Справа № 185/1233/24
Провадження № 1-кп/185/572/24
У Х В А Л А

04 квітня 2024 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001870 від 27 листопада 2023 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України,

за участю:

прокурора - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , зазначивши, що останній обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 12 років, що свідчить та дає підстави вважати, що, перебуваючи на свободі, він може переховуватись від суду з метою уникнення покарання. Обвинувачений може вплинути на свідків, які разом з ним проходили військову службу. На думку прокурора, існує також ризик вчинення іншого кримінального правопорушення. На даний час вищезазначені ризики, на думку прокурора, продовжують існувати, тому з метою їх запобігання, необхідно продовжити строк дії запобіжного заходу - тримання під вартою. Також прокурор зазначає, про неможливість застосувати до обвинуваченого іншого запобіжного заходу, окрім тримання під вартою, з огляду на положення закону.

Обвинувачений не заперечував щодо тримання під вартою Його захисник заперечувала, прохала розглянути питання альтернативи у вигляді застави. Сторона захисту зазначила, що необхідність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не обґрунтована, обвинувачений служить за контрактом з 2019 року.

З`ясувавши думку сторін, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

У ст. 178 КПК України передбачений перелік обставин, що враховуються судом при вирішенні питання про запобіжний захід, серед яких вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів та інше.

Так, строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного щодо обвинуваченого ОСОБА_3 спливає 11 квітня 2024 року.

Як встановлено, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено найсуворіше покарання у вигляді позбавлення волі до дванадцяти років. Він не одружений, є військовослужбовцем військової служби за контрактом. Доказів стійкості соціальних зв`язків сторона захисту не надала.

Так, згідно з положеннями п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України - при оцінці існування ризику кримінального провадження, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, слід враховувати, зокрема, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, у разі визнання винним в інкримінованому злочині.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування».

Дані обставини свідчать про наявність ризику залишення ним свого місця проживання, проходження служби (у випадку застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу) з метою переховування від суду.

Водночас суд враховує ризик можливого впливу на свідків, адже судовий розгляд даного кримінального провадження станом на 04 квітня 2024 року не завершено, а свідки не допитані, в той же час свідки разом з ним проходять військову службу в одній військовій частині, що фактично створить умови для здійснення впливу на безпосередніх свідків, у тому числі шляхом залякування та здійснення стосовно останніх будь-яких дій.

Що стосується ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, то даний ризик не має місце, оскільки обвинувачений є раніше не судимою особою, посилання на інші склади правопорушень без відповідної підозри та внесення відповідних відомостей до ЄРДР є передчасними.

Таким чином, суд приходить до висновку, що дані про особу обвинуваченого, дані про можливість ухилення від суду, впливу на свідків разом з тяжкістю пред`явленого обвинувачення свідчать на користь позиції сторони обвинувачення. Альтернативні запобіжні заходи на даний час не попередять вказаний ризик, тому з метою запобігання їм суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою.

Задовольняючи клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України вважає за необхідне , не визначати розмір застави, з огляду на пояснення сторони обвинувачення щодо намагання перетнути державний кордон обвинуваченим.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 177, 183, 331, 372 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити до 02 червня 2024 року в умовах гауптвахти Військової служби правопорядку.

Строк дії ухвали в частині продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою закінчується 02 червня 2024 року.

Ухвала в частині продовження запобіжного заходу може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а для осіб, які перебувають під вартою, - протягом того же строку з моменту вручення копії ухвали.

Відмовити в задоволенні клопотання захисника про безпосередню участь обвинуваченого в судовому засіданні, а не в режимі ВКЗ з Білоцерківським ЗВ ВСП як передчасно заявленому, до надання сторонами даних про можливість перебування обвинуваченого в умовах Гаупвахти ВСП як більш наближеного до місця розташування суду.

Суддя: ОСОБА_1