Номер провадження: 11-кп/813/827/24
Справа № 496/3124/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

малолітнього, який не досяг віку кримінальної відповідальності ОСОБА_7 ,

законного представника ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

представника у справах дітей ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора Біляївської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_11 на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 22.11.2023 у кримінальному провадженні №0000306, внесеному до ЄРДР 22.04.2023 відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, учня 9-го класу Йосипівського ліцею Маяківської сільської ради Одеського району Одеської області, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Зазначеною ухвалою суду першої інстанції задоволено клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру відносно ОСОБА_7 , за вчинення суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та застосовано до малолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи виховного характеру у виді його передачі під нагляд матері ОСОБА_8 , строком на 3 роки.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погоджуючись із рішенням суду прокурор ОСОБА_12 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає ухвалу суду незаконною та такою, що підлягає скасування з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуально закону.

Доводи обґрунтовує тим, що суд першої інстанції в порушення вимог п. 5 ч. 3 ст. 314 КПК України клопотання прокурора про застосування примусових засобів виховного характеру розглянув в підготовчому судовому засіданні, без призначення та проведення судового розгляду клопотання.

Просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та призначити новий судовий розгляд клопотання про застосування примусових засобів виховного характеру зі стадії підготовчого судового засідання.

Позиції учасників судового розгляду.

Заслухавши: суддю-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, малолітнього, який не досяг віку кримінальної відповідальності, законного представника, захисника та представника у справах дітей, які не заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 370 КПК України визначено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Тобто, обов`язковою умовою прийняття законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення є неухильне дотримання вимог кримінального процесуального законодавства на всіх стадіях судового розгляду.

Особливості кримінального провадження щодо неповнолітніх визначені Главою 38 КПК України «Кримінальне провадження щодо неповнолітніх».

Відповідно до положень ст. 498 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно ч. 2 ст. 97 КК України примусові заходи виховного характеру, передбачені ч. 2 ст. 105 цього Кодексу, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу.

В свою чергу, ст.105 КК України передбачає, що примусові заходи виховного характеру, перелік яких визначений частиною другою цієї статті, можуть бути застосовані до неповнолітнього.

У п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15.05.2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» роз`яснено, що примусові заходи виховного характеру можна застосовувати до особи, яка у віці від 14 до 18 років учинила злочин невеликої тяжкості або середньої тяжкості, а також особи, котра у період від 11 років до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, учинила суспільно небезпечне діяння, що має ознаки дії або бездіяльності, передбачених Особливою частиною КК України.

Вимогами ч. 2 ст. 97 КК України визначено, що примусові заходи виховного характеру, передбачені ч. 2 ст. 105 цього Кодексу, суд застосовує до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу.

Приписами п. 5 ч. 3 ст. 314 КПК України передбачено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти вичерпний перелік рішень, зокрема призначити судовий розгляд на підставі клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру.

Згідно ч. 1 ст. 500 КПК України судовий розгляд здійснюється в судовому засіданні за участю прокурора, законного представника, захисника та представників служби у справах дітей і уповноваженого підрозділу органів Національної поліції, якщо вони з`явилися або були викликані в судове засідання, згідно із загальними правилами цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 500 КПК України судовий розгляд завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів виховного характеру або про відмову в їх застосуванні.

Однак, місцевим судом не дотримано зазначених вимог закону, з огляду на таке.

Главою 27 та 28 КПК України визначено порядок проведення підготовчого провадження та судового розгляду.

Положення ч. 1 ст. 314 КПК України передбачають, що після отримання клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, суд не пізніше 5 днів з дня його надходження призначає підготовче судове засідання, в яке викликає учасників судового провадження.

Згідно ст. 314 КПК України, підготовче судове засідання в судовому провадженні у суді першої інстанції є обов`язковою і самостійною стадією кримінального процесу, в якій суд визначає можливість на законних підставах призначити клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру до судового розгляду.

Положення ч. 2 ст. 314 КПК України регламентують, що саме в підготовчому судовому засіданні, після виконання вимог ст.ст. 342-345 КПК, судом з`ясовується думка учасників судового провадження щодо наявності чи відсутності перешкод для призначення судового розгляду, а за результатами обговорення цього питання суд приймає одне з передбачених ч. 3 ст. 314 КПК України рішень.

Так з матеріалів кримінального провадження вбачається, що 01.05.2023 до Біляївського районного суду Одеської області надійшло клопотання старшого слідчого СВ ОРУП №2 ГУНП в Одеській області погоджене прокурором Біляївської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_13 про застосування до малолітнього ОСОБА_7 примусових заходів виховного характеру у вигляді передачі малолітнього під нагляд матері на строк 3 роки.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 13.09.2023 на підставі подання судді Біляївського районного суду Одеської області ОСОБА_14 клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру відносно малолітнього ОСОБА_7 за вчинення суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України передано на розгляд до Овідіопольського районного суду Одеської області.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської областівід 16.10.2023 клопотання про застосування до малолітнього ОСОБА_7 примусових заходів виховного характеру призначено до підготовчого судового засідання на 22.11.2023.

22.11.2023 ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської областів підготовчому судовому засіданні задоволено клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру відносно ОСОБА_7 , за вчинення суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та застосовано до малолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи виховного характеру у виді його передачі під нагляд матері ОСОБА_8 , строком на 3 роки.

Відповідно до ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право: повернути клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру, якщо воно не відповідає вимогам КПК; направити таке клопотання до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення не підсудності кримінального провадження; призначити судовий розгляд клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру; призначити судовий розгляд на підставі клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру.

Однак, всупереч вимогам п. 5 ч. 3 ст. 314 КПК, за результатами підготовчого провадження місцевий суд не призначив клопотання до судового розгляду та фактично у підготовчому судовому засіданні вирішив всі питання, які можуть бути вирішені лише на стадії судового розгляду. Таким чином, місцевим судом не було проведено судового розгляду, що є неприпустимим.

Крім того, місцевим судом при прийняті рішення, в порушення вимог ч. 2 ст. 105 КК України, не визначено тривалість заходів виховного характеру, передбачених у пунктах 2 та 3 зазначеної статті, оскільки це є обов`язковою умовою при застосуванні заходів виховного характеру, визначених у зазначеній нормі кримінального закону.

Апеляційний суд вважає, що встановлені порушення, які були допущені судом першої інстанції при розгляді справи та постановлені ухвали, з урахуванням положень ст.ст. 2, 7, 9, 409, 412, 415 КПК України, є істотними та такими, що тягнуть за собою скасування ухвали та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

При цьому, апеляційний суд враховує положення ч. 1 ст. 412 КПК України, відповідно до яких істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Водночас згідно положень п. 1 ч. 1 ст. 415 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує ухвалу і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлено порушення, передбачені пунктами 2, 3, 4, 5, 6, 7 частини другою статті 412 цього Кодексу.

За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне застосовувати загальні засади кримінального провадження, а саме верховенство права.

Відповідно ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями і застосовується цей принцип з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

При цьому колегія суддів також виходить з положень ч. 1 ст. 9 КПК України, з яких вбачається, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, тобто суд під час розгляду кримінального провадження повинен дотримуватися законності.

В той же час, відповідно до положень ч. 6 ст. 9 КПК, у випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Тобто, значення загальних засад кримінального провадження, як норм вищого ступеня нормативності, є підґрунтям для тлумачення норм кримінального процесуального права та подолання прогалин у правовому регулюванні кримінальних процесуальних правовідносин.

Таким чином, оскільки судом першої інстанції при розгляді справи були порушені загальні засади кримінального провадження, а саме законність, ухвала суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Під час нового розгляду, суду першої інстанції, неухильно дотримуючись вимог КПК України, необхідно звернути увагу на встановлені під час апеляційного розгляду та зазначені в ухвалі суду факти порушення вимог кримінального процесуального закону, провести судове провадження у відповідності до вимог КПК та прийняти за його результатами законне і обґрунтоване рішення, яке буде відповідати вимогам закону, та забезпечить неухильне виконання положень ст.ст. 2, 7 КПК.

Керуючись ст.ст. 24, 370, 376, 404, 405, 407, 409, 412, 415, 419, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора Біляївської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_11 задовольнити.

Ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 22.11.2023 у кримінальному провадженні №0000306, внесеному до ЄРДР 22.04.2023 відносно ОСОБА_7 , за вчинення суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України скасувати.

Призначити новий судовий розгляд клопотання про застосування примусових засобів виховного характеру в тому ж суді зі стадії підготовчого провадження, в іншому складі суду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4