Справа № 635/2404/24
Провадження № 1-в/635/152/2024
У Х В А Л А

18 червня 2024 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області подання начальника державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» ОСОБА_4 щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, до засудження мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше в силу ст.89 не судимого, засудженого вироком Жовтневого районного суду м.Харкова від 22 жовтня 2018 року за ч.2 ст.307 КК України до покарання у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна, що є його особистою власністю,-

ВСТАНОВИВ:

Начальник державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» ОСОБА_4 звернувся до суду з поданням, в якому просить про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Жовтневого районного суду м.Харкова від 22 жовтня 2018 року за ч.2 ст.307 КК України до покарання у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна, що є його особистою власністю.

В обґрунтування подання зазначив, що засуджений ОСОБА_5 сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Засуджений та представник виправної колонії в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись своєчасно і належним чином, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі.

Відповідно до положень ч. 4 ст.539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Суд, вислухавши думку прокурора, який не заперечував проти звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання умовно-достроково, дослідивши матеріали справи, оглянувши матеріали особової справи на засудженого, вважає подання таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_5 відбуває покарання за вироком Жовтневого районного суду м.Харкова від 22 жовтня 2018 року, яким його засуджено за ч.2 ст.307 КК України до покарання у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна, що є його особистою власністю.

Початок строку відбування 03.12.2019, кінець строку відбування покарання 05.11.2024.

Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 03.12.2019 року. Під час тримання в державній установі «Харківський слідчий ізолятор» характеризувався посередньо, режим тримання не порушував, до дисциплінарної відповідальності не притягався, стягнень та заохочень не мав.

3 13.12.2019 року відбуває покарання в державній установі «Темнівська виправна колонія (N?100)».

Форма вини за чиним законодавством: умисел.

Умисне, корисливо-ненасильницьке кримінальне правопорушення. За вироком наявні обставини, що пом?якшують покарання, а саме щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину. Обставини, які обтяжують покарання-відсутні. За чинним вироком суду має позов на користь держави на загальну суму 1591, 75 грі. за проведення експертиз. Виконавчих листів на адресу установи не надходило. На даний час засуджений самостійно достроково відшкодував позов у повному обсязі, про що свідчить відповідна квитанція про сплату.

Засуджений раніше тричі притягувався до кримінальної відповідальності, перший раз у 17 років. Один раз відбував покарання у місцях позбавлення волі. Один раз звільнявся від відбування покарання умовно-достроково.

Засуджений має постійне місце проживання, прописаний у власний квартирі. Місце проживання не змінював. Відповідно до повідомлення центру пробації засуджений ОСОБА_5 має можливість проживати після звільнене: за адресою: АДРЕСА_2 .

Засуджений має професійно-технічну освіту.

Засуджений до моменту тримання під вартою працював охоронцем у ПП « ОСОБА_6 ». Місце роботи не змінював. В установі на даний час працевлаштований до промислової зони установи на дільницю малопомітної перешкоди, бере участь у роботах з благоустрою установи і прилеглих до неї територій, а також поліпшення житлово-побутових умов засуджених. До виконання робіт ставиться сумлінно, розуміє їх необхідність, проявляє розумну ініціативу.

Засуджений матеріально сам себе забезпечував частково, працював неофіційно на низько оплачуваних роботах, виготовляв наркотичні засоби та продавав їх. У засудженого відсутній інтерес до будь яких ігор з метою отримання вигоди.

У засудженого відсутні прояви неадекватної поведінки, відсутні явні ознаки нервового збудження чи пригнічення. Самооцінка адекватна. Він здатен правильно прогнозувати наслідки своїх вчинків, усвідомлював, що його можуть спіймати і позбавити волі, але все рівно скоював злочини, хоча ситуація в якій він опинився не була безвихідною. Він здатен робити правильні висновки із того що сталося, так як його неодноразово ловили та карали, але навіть після цього він скоював злочини, тому що жадоба до легких грошей переважала самоконтроль. Під час спілкування на зауваження інших реагує спокійно, не завжди відстоює свою точку зору. В даний час він усвідомлює необхідність змін його соціально-психологічних установок в сторону самокерованої право слухняної поведінки і має намір не вчиняти повторні кримінальні правопорушення.

Мали місце поодинокі випадки вживання алкоголю до засудження. До позбавлення волі особа інколи зловживала алкогольними напоями на свята. На регулярній основі вживав наркотичні засоби, в основному канабіоїди. Зі слів засудженого вживав алкогольні напої та наркотичні засоби та перебуваючи на волі не усвідомлював їх шкідливість на його життя. Засуджений усвідомив негативний вплив на своє життя та має наміри після звільнення більше не вживати одурманюючі речовини. За час відбування покарання засуджений не притягувався до дисциплінарної відповідальності за виготовлення, зберігання, та вживання наркотичних речовин. Також за час відбування покарання в установі засуджений не вживав спиртних напоїв та не притягався до дисциплінарної відповідальності.

До позбавлення волі особа мала про кримінальне оточення, спілкування здебільшого мало мінливий характер. Після проведення бесід засуджений має бажання змінювати свої погляди на майбутнє. Має середній рівень впливу антисоціального оточення, соціальна ізоляція відсутня, підтримує дружні стосунки з широким колом засуджених, спілкується телефоном з декількома друзями на свободі.

Відбуваючи покарання в державній установі виконання покарань засуджений підтримує доброзичливі стосунки з матір?ю шляхом телефонних розмов, побачень, отримує посилки. Після звільнення планує повернутися на попереднє місце проживання та проживати за місцем реєстрації.

Відповідальність за вчинені дії бере на себе. Усвідомлює наслідки вчиненого правопорушення. Не має негативної спрямованості у відношенні до працівників органів та установ виконання покарань. Вину у скоєному злочині визнає, щиро розкаюється.

Засуджений в установі перебуває з 13.12.2019 року. За оцінюваний період відбування покарання не зафіксовано спроб втечі, на профобліку не перебуває.

Маз одне стягнення за відчуження речей. Стягнення зняте у встановленому законом порядку. Внаслідок проведеної виховної роботи змінив поведінку на кращу, на даний час характеризується позитивно. За виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених Кримінально-виконавчим кодексом України та правил внутрішнього розпорядку: дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці заохочувався вісім разів.

Адміністрація виправної колонії в характеристиці зазначила, що засуджений ОСОБА_5 за час відбування покарання своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, застосування до нього ст. 81 КК України можливе.

Відповідно до положень ст. 81 КК України особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: не менше 2/3 строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Відповідно до ч.1 ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаною винною у вчинені злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Виконання призначеного покарання є доцільним тільки за тієї умови, що ним досягається поставлена в законі мета: крім кари ще і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів. Якщо ця мета може бути досягнута ще до закінчення призначеного судом строку покарання, то в подальшому у його виконанні відпадає необхідність. З огляду на це, закон передбачає можливість застосування судом умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Згідно п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким № 2 від 26 квітня 2002 року умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Матеріали про умовно-дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної ради.

У відповідності до положень п. 17 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України суду слід ретельно з`ясувати: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу.

Враховуючи, що засуджений ОСОБА_5 на час розгляду клопотання відбув не менше 2/3 строку покарання, залишок невідбутої частини покарання, дані про особу засудженого, його ставлення до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, наявність 8 заохочень, працевлаштування, громадську позицію, суд вважає, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а тому підлягає звільненню від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі умовно-достроково на невідбутий строк 4 місяці 18 днів.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Подання начальника державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» ОСОБА_4 щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі, призначеного вироком Жовтневого районного суду м.Харкова від 22 жовтня 2018 року, умовно достроково на невідбутий строк чотири місяці 18 днів.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Харківський районний суд Харківської області.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Оскарження прокурором ухвали суду щодо умовно-дострокового звільнення зупиняє її виконання.

Суддя ОСОБА_1