Житомирський апеляційний суд
Справа №295/2648/24 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-сс/4805/275/24
Категорія ст.183 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря: ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

прокурора ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу прокурора Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 22 квітня 2024 року, якою частково задоволено клопотання слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому ОСОБА_10 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 до 20 червня 2024 року з визначенням розміру застави,

встановила:

Ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 20 червня 2024 року частково задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 до 20 червня 2024, визначено розмір застави 242 240 грн. та покладено на нього відповідні обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України.

Слідчий суддя, із урахуванням наведених у клопотанні та встановлених в засіданні обставин, пояснень учасників провадження, об`єктивної неможливості завершення досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, дійшов висновку про доцільність продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 та неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у пунктах 1, 3 частини 1 статті 177 КПК України, котрі станом на час розгляду клопотання не зменшились.

Крім того, слідчий суддя зазначив, що достеменного факту застосування насильства до потерпілого ОСОБА_11 або погрози його застосування з боку підозрюваного під час розгляду клопотання встановлено не було, а тому вважав за необхідне визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_6 деяких обов`язків, передбачених у ч. 5 ст. 194 КПК України, у вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу, постановити нову, якою застосувати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави в порядку ч.4 ст.183 КПК України.

Вважає, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, оскільки відмовляючи в задоволенні клопотання, суд не врахував обставини, які встановлені під час досудового розслідування та розгляду клопотання в суді, що потягло за собою винесення рішення на підставі невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження.

Зазначає, що наразі існують ризики, передбачені п. п. 1, 2, 3. 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави для застосування стосовно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Зазначає, що характер та послідовність вчинення злочину ОСОБА_6 у якому останній наразі обґрунтовано підозрюється може свідчити про те, що вчинення даного роду кримінального правопорушення є одним і способів отримання джерел доходів для прожиття.

Твердить, що суд визначивши розмір застави - 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, а саме 242 240 грн щодо підозрюваного ОСОБА_6 , проігнорував вимоги ст. 178 КПК України, а саме доступу підозрюваного до зброї, у разі зміни запобіжного заходу на менш м`який ніж тримання під вартою, розмір майнової шкоди, яку хотів спричинити підозрюваний спільно з іншими співучасниками злочину, майновий стан підозрюваного, наявність у підозрюваного постійного місця проживання за межами Житомирської області, відсутність міцних соціальних зав`язків на території міста Житомира, тяжкість покарання та вагомість доказів.

Також, слідчим суддею не взято до уваги, що злочин вчинено із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого у цьому кримінальному провадженні.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, заперечення захисника та підозрюваного, на апеляційну, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим заходом і він може бути застосованим тоді, коли жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбачених у ст. 177 КПК України.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

26.01.2024 р. близько 00 год. 08 хв. в порядку ст. 208 КПК України затримано ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Цього ж дня ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, та вручено пам`ятку про процесуальні права та обов`язки підозрюваного.

Ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000050 продовжено до п`яти місяців, тобто до 26.06.2024 р.

Ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 21.03.2024 року продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 до 25.04.2024 включно. Строк дії ухвали - до 25 квітня 2024 року включно.

Ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 22.04.2024 року продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 до 20 червня 2024 включно, визначено розмір застави 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 242 240 грн. та покладено на нього обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.

Колегія суддів вважає, що висновки слідчого судді про можливість застосування застави при продовженні строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 є необґрунтованими виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що СУ ГУНП в Житомирській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000050 від 25.01.2024 за підозрою ОСОБА_6 у тому, що у невстановлений точно досудовим розслідуванням день, час та місце, але не пізніше 25.01.2024 у нього, а також ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 виник злочинний умисел направлений на вчинення нападу з метою заволодіння майном ОСОБА_11 , за попередньою змовою групою осіб, із застосуванням насильства небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, поєднаного із проникненням у житло, у період воєнного стану.

25 січня 2024 року близько 23 год. 30 хв. ОСОБА_6 разом із зазначеними особами заздалегідь розподіливши між собою ролі, а також підготувавши знаряддя та засоби, використовуючи транспортний засіб марки «Форд Ренджер», прибули до ділянки місцевості неподалік домоволодіння, яке розташоване по АДРЕСА_1 . Проводячи заходи по спостереженню за ним, зайшовши до території даного домоволодіння, а ОСОБА_15 з метою конспірації та недопущення викриття їх злочинної діяльності залишився очікувати в даному автомобілі. ОСОБА_14 діючи спільно з ОСОБА_12 , ОСОБА_6 , ОСОБА_13 , використовуючи сокиру, шляхом віджиму відчинивши вхідні двері будинку проникли всередину. Перебуваючи у будинку та утримуючи в руках сокиру й інші знаряддя і засоби вчинення кримінального правопорушення, демонструючи їх потерпілому, вчинили погрозу у застосуванні насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я ОСОБА_11 , і таким чином вчинили розбійний напад на останнього, після чого були затримані працівниками правоохоронного органу на місці вчинення злочину.

Обґрунтованість підозри повідомленої ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, яке відноситься до категорії особливо тяжких злочинів відповідає фактичним обставинам справи, оскільки підтверджуються матеріалами кримінального провадження, зокрема: протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 26.01.2024 від ОСОБА_11 , який повідомив, що четверо невідомих чоловіків шляхом пошкодження дверей проникли до його домоволодіння; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_11 від 26.01.2024; протоколами затримання від 26.01.2024, зі змісту яких вбачається що ОСОБА_6 та інших підозрюваних було затримано, в порядку ст. 208 КПК України на місці вчинення злочину; При проведенні цих слідчих дій було вилучено у підозрюваних та у транспортному засобі: балаклави, тактичні рукавиці, ножі, сокиру, газовий балончик, радіостанції, предмети схожі на гранату та вогнепальну зброю, пристрій нічного бачення, бронежилети, патрони.

Колегія суддів приходить до висновку, що наявні в матеріалах кримінального провадження докази і обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що вказані у клопотанні слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому ОСОБА_10 ризики, передбачені п.п.1, 2, 3, 4, 5 ст.177 КПК України продовжують існувати на даний час.

На переконання колегії суддів ОСОБА_6 усвідомлюючи тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення та покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні (до 15 років позбавлення волі), у випадку застосування запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою, матиме реальну можливість переховуватись від органу досудового розслідування, суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Крім того, продовжує існувати ризик, передбачений п.2 ч.1 ст.177 КПК України, а саме знищення, спотворення будь-якої із речей і документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. На сьогодні у кримінальному провадженні всі докази, у тому числі речові, ще не встановленні (відшукані) і відповідно не дослідженні. На даний час не встановленні усі особи, причетні до вчинення розбою, які ймовірно перебувають на волі та можуть володіти інформацією та доказами вчинення злочину. Тому, у разі застосування запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою, підозрюваний ОСОБА_6 , будучи обізнаним про обставини кримінального правопорушення, яке йому інкримінується, матиме реальну можливість вчиняти дії, спрямовані на знищення, приховання або спотворення речей чи документів, що мають важливе значення для досудового розслідування та відомості, які у них містяться, можуть бути доказами під час судового розгляду.

Продовжує існувати ризик, передбачений п.3 ч.1 ст. ст.177 КПК України незаконного впливу на свідків, потерпілого, інших невстановлених осіб, причетних до даного кримінального правопорушення. Враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу підозрюваного ОСОБА_6 останній може вживати заходи і метою зміни показань, як потерпілого чи свідків у кримінальному провадженні, так і інших осіб, причетних до вчинення розбою, які на даний час не встановленні та перебувають на волі, щодо зміни показань інших осіб або підозрюваних для того, щоб уникнути кримінальної відповідальності за особливо тяжкий злочин.

Також, продовжує існувати ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином. Враховуючи, що ОСОБА_6 обізнаний про обставини вчинення злочинною групою кримінальних правопорушень, у випадку обрання більш м`якого запобіжного заходу, він намагатиметься перешкоджати зібрати докази у правильній процесуальній формі, тим самим затягувати строки досудового розслідування з метою унеможливлення притягнення останнього та інших підозрюваних до кримінальної відповідальності.

Крім того, продовжує існувати ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме вчинення іншого кримінального правопорушення підозрюваним ОСОБА_6 , оскільки він матиме реальну можливість вчиняти будь-які дії спрямовані на залякування потерпілого та свідків, або на перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, у тому числі шляхом вчинення інших кримінальних правопорушень.

Закінченню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою перешкоджає необхідність органу досудового розслідування провести ряд слідчих (розшукових) та процесуальних дій, без вчинення яких завершення досудового розслідування є неможливим, в тому числі отримати висновки експертиз, отримати тимчасовий доступ до документів, тощо.

З урахуванням наведених обставин у їх сукупності, враховуючи також дані про особу підозрюваного, беручи до уваги його вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, конкретні обставини інкримінованого підозрюваному злочину, тяжкість можливого покарання, воєнний стан, колегія суддів вважає, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти ризикам, які зазначені у клопотанні слідчого та доведені прокурором.

Колегія суддів враховує і те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину проти власності, поєднаним з проникненням у житло, із погрозою застосування насильства, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, що у сукупності із тяжкістю можливого покарання, яке йому загрожує, в разі визнання його винним, вказує на обґрунтованість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та на недостатність застосування менш суворого запобіжного заходу.

Враховуючи суспільну небезпечність кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , відомості щодо особи підозрюваного, який є мешканцем іншої області, міцних соціальних зв`язків не має, апеляційний суд вважає, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, у тому числі, його належну явку на виклики до слідчого, прокурора та суду.

Разом з цим, як зазначено органом досудового розслідування коло співучасників наразі достовірно не встановлено, а тому існує висока вірогідність того, що при застосуванні альтернативної міри запобіжного заходу підозрюваному, останній може незаконно впливати на інших співучасників, повідомляти про необхідність знищення та приховання інших доказів, про існування яких стороні обвинувачення не відомо.

Апеляційний суд зважає і на те, що при розгляді питання щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід враховувати і серйозність звинувачення та ризик втечі обвинуваченого. Крім цього, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Також, колегія суддів зважає і на те, що на даний час в Україні введено воєнний стан, що також є відповідним ризиком, який з врахуванням даних про особу обвинуваченого, додатково свідчить про правильність висновків суду, оскільки в зазначених умовах здійснення контролю за обвинуваченим правоохоронними органами, в разі застосування до нього інших більш м`яких запобіжних заходів, в тому числі домашнього арешту є ускладненим.

Разом з тим, колегією суддів встановлено, що прийнявши обґрунтоване рішення про продовження підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею безпідставно застосовано заставу, а висновки суду про те, що відсутні докази застосування ОСОБА_6 насильства до потерпілого, суперечить попереднім висновкам суду про обґрунтованість підозри за ч.4 ст. 187 КК України.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 183 КК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Поряд з цим, згідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Так, з матеріалів судового провадження вбачається, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, а саме в нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчиненого за попередньою групою осіб, поєднаного із проникненням до житла, в умовах воєнного стану.

При цьому, слідчий суддя прийшов до помилкового висновку, що в матеріалах справи відсутні докази застосування насильства до потерпілого ОСОБА_11 або погрози його застосування з боку безпосередньо підозрюваного ОСОБА_6 .

ОСОБА_6 , повідомлено про підозру у вчиненні розбою, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, а тому обов`язковим додатковим об`єктом цього злочину є життя та здоров`я потерпілого, оскільки заволодіння майном поєднується з насильством небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або погрозою застосування такого насильства. При цьому, злочин визнається вчиненим за попередньою змовою групою осіб, якщо його спільно вчинили декілька осіб (дві і більше), які заздалегідь, тобто до початку злочину, домовилися про спільне його вчинення.

Як вбачається з підозри повідомленої ОСОБА_6 , він діяв спільно з іншими підозрюваними з якими заздалегідь, до початку вчинення злочину усвідомлюючи можливе вчинення опору господарем будинку, використовуючи сокиру, проникли в середину помешкання, а перебуваючи у приміщенні веранди будинку та утримуючи в руках сокиру й інші знаряддя і засоби вчинення кримінального правопорушення, демонструючи їх потерпілому, вчинили погрозу у застосуванні насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я ОСОБА_11 .

За таких обставин, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора про те, що конкретні обставини інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, ступінь суспільної небезпеки вказаного умисного, насильницького кримінального правопорушення на даній стадії провадження унеможливлюють застосуванню застави.

На переконання колегії суддів, на даному етапі розслідування лише такий запобіжний захід як тримання під вартою зможе дієво запобігти ризикам, доведеним прокурором, що виключає можливість застосування підозрюваному ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу.

Враховуючи обставини інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, його тяжкість та кваліфікацію, зміст підозри та положення п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, колегія суддів не вбачає підстав для визначення підозрюваному ОСОБА_6 розміру застави у даному провадженні.

При постановленні нової ухвали, колегія суддів враховує вимоги ч. 4 ст. 196 КПК України, відповідно до яких слідчий суддя, суд зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Предметом апеляційного оскарження є ухвала слідчого судді, яка переглядається, виходячи з тих обставин кримінального провадження, які існували на день її постановлення.

Станом на день розгляду клопотання 22 квітня 2024 року, слідчий суддя міг визначити строк дії ухвали на 60 днів, тобто до 20 червня 2024 року.

За таких обставин, при постановленні нової ухвали, колегія суддів може продовжити підозрюваному ОСОБА_6 строк тримання під вартою лише до 20 червня 2024 року, та позбавлена можливості вирішити питання про продовження підозрюваному строку тримання фактично на новий строк - 60 днів, про який порушено питання в апеляційній скарзі прокурора, у зв`язку з чим апеляційна скарга прокурора у цій частині підлягає частковому задоволенню.

На підставі вищенаведеного, виходячи з положень п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про часткове задоволення клопотання слідчого, та застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 20 червня 2024 включно.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 176-178, 183, 193, 194, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу прокурора Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_9 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 22 квітня 2024 року, якою частково задоволено клопотання слідчого про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 до 20 червня 2024 року з визначенням розміру застави - 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 242 240 грн. - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою частково задовольнити клопотання слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому ОСОБА_10 та застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 20 червня 2024 року.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: