Справа № 308/1592/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні № 0000152 від 23.01.2024 року, про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мукачеве, Закарпатської області, громадянина України, українця, перебуває у цивільному шлюбі, не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , не судимого у порядку ст. 89 КК України,,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 263 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий відділу СУ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором у кримінальному провадженні - прокурором Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_7 , звернувся до слідчого судді з клопотанням у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000152 від 23.01.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 194 ч. 1 ст. 263 КК України про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Подане клопотання мотивує тим, що в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 , 23.01.2024 приблизно о 03:55 годині, знаходячись біля житлового будинку розташованого за адресою АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом на пошкодження чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи на меті пошкодження майна шляхом вибуху, витягнув з карману бойову гранату та витягнувши чеку, кинув вказану бойову гранату на подвір`я будинку АДРЕСА_2 , в результаті чого відбувся вибух, яким було пошкоджено чуже майно, а саме фасад будинку, забору, бруківку, лакофарбове покриття задніх частин кузовів автомобілів «Мерседес Бенс Gls» д.н.з. НОМЕР_1 та д.н.з НОМЕР_2 , що належать ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , в результаті чого останнім спричинив матеріальної шкоди.

Окрім того, досудовим розслідуванням встановлено, що згідно п. 1 Додатку № 1 до Постанови Верховної Ради України від 17.06.1992 № 2471-XII, не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України - Зброя, боєприпаси (крім мисливської і пневматичної зброї, зазначеної в додатку № 2, і боєприпасів до неї, а також спортивної зброї і боєприпасів до неї, що придбаваються громадськими об`єднаннями з дозволу органів внутрішніх справ), бойова і спеціальна військова техніка, ракетно-космічні комплекси.

Згідно вимог п. 1 Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 р. № 576 (надалі - Положення), дозвільна система - це особливий порядок виготовлення, придбання, зберігання, перевезення, обліку і використання спеціально визначених предметів, матеріалів і речовин, а також відкриття та функціонування окремих підприємств, майстерень і лабораторій з метою охорони інтересів держави та безпеки громадян.

Натомість, ОСОБА_4 , усвідомлюючи заборону вільного обігу боєприпасів, в порушення вищевказаних норм законів діючи з прямим умислом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно небезпечних наслідків, у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб, час та місці, придбав, без передбаченого законом дозволу 1 (один) корпус гранати РГД-5 із маркуванням на корпусі 159-77Т та запалом, що містить маркування УЗРГМ 108 -77 583, що в сукупності є бойовим припасом, яку в подальшому умисно, незаконно, без передбаченого законом дозволу, носив при собі в матерчатій сумці чорного кольору яку було виявлено та вилучено працівниками поліції 28.01.2024 близько 00:38 год. в ході проведення огляду місця події.

28.01.2024 о 01:23 год. гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримано у порядку ст. ст. 208, 615 КПК України за підозрою у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 263 КК України.

28.01.2024 о 18:15 год. ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 263 КК України.

Підозрюваним у кримінальному провадженні є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Мукачеве, Закарпатської області, громадянин України, українець, зареєстрований та фактично проживає за адресою АДРЕСА_1 .

Слідчий зазначає, що обставини, що дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень, та доводять, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів крім тримання під вартою не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, підтверджуються наступними матеріалами кримінального провадження: протоколом огляду місця події від 28.01.2024; протоколом затримання ОСОБА_4 від 28.01.2024; протокол допиту підозрюваного ОСОБА_4 від 28.01.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 28.01.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 28.01.2024; протоколом обшуку від 28.01.2024; протоколом огляду місця події від 23.01.2024; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 від 23.01.2024, висновками експертиз та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Слідчий зазначає, що 31.01.2024 слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з правом внесення застави. Строк тримання під варто визначено до 27.03.2024.

26.03.2023 слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду відносно ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з правом внесення застави. Строк тримання під варто визначено до 28.04.2024.

25.04.2024 згідно Ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду продовжено строк досудового розслідування на строк до 28.07.2024 включно.

25.04.2023 слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду відносно ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з правом внесення застави. Строк тримання під вартою визначено до 22.06.2024 включно.

Разом з тим, у сторони обвинувачення, з метою виконання завдань кримінального провадження, зокрема шляхом забезпечення повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, є обґрунтована необхідність у продовженні строку досудового розслідування, для проведення ряду слідчих та процесуальних дій, зокрема необхідно виконати наступне:

-отримати висновки судових молекулярно - генетичних експертиз які на даний час знаходиться на виконанні в Закарпатському НДЕКЦ;

-отримати висновки судових портретних експертиз які н даний час знаходяться на виконанні Закарпатському НДЕКЦ;

-допитати особу яка зображена на відео записі з камер зовнішнього відео спостереження під час зустрічі між ОСОБА_4 та ОСОБА_12 , яка відбулася у місті Ужгороді;

-встановити причетність до вчинення вказаних кримінальних правопорушень інших осіб та надати їхнім діям належну правову кваліфікацію;

-долучити до матеріалів відповіді на надані в ході досудового розслідування доручення до оперативних підрозділів;

-здійснити інші слідчі (розшукові) та процесуальні дії, спрямовані на встановлення всіх обставин вчинення кримінального правопорушення;

-з урахуванням зібраних доказів визначитись з остаточною правовою кваліфікацією дій ОСОБА_4 та ОСОБА_12 , у випадку наявності законних підстав вирішити питання щодо повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри з викладенням її у кінцевій редакції;

-здійснити відкриття матеріалів кримінального провадження та надати стороні захисту достатній строк для ознайомлення з ними;

-скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.

Беручи до уваги вищенаведене, стороні обвинувачення, з метою проведення вищеописаних слідчих (розшукових) та процесуальних дій, які не могли бути проведені до цього часу, з об`єктивних причин, і завершення досудового розслідування, необхідний додатковий час.

Зазначений строк є обґрунтованим на даному етапі досудового розслідування та зумовлений необхідністю отримання доказів.

Слідчий зазначає, що оскільки на даний час з об`єктивних причин досудове розслідування завершити не вдалось, а ризики, якими керувався слідчий суддя при обранні запобіжного заходу як тримання під вартою з правом внесення застави, не зменшились та не припинили існувати, наявні підстави для продовження строку тримання ОСОБА_4 під вартою з правом внесення застави визначеною ухвалою слідчого судді.

Слідчий зазначає, що необхідність продовження строку дії запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, обумовлена необхідністю запобігти ризикам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення .

Вказує, що підставою продовження строку дії запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень та наявність вищевказаних ризиків.

Беручи до уваги наведене, а також те, що вищенаведені ризики на даний час не зменшились, існують і на даний час, орган досудового слідства просить продовжити строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах строків досудового розслідування.

Позиція сторони обвинувачення в суді

У судовому засіданні прокурор клопотання про продовження дії запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою підтримав та просив суд його задовольнити з підстав викладених у клопотанні. Зазначив, що наявні ризики передбачені у п. п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється. Зазначені ним ризики, існували на час обрання запобіжного заходу та не зменшились на час розгляду клопотання, а відтак просив клопотання задовольнити. Окрім того вказав, що на даний час не отримані висновки судових молекулярно - генетичних експертиз які на даний час знаходяться на виконанні в Закарпатському НДЕКЦ; та не отримані висновки судових портретних експертиз які на даний час знаходяться на виконанні Закарпатському НДЕКЦ.

Позиція сторони захисту в суді

Захисник підозрюваного в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання прокурора, вважає клопотання необґрунтованим, а ризики не доведеними, просив суд відмовити у задоволенні клопотання прокурора, зазначив, що підозрюваний вину визнав та викрив іншого учасника кримінального правопорушення.

Підозрюваний ОСОБА_4 підтримав доводи захисника, просив змінити запобіжний захід. Вказав, що тривалий час перебуває під вартою.

Заслухавши думку прокурора про доцільність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 , пояснення захисника підозрюваного, підозрюваного, перевіривши докази, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Слідчим суддею встановлено, що Головним управлінням Національної поліції в Закарпатській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000152 від 23.01.2024 року за підозрою ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 263 КК України.

28.01.2024 о 01:23 год. гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримано у порядку ст. ст. 208, 615 КПК України за підозрою у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 263 КК України.

28.01.2024 о 18:15 год. ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 263 КК України.

31.01.2024 слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з правом внесення застави. Строк тримання під варто визначено до 27.03.2024.

Як встановлено слідчим суддею, 26.03.2024 постановою першого заступника керівника Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_13 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000152 від 23.01.2024 до 3 місяців, тобто до 28.04.2024.

26.03.2023 слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду відносно ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з правом внесення застави. Строк тримання під варто визначено до 28.04.2024.

25.04.2024 згідно Ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду продовжено строк досудового розслідування на строк до 28.07.2024 включно.

25.04.2023 слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду відносно ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з правом внесення застави. Строк тримання під вартою визначено до 22.06.2024 включно.

Строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 у кримінальному провадженні закінчується 22.06.2024. Завершити досудове розслідування у зазначений строк, прийнявши одне з рішень передбачених ч.2 ст.283 КПК України, не можливо з наступних обставин, необхідно провести ще ряд слідчих (розшукових) та процесуальних дій, а саме:

-отримати висновки судових молекулярно - генетичних експертиз які на даний час знаходиться на виконанні в Закарпатському НДЕКЦ;

-отримати висновки судових портретних експертиз які н даний час знаходяться на виконанні Закарпатському НДЕКЦ;

-допитати особу яка зображена на відео записі з камер зовнішнього відео спостереження під час зустрічі між ОСОБА_4 та ОСОБА_12 , яка відбулася у місті Ужгороді;

-встановити причетність до вчинення вказаних кримінальних правопорушень інших осіб та надати їхнім діям належну правову кваліфікацію;

-долучити до матеріалів відповіді на надані в ході досудового розслідування доручення до оперативних підрозділів;

-здійснити інші слідчі (розшукові) та процесуальні дії, спрямовані на встановлення всіх обставин вчинення кримінального правопорушення;

-з урахуванням зібраних доказів визначитись з остаточною правовою кваліфікацією дій ОСОБА_4 та ОСОБА_12 , у випадку наявності законних підстав вирішити питання щодо повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри з викладенням її у кінцевій редакції;

-здійснити відкриття матеріалів кримінального провадження та надати стороні захисту достатній строк для ознайомлення з ними;

-скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.

Обставинами, які перешкоджали завершити ці слідчі та процесуальні дії раніше, є те, що до органу досудового розслідування не надійшли висновки судових молекулярно - генетичних експертиз які на даний час знаходяться на виконанні в Закарпатському НДЕКЦ; висновки судових портретних експертиз які на даний час знаходяться на виконанні Закарпатському НДЕКЦ, а також відкриття матеріалів стороні захисту та підозрюваному та вчинення дій щодо закінчення досудового розслідування.

Необхідність у продовженні підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обумовлена необхідністю запобігти ризикам вчинення ним спроб переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування. Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

ст.197 КПК України визначено, що строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого - з моменту затримання.

При вирішенні питання про продовження строків тримання під вартою слід враховувати вимоги статей 177, 178, 197, 199 КПК України, статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та положень, встановлених у рішеннях Європейського суду з прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків тримання особи під вартою.

Стаття 177 КПК України містить правові норми щодо мети та підстав застосовування запобіжних заходів.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбачені ст.178 КПК України.

Згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 , був обраний з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

При вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання підозрюваного ОСОБА_4 під вартою, слідчий суддя враховує надані сторонами кримінального провадження докази, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_4 , кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, яке йому загрожує, у разі визнання його винним, наявність ризиків та обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою .

Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_4 , за ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 263 КК України, а виходячи лише з фактичних даних, що містяться в долучених до клопотання матеріалах кримінального провадження, приходжу до висновку про обґрунтованість підозри останнього у вчиненні кримінальних правопорушень за викладених в клопотанні обставин. За вчинення кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 194 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до десяти років, за вчинення кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 263 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

Прокурором наведено обставини, які свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 , кримінальних правопорушень. Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень підтверджується зібраними у кримінальному провадженні та доданими до клопотання доказами, які на даній стадії процесу є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри, і на підставі яких слідчий виніс повідомлення ОСОБА_4 , про підозру, копія якого йому вручена.

Дослідивши матеріали судового провадження, приєднані прокурором до клопотання докази, слідчий суддя приходить до переконання, що прокурором під час розгляду клопотання доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 , кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 263 КК України, обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою та наявність ризиків, які не зменшились.

Слідчий суддя, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182)

При цьому слідчим суддею при продовженні дії запобіжного заходу лише перевіряється наявність вагомих доказів, що можуть свідчити про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою та заявлені ризики. Слідчий суддя, звертає увагу сторони захисту на те, що питання щодо доведеності чи недоведеності вини підозрюваного не являється предметом розгляду клопотання про застосування ( продовження ) дії запобіжного заходу.

Разом з тим, перевіряючи наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 263 КК України, слідчий суддя виходить з того, що сукупність матеріалів кримінального провадження на даній стадії розслідування, є достатньою для продовження дії запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 , оскільки обґрунтованість підозри -це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

При цьому, слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

Окрім того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» Європейський Суд з прав людини зазначив, що поліція не зобов`язана мати докази, достатні і для пред`явлення обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.

Вирішуючи питання про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст.183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Оцінка судом наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя відмічає, що ризиком не можна вважати прогнозовану подію, настання якої розглядається як цілком гарантоване.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, у цьому випадку підозрюваний, можуть вдатися до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Таким чином, слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. Позитивна відповідь свідчить про реально існуючий ризик неправомірної поведінки підозрюваного.

Обґрунтовуючи клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання підозрюваного ОСОБА_4 під вартою, прокурор послався на існування ризиків, передбачених п.п.1,3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому слідчому судді належить оцінити наявність кожного з них.

Існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3,4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, було встановлено ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 30.01.2024 року. Зазначені ризики на даний час не зменшились та зберігають свою актуальність.

Щодо існування ризику переховування від органів досудового розслідування та суду

Так, на переконання слідчого судді, ймовірна можливість переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду підтверджується тим, що кримінальні правопорушення, у вчиненні яких він обвинувачується, передбачає, зокрема, покарання за ч. 2 ст. 194 КК України у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до десяти років, за вчинення кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 263 КК України у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Існування цього ризику пов`язане, у першу чергу, із тяжкістю злочинів, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 . Так, санкція ч. 2 ст. 194 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до десяти років, а санкція ч. 1 ст. 263 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від від трьох до семи років.

Означена обставина сама по собі може бути причиною для переховування підозрюваного від суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

На переконання слідчого судді, очікування можливого суворого покарання саме по собі може бути реальним мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Це твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, який зазначав, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (п. 80 рішення у справі «Ілійков проти Болгарії»).

Співставлення негативних для підозрюваного наслідків переховування у вигляді його покарання у невизначеному майбутньому, з засудженням до покарання у разі доведення прокурором його винуватості у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим.

Слідчий суддя вважає, що небезпека переховування підозрюваного здається явно переконливою.

Про актуальність цього ризику вказують і умови, в яких перебуває Україна. На думку слідчого судді, з урахуванням введення воєнного стану, ресурси контролю за поведінкою підозрюваних у контексті встановлення місцезнаходження, перетину державного кордону є більш обмеженими. Це вимагає вжиття додаткових заходів з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваних, в тому числі шляхом застосування запобіжних заходів та покладення обов`язку здати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, який обумовлений саме існуванням саме ризику переховування. На даний час не всі ділянки державного кордону України контролюються українською владою, а тому, на переконання слідчого судді, ризик переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду наразі є високим.

Окрім того, переховуватись від органів досудового розслідування та суду можливо не лише за кордоном, а і в межах території України. Більше того, слідчий суддя зазначає, що існують способи виїзду за кордон чоловіків призовного віку, до прикладу, з волонтерською місією тощо. А тому стверджувати, що ризик переховування від органів досудового розслідування та суду, у тому числі, за кордоном нівельовано повністю, неможливо.

Отже, обставини, встановлені під час розгляду клопотання, у сукупності дають підстави для висновку про те, що ризик переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду є актуальним.

Даний факт у сукупності з обставинами, що характеризують особу підозрюваного, його соціальні зв`язки, вказує на наявність ризику переховування від органів досудового розслідування та суду.

Кримінальні правопорушення, у яких підозрюється ОСОБА_4 належать до тяжких злочинів, за які передбачено відповідальність у виді позбавлення волі строком від трьох до десяти років та від трьох до семи років.

Дана обставина, може спонукати підозрюваного до переховування від органів досудового розслідування та суду.

З огляду на зазначене, а також в сукупності з іншими встановленими слідчим суддею обставинами, передбаченими ст. 178 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про наявність існування ризику переховування від органів досудового розслідування та суду, а належна процесуальна поведінка ОСОБА_4 у статусі підозрюваного не може свідчити про відсутність даного ризику.

Щодо існування ризику незаконного впливу на свідків, потерпілих, експерта, спеціаліста у кримінальному провадженні.

Перевіряючи наявність ризику впливу підозрюваного ОСОБА_4 на свідків, потерпілого, експерта, спеціаліста у кримінальному провадженні, слідчий суддя враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, потерпілим у кримінальному провадженні, а саме, спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду - усно, шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК). Водночас, слідчий суддя може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманими у порядку, передбаченому ст. 225 КПК, тобто якщо свідки, потерпілі допитувалися на стадії досудового розслідування слідчим суддею.

Слідчий суддя вважає, що ризик впливу на свідків, потерпілого у кримінальному провадженні існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків , потерпілого та дослідження їх судом.

На переконання слідчого судді, ризик незаконного впливу на свідків, потерпілих, у кримінальному провадженні з часом лише актуалізується, адже за наслідками ознайомленням з матеріалами кримінального провадження, підозрюваний стає обізнаним про всіх осіб, які допитувалися у цьому кримінальному провадженні.

Відповідний незаконний виплив може стосуватись як свідків, які безпосередньо вказують на підозрюваного як на особу, що вчинила злочин, так і свідків, які можуть надати свідчення щодо інших важливих обставин кримінального провадження, які не інкримінуються підозрюваному та не мають безпосереднього зв`язку із його особою (наприклад показання понятих, які брали участь у слідчих діях).

Слідчий суддя вважає ризик впливу на свідків та потерпілого у цьому кримінальному провадженні обгрунтованим, оскільки їх показання відповідно, є процессуальними джерелами доказів ( ч. 2 ст. 84 КПК України) та можуть мати важливе значення в контексті предмету доказування.

Тож слідчий суддя не виключає можливості незаконного впливу на свідків, потерпілих, у кримінальному провадженні з боку підозрюваного з використанням свого кола звязків з метою схилити їх до зміни показань під час допиту на стадії досудового розслідування або в суді, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

При цьому слід врахувати, що оскільки наразі кримінальне провадження перебуває на початковій стадії досудового розслідування, стороною обвинувачення допитані не усі свідки, потерпілі, у кримінальному провадженні. Таким чином, навіть незважаючи на проведення допитів осіб на стадії досудового розслідування, незастосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою дасть йому можливість здійснювати вплив на вказаних вище осіб з метою спотворення їхніх показань під час розгляду кримінального провадження у суді.

З огляду не це, слідчий суддя вважає, що ризик незаконного впливу на свідків, потерпілого є актуальним.

Щодо ризику перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином

Слідчий суддя вважає реальним існування ризику перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, з огляду на те, що підозрюваний ОСОБА_4 з метою уникнення кримінальної відповідальності матиме можливість домовлятись із іншими можливими співучасниками злочину, про спільну позицію та процесуальну поведінку, консультуватись з приводу можливих способів уникнення від передбаченої законом відповідальності.

Щодо ризику вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється

На підтвердження наявності ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України свідчить те, що підозрюваний офіційно не працевлаштований, постійного джерела доходу немає, а відтак може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Оцінивши вказані обставини у їх сукупності із встановленими ризиками і обставинами розслідуваного злочину та відомостями про ймовірну участь у ньому підозрюваного, слідчий суддя вважає, що такі відомості про особу підозрюваного не спростовують висновків слідчого судді про високу ймовірність перешкоджання кримінальному провадженню і необхідність застосування запобіжного заходу.

Ураховуючи наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку щодо наявності підстав для продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання підозрюваного ОСОБА_4 під вартою.

До того ж, крім наявності вказаних ризиків, слідчий суддя також враховує особу підозрюваного, зокрема те, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання, раніше судимий, сімейний стан - не одружений, має на утриманні одну дитину, що не спростовує наявність встановлених слідчим суддею ризиків передбачених ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя звертає увагу на спосіб вчинення кримінальних правопорушень, які мають високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками не лише для конкретних осіб, а і для суспільства в цілому, наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистості, а також враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

За таких обставин слідчий суддя вважає доведеним наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованих йому злочинів та вищевказаних ризиків, станом на день вирішення клопотання ризики не зменшилися, не відпали та продовжують існувати, і неможливість їх запобігання при вжитті більш м`яких запобіжних заходів, передбачених КПК України оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень.

Необхідно враховувати той факт, що вчинені кримінальні правопорушення мають високий ступінь суспільної небезпеки, а також те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й стандарти охорони загальносуспільних інтересів.

Дії підозрюваного ОСОБА_4 були спрямовані на знищення або пошкодження чужого майна та носіння, зберігання, придбання, передача чи збут вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв.

Щодо обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування

При оцінці доводів слідчого, щодо існування обставин, які перешкоджали завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали, якою до підозрюваного було застосовано запобіжний захід, слідчий суддя доходить висновку про існування потреби у проведенні або завершенні більшої частини із зазначених нею слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій, обсяг яких є доволі значним і проведення яких є дійсно необхідним для забезпечення повного та неупередженого досудового розслідування, виявлення і дослідження усіх обставин, які підлягають доказуванню у відповідності до вимог ч. 2 ст. 91 КПК України.

При цьому, слідчий суддя вважає, що слідчим переконливо доведено, що існували об`єктивні обставини, які перешкоджали проведенню таких слідчих і процесуальних дій до закінчення дії попередньої ухвали.

Крім цього, необхідно врахувати, що у зв`язку з існуванням потреби у проведенні відповідних слідчих та процесуальних дій, а також наявністю об`єктивних обставин, що перешкоджали їх проведенню раніше, ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 25.04.2024 (справа № 308/7341/24) продовжено строк досудового розслідування до 28.07.2024 включно.

На переконання слідчого судді, зазначене свідчить про наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали, тобто до 22.06.2024.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 слідчий суддя також враховує, що в межах досудового розслідування вказаного кримінального провадження, враховуючи його особливу складність, а також те, що в ході досудового розслідування, з метою всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин вчинення вищеописаних кримінальних правопорушень, необхідно провести ще ряд слідчих (розшукових) та процесуальних дій, а саме:

-отримати висновки судових молекулярно - генетичних експертиз які на даний час знаходиться на виконанні в Закарпатському НДЕКЦ;

-отримати висновки судових портретних експертиз які н даний час знаходяться на виконанні Закарпатському НДЕКЦ;

-допитати особу яка зображена на відео записі з камер зовнішнього відео спостереження під час зустрічі між ОСОБА_4 та ОСОБА_12 , яка відбулася у місті Ужгороді;

-встановити причетність до вчинення вказаних кримінальних правопорушень інших осіб та надати їхнім діям належну правову кваліфікацію;

-долучити до матеріалів відповіді на надані в ході досудового розслідування доручення до оперативних підрозділів;

-здійснити інші слідчі (розшукові) та процесуальні дії, спрямовані на встановлення всіх обставин вчинення кримінального правопорушення;

-з урахуванням зібраних доказів визначитись з остаточною правовою кваліфікацією дій ОСОБА_4 та ОСОБА_12 , у випадку наявності законних підстав вирішити питання щодо повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри з викладенням її у кінцевій редакції;

-здійснити відкриття матеріалів кримінального провадження та надати стороні захисту достатній строк для ознайомлення з ними;

-скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.

Відповідно до п. 35 рішення Європейського суду по правам людини від 26.06.1991 р., у справі «Летельє проти Франції», національні судові органи у першу чергу слідкувати за тим, щоб в кожному конкретному випадку строк попереднього ув`язнення обвинуваченого не перевищував розумних меж. З цією метою вони повинні приймати до уваги всі обставини, які мають значення для з`ясування, чи мається суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості виправдовував відступлення від принципу поваги до особистої свободи.

На думку слідчого судді, застосування більш м`якого запобіжного заходу не унеможливить прояв встановлених слідчим суддею ризиків, та не буде ефективним та доцільним в рамках даного кримінального провадження та свідчить про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть бути недостатніми для запобігання ризикам встановлених слідчим суддею, передбаченим ст. 177 КПК України.

Cлідчий суддя вважає, що менш суворий запобіжний захід, ніж тримання під вартою може негативно відобразитися на здійсненні досудового розслідування (в тому числі шляхом неналежного виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків) і русі кримінального провадження. Застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання чи особистої поруки для запобігання вказаним ризикам буде недостатнім, оскільки виконання покладених на підозрюваного обов`язків буде залежати виключно від волі самого підозрюваного та їх порушення не матиме для нього очевидних і достатньо суттєвих негативних наслідків.

Водночас слідчий суддя вважає, що вік та стан здоровя ОСОБА_4 дозволяють та не перешкоджають продовженню відносно нього дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Доказів про те, що стан здоровя ОСОБА_4 перешкоджає продовженню відносно нього дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не надано.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою не встановлено.

Виходячи з вищевикладеного, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого про продовження підозрюваному ОСОБА_4 , строку тримання під вартою підлягає задоволенню, так як є пропорційним тому ступеню небезпеки, ризик якого залишився з огляду на серйозний характер загрози для суспільного порядку протиправних діянь, їх тяжкість з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, та може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного слідчим суддею, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено, тож слідчий суддя приходить до висновку про доцільність продовження строку дії запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою строком до 60 днів.

Оскільки слідчим суддею обиралася відносно підозрюваного ОСОБА_4 , міра запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відповідно обиралася міра запобіжного заходу у вигляді застави, а така визначалася в обов`язковому порядку як альтернатива суворого запобіжного заходу, та визначена в порядку, визначеному ст.182 КПК України, підстав для зміни визначеного судом розміру не має.

Розмір застави в сумі 393 640,00 (триста дев`яносто три тисячі шістсот сорок гривень 00 коп.) грн. визначений раніше ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 30.01.2024 необхідно залишити без змін.

Відповідно до положень ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про продовження строку тримання під вартою не може перевищувати 60 днів і продовжується слідчим суддею в межах строку досудового розслідування, а тому, зважаючи на право підозрюваного, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк стало предметом судового розгляду, визначені ст. 28 КПК України розумні строки кримінального провадження, строк тримання під вартою ОСОБА_4 слід продовжити до 28 липня 2024 року.

Крім цього, слідчий суддя зауважує, що згідно з ст. 198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 184, 186, 193-194, 196, 197,309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні № 0000152 від 23.01.2024 року, про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мукачеве, Закарпатської області, громадянина України, українця, перебуває у цивільному шлюбі, не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , не судимого у порядку ст. 89 КК України, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 263 КК України, строком до 60 днів, в межах строків досудового розслідування, а саме до 28 липня 2024 року.

Розмір застави в сумі 393 640,00 (триста дев`яносто три тисячі шістсот сорок гривень 00 коп.) грн. визначений раніше ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 30.01.2024 - залишити без змін.

Роз`яснити, що підозрюваний ОСОБА_4 або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави у вказаному розмірі покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Строк дії покладених на підозрюваного обов`язків до 28 липня 2024 року.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що в разі невиконання вище перерахованих обов`язків до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Розяснити підозрюваному, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали оголошено 24.06.2024 року о 09 -15 год.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1