УХВАЛА

04 липня 2024 року

м. Київ

справа № 131/352/24

провадження № 51-3314 ск 24

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Іллінецького районного суду Вінницької області від 27 березня 2024 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 30 травня 2024 року,

встановив:

До Верховного Суду надійшла касаційна скарга захисника ОСОБА_4 , в якій останній порушує питання про перегляд вироку Іллінецького районного суду Вінницької області від 27 березня 2024 року та ухвали Вінницького апеляційного суду від 30 травня 2024 року щодо ОСОБА_5 .

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), колегія суддів дійшла висновку, що її подано без додержання приписів зазначеної статті.

Згідно з вимогами п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК, в касаційній скарзі має бути наведено обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.

Відповідно до ст. 438 КПК підставами для зміни або скасування судових рішень судом касаційної інстанції є: істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. При вирішенні питання про наявність зазначених підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу.

Посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати конкретні порушення закону, що є підставою для їх зміни чи скасування, а також належним чином обґрунтувати свої доводи, тобто не тільки висунути на підтвердження допущених судом порушень переконливі факти, але й аргументувати як саме ці порушення істотно позначилися на законності та обґрунтованості судового рішення. Крім цього, вимагаючи скасування судового рішення та призначення нового судового розгляду в суді відповідної інстанції, особа у касаційній скарзі має вказати, яким чином таке скасування дозволить виправити порушення, на які вона посилається.

Як вбачається зі змісту касаційної скарги, захисник ОСОБА_4 хоч і зазначає про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, при цьому не наводить таких порушень КПК, які з огляду на положення статей 412-414 КПК слугували б підставою для скасування оскаржуваних судових рішень та не зазначає в чому полягає явна несправедливість призначеного засудженому покарання.

Разом із цим, наполягаючи на пом`якшенні покарання, призначенні його нижче від найнижчої межі санкції статті закону України про кримінальну відповідальність, захисник не врахував особливостей ст. 69 КК і не навів у скарзі обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Окрім того, у касаційній скарзі йдеться про недотриманням апеляційним судом вимог ст. 419 КПК, однак захисник не зазначає, які доводи апеляційної скарги сторони захисту суд апеляційної інстанції належним чином не дослідив, не перевірив та не оцінив.

Відповідно до вимог ст. 425 КПК захисник має право подати касаційну скаргу лише в межах, що стосуються інтересів засудженого.

Натомість, доводи захисника ОСОБА_4 про не врахування судами при призначенні покарання вироку Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 березня щодо ОСОБА_5 фактично зводяться до погіршення становища засудженого ОСОБА_5 , що суперечить вищевказаним нормам КПК та не узгоджується з вимогами ст. 437 КПК, якою передбачено, що з цих підстав касаційну скаргу може подавати прокурор, потерпілий чи його представник.

Крім того, не погоджуючись з призначеним покаранням та порушуючи питання про скасування судових рішень з вищенаведених підстав, захисник у скарзі не конкретизує якими нормами закону повинен керуватися суд при призначенні покарання та не обґрунтовує яким чином вказане призведе до покращення становища його підзахисного.

Відсутність у скарзі належного обґрунтування, зважаючи на те, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах касаційної скарги, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне залишити без руху касаційну скаргу, надавши захиснику строк для усунення недоліків.

Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд

постановив:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Іллінецького районного суду Вінницької області від 27 березня 2024 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 30 травня 2024 року щодо ОСОБА_5 залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків протягом десяти днів із дня отримання копії ухвали.

Роз`яснити, що касаційна скарга повертається в разі, якщо особа в установлений строк не усунула недоліків касаційної скарги, залишеної без руху.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_6 ОСОБА_2 ОСОБА_3