УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2024 року

м. Київ

справа №761/25276/22

провадження №51-1672 ск 24

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши матеріали касаційної скарги засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 23 лютого 2024 року про відмову у відкритті апеляційного провадження,

встановив:

Ухвалою Київського апеляційного суду від 23 лютого 2024 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 29 січня 2024 року.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції, через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Перевіривши доводи, наведені у касаційній скарзі та надані до неї судові рішення, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Як убачається зі змісту касаційної скарги та доданих до неї копії судового рішення та інших документів, 25 грудня 2023 року засуджений ОСОБА_4 в порядку ст. 206 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва зі скаргою щодо незаконного, як він вважав, утримання його під вартою посадовими особами ДУ «Київський слідчий ізолятор», у задоволенні якої ухвалою слідчого судді 29 січня 2024 року було відмовлено. Вказане рішення слідчого судді засуджений ОСОБА_4 оскаржив в апеляційному порядку.

Із змісту ухвали апеляційного суду вбачається, що приймаючи рішення про відмову у відкритті провадження за скаргою засудженого ОСОБА_4 , суд виходив з того, що вона подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Вказаний висновок апеляційного суду ґрунтується на вимогах кримінального процесуального закону.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 392 КПК в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.

При цьому, ст. 309 КПК визначено вичерпний перелік рішень слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку, до числа яких указана ухвала слідчого судді щодо законності перебування обвинуваченого під вартою не відноситься. Оскарження таких рішень в апеляційному порядку кримінальним процесуальним законом не передбачено.

Згідно з ч. 4 ст. 399 КПК суддя-доповідач апеляційного суду відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Отже, відмовивши у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_4 суддя суду апеляційної інстанції діяв у відповідності до вказаних вимог закону.

За таких обставин, підстав для задоволення касаційної скарги засудженого ОСОБА_4 колегія суддів касаційної інстанції не вбачає.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення касаційної скарги немає.

На підставі викладеного, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Верховний Суд

постановив:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 23 лютого 2024 року про відмову у відкритті апеляційного провадження відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3