ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 635/1684/22 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження апел.суду №11-кп/818/886/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду м. Харкова матеріали за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 17 січня 2024 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у об`єднаному кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000778 від 04.10.2022 та за № 0002909 від 15.02.2022 за частиною 4 статті 185 КК України, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 17 січня 2024 року задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 строк тримання під вартою до 16.03.2024, визначено суму застави у розмірі 40 (сорока) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 107360 (сто сім тисяч триста шістдесят) гривень 00 копійок.

Не погодившись з вказаною ухвалою, обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду від 17.01.2024 та постановити нову ухвалу, якою застосувати до обвинуваченого запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги обвинувачений вказує, що прийняте судом першої інстанції рішення не відповідає загальним засадами кримінального провадження. Суд не роз`яснив підстави для утримання його під вартою. Запобіжний захід продовжується з 20.10.2022, прокурор наводить кожного разу одні і ті ж ризики, передбачені статтею 177 КПК України, які не підтверджені. Вважає, що інкримінований йому злочин відноситься до категорії нетяжких злочинів, ризики зі спливом часу зменшилися. Прокурором не було доведено неможливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу. Перебування під вартою шкодить його здоров`ю. Заслухавши суддю - доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника, перевіривши доводи апеляційної скарги обвинуваченого, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, виходячи з наступного.

Перевіряючи обгрунтованість ухвали суду про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, апеляційний суд виходить з наступного.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою.

Відповідно до частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченими статтею 177 цього Кодексу.

Згідно із статтею 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд, відповідно до статті 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен враховувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховуватися від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Задовольняючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому, суд першої інстанції врахував тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, обставини інкримінованих злочинів, та дійшов небезпідставного висновку, що ризики вчинення обвинуваченим дій, передбачених пунктами 1, 5 частини 1 статті 177 КПК України не зменшилися, продовжують існувати, та вважав, що застосування на даний час до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу недостатнє для запобігання вказаним ризикам, з чим погоджується апеляційний суд.

Колегія суддів вважає оскаржуване судове рішення обґрунтованим та вмотивованим, мотиви прийнятого рішення є такими, що відповідають вимогам статей 193-194, 196, 199 КПК України, пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Суд апеляційної інстанції враховує, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Колегія суддів, надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення кримінального правопорушення, може вдатися до відповідних дій.

Крім того, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Суд апеляційної інстанції приймає до уваги зміст пред`явленого обвинувачення, відповідно до якого ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні корисливих злочинів, те, що ОСОБА_6 раніше був неодноразово судимий, останнього разу був засуджений 04.06.2019 Київським районним судом м. Харкова за вчинення злочинів, передбачених частиною 2 статті 185, частиною 2 статті 186, частиною 1 статті 187, частиною 2 статті 389 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців 10 днів. Як вбачається зі змісту клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, щодо ОСОБА_6 в провадженні Октябрського районного суду м. Полтави перебувають два обвинувальних акти, за одним з них ОСОБА_6 було змінено запобіжний захід на заставу, після чого він в судові засідання не з`являвся та вчинив новий злочин. Колегія суддів враховує, що даних про наявність у ОСОБА_6 законних джерел заробітку, міцних соціальних зв`язків за місцем проживання апеляційному суду не надано, що з урахуванням інформації про наявність у ОСОБА_6 попередніх судимостей, свідчить про неможливість застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу. Наведені дані, що характеризують особу обвинуваченого, об`єктивно свідчать про наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 5 частини 1 статті 177 КПК України, які продовжують існувати на даний час. Обвинувачений вважає, що інкриміновані йому злочини є нетяжкими, однак суд апеляційної інстанції зауважує, що переглядаючи ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою в порядку статті 422-1 КПК України, апеляційний суд позбавлений можливості надавати оцінку зібраним доказам з точки зору їх допустимості та достатності для доведення винуватості особи, що є завданням перш за все суду першої інстанції, який здійснює судове провадження. Суд апеляційної інстанції зазначає, що суд першої інстанції у даному кримінальному провадженні, обґрунтовано визначив розмір застави, яка відповідає тяжкості інкримінованого ОСОБА_6 злочину та порівняно із триманням під вартою є більш м`яким альтернативним запобіжним заходом, при внесенні якої, на обвинуваченого покладаються відповідні процесуальні обов`язки.

З огляду на наведене, порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законне та вмотивоване рішення, судом апеляційної інстанції не виявлено, а наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів не вбачає достатніми для скасування оскаржуваної ухвали.

Керуючись статтями 177, 178, 404, 405, 407, 418, 419, 422-1 КПК України,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 17 січня 2024 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до статті 424 КПК України.

Головуючий:

Судді: