверного обладнання та припинити надавання доступу до користування волокно-оптичною лінією зв`язку. 22 квітня 2023 року ОСОБА_10 попросив ОСОБА_11 забрати своє серверне обладнання з його приміщення, а також відключити обладнання від волоконно-оптичної лінії зв`язку та звільнити лінію від використання, оскільки він має намір і плани надавати послуги Інтернет для населення. 05 травня 2023 року ОСОБА_9 приїхав щоб забрати своє обладнання у зв`язку із чим ОСОБА_12 не чинив жодних перешкод ОСОБА_9 , щоб останній забрав своє обладнання, проте наголосив на тому, що ОСОБА_11 має право забрати лише своє власне обладнання та зауважив, що останній не має права забирати кабель ВОЛЗ Коломия -Гвіздець. Однак не зважаючи на це ОСОБА_11 дав вказівку особам витягнути з горища приміщення вищевказаний кабель, а саме кабель UTO16-SM-04T. На зауваження ОСОБА_4 не забирати кабель з приміщення ОСОБА_14 не реагував.

Зазначає, що фактично по справі не було вжито ніяких реальних заходів, однак кримінальне провадження за його заявою закрито. Вказує, що дізнавачем не було опитано осіб які зазначались ним у клопотанні про проведення слідчих дій, а тому її слід скасувати.

Позиція органу досудового розслідування.

Будь-який представник до суду не з`явився, і будь-яких заперечень проти задоволення вказаної скарги до суду не надійшло. Проте з огляду на зміст постанови про закриття кримінального провадження, дізнавач прийняла її оскільки вважала, що в даному випадку вбачаються цивільно-правові відносини. А тому, у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення, воно підлягає закриттю на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, і тому вона прийняла оскаржувану постанову.

Оцінка суду щодо можливості розгляду скарги.

В силу положень частини 3 статті 306 КПК України розгляд будь-яких скарг на рішення під час досудового розслідування здійснюється за обов`язковою участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення яких оскаржується. Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Отже, за цими положеннями особа, яка подала скаргу або її захисник чи представник, має обов`язок приймати участь у розгляді скарги.

Разом з цим суд відзначає, що КПК України, не врегульовано питання щодо правових наслідків неявки цих осіб для розгляду скарги, а тому на виконання положень частини 6 статті 9 КПК України (якими передбачено, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу) суд застосовує частину 3 статті 26 КПК України якою передбачено, що слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим кодексом.

Оцінка суду щодо скарги, по суті.

Слідчий суддя - це суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому КПК України, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні (пункт 18 частини 1 статті 3 КПК України).

Розглядаючи дану скаргу, слідчий суддя виходить із того, що вона пов`язана із судовим контролем за дотриманням права будь-якої людини захищати свої права і свободи будь-якими не забороненими законом засобами від порушень і протиправних посягань інших (частина 5 статі 56 Конституції України), і зокрема, з огляду на положення частини 1 статті 2 КПК України, через притягнення до кримінальної відповідальності особу чи осіб, які порушують її право чи свободу.

І суд відзначає, що вказаному праву будь-якої людини захищати своє право чи свободу саме у порядку кримінального провадження кореспондує, передбачений частиною 2 статті 9 КПК України обов`язок прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

При цьому слідчий суддя відзначає, що вказані положення, також представляють собою одну з основних засад кримінального провадження - законність (пункт 2 частини 1 статті 7 та частина 2 статті 9 КПК України).

Тож цілком очевидно, що не кожне кримінальне провадження може мати наслідком захист прав чи свобод людини, яка його ініціювала, шляхом притягнення до кримінальної відповідальності іншої особи. Але у кожному кримінальному провадженні особа, яка здійснює досудове розслідування повинна всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Одним з документів, який складається у випадку закінчення кримінального провадження є постанова про закриття кримінального провадження, яку з огляду на положення пункту 7 частини 2 статті 40-1 КПК України уповноважений приймати дізнавач, але за наявності підстав, передбачених статтею 284 КПК України. А однією з таких підстав є випадок, передбачений пунктом 2 частини 1 статті 284 КПК України, зокрема: якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Проте слід відзначити, що в силу положень частини 2 статті 9 КПК України, дізнавач уповноважений прийняти постанову про закриття кримінального провадження з вказаної підстави, виключно після всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, як тих обставин, що викривають, так і тих, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставин, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, з обов`язковим наданням таким обставинам належної правової оцінки.

І з огляду на це та положення пункту 2 частини 5 статті 110 КПК України, всі ці обставини та їх належна правова оцінка повинні знайти свій зовнішній прояв саме у мотивувальній частині постанови про закриття кримінального провадження.

Однак згідно із змістом постанови про закриття кримінального провадження 10.07.2023 року, дізнавачкою зроблено нічим не обгрунтований висновок, який повністю грунтується на припущенні про те, що не виключено, що ОСОБА_4 міг продати кабель ОСОБА_9 , оскільки будь-яких документів про співпрацю із ОСОБА_9 . ОСОБА_4 не надав. Аналогічна ситуація і з висновком про те, що відносини, які склались між ОСОБА_9 та ОСОБА_4 мають ознаки цивільно-правових відносин (а.с.4-6).

В силу положень частини 1 статті 356 КК України, кримінальним проступком являється самоправство, тобто самовільне, всупереч установленому законом порядку, вчинення будь-яких дій, правомірність яких оспорюється окремим громадянином або підприємством, установою чи організацією, якщо такими діями була заподіяна значна шкода інтересам громадянина, державним чи громадським інтересам або інтересам власника.

Внаслідок чого суд вважає, що прийняття постанови про закриття кримінального провадження було передчасним, позаяк свій обов`язок, передбачений частиною 2 статті 9 (з урахуванням частини 1 статті 40-1) КПК України щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження та надання їм належної правової оцінки дізнавач повною мірою не виконала.

А не виконання цього обов`язку повною мірою порушує право скаржника на притягнення до кримінальної відповідальності осіб, якщо такі вчинили щодо нього кримінальне правопорушення, що потребує додатковому з`ясуванню. І тому, у даній ситуації, її право підлягає судовому захисту.

Через, що прийнята дізнавачем постанова про закриття кримінального провадження дійсно підлягає скасуванню, як така, що прийнята із порушенням частини 2 статті 9 КПК України, тобто порушенням однієї з таких засад кримінального провадження, як законність.

Отже скарга ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 підлягає задоволенню частково, оскільки у частині скасування постанови про закриття кримінального провадження вона є обгрунтованою, а в частині зобов`язання вжити заходів для повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи - ні. Скасування судом постанови про закриття кримінального провадження, вже має наслідком вчинення дізнавачем дій та прийняття ним рішень і вжиття заходів щодо повного, всебічного та об`єктивного досудового розслідування.

Таким чином, на підставі вище викладеного та керуючись статтями 1-29,32,36,40,40-1,60,110,214,215,284,303-310,369-372,376,392-395,532 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

Скаргу ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Скасувати постанову дізнавача сектору дізнання Коломийського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Івано-Франківській області лейтенанта поліції ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження №0000197, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого статтею 356 КК України.

У задоволенні скарги, в частині направлення справи до слідчого відділення Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області зобов`язавши вжити заходів для повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 22 квітня 2024 року о 08 год.

Слідчий суддя: ОСОБА_1