КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/824/977/2024 Категорія: ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 125 КК України
ЄУН: 374/202/20 Головуючий суддя у суді І інстанції: ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

7 березня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3

ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах потерпілого ОСОБА_7 на ухвалу Ржищевського міського суду Київської області від 12 вересня 2023 року у кримінальному провадженні № 0000018, внесеному до ЄРДР 12 лютого 2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , кожного, за ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 125 КК України,

за участю учасників апеляційного розгляду:

прокурора ОСОБА_10

представника потерпілого (в режимі ВКЗ) ОСОБА_6

захисників ОСОБА_11

ОСОБА_12

обвинувачених ОСОБА_9

ОСОБА_8

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Ржищевського міського суду Київської області від 12 вересня 2023 року клопотання захисників обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_8 - ОСОБА_12 , ОСОБА_11 про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності, заявлені у кримінальному провадженні № 0000018 від 12 лютого 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 125 КК України, задоволено у повному обсязі; кримінальне провадження № 0000018 від 12 лютого 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 125 КК України, закрито відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України зі звільненням обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності через закінчення строків давності, визначених у п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.

Не погоджуючись з ухвалою суду, адвокат ОСОБА_6 в інтересах потерпілого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Адвокат зазначає, що є ряд обставин та доказів, що не були враховані судом першої інстанції при винесенні спірної ухвали, що вказують на її неправомірність. Так, апелянт посилається, що в ухвалі суд зазначив, що у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 , його представник та прокурор заперечували проти закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності. Разом з тим, суд взагалі залишив поза увагою ті обставини та докази, що слугували прямою підставою щодо заперечення стороною потерпілого та обвинувачення проти звільнення обвинувачених від кримінальної відповідальності через закінчення строків давності, визначених у п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, та закриття даного кримінального провадження.

Апелянт стверджує, що ним у судовому засіданні 12 вересня 2023 року було оголошено заяву від 8 червня 2023 року про призначення судово-медичної експертизи, а також надані медичні документи, які були попередньо відкриті стороні захисту у встановленому законом порядку та які не існували на час проведення досудового розслідування і скерування обвинувального акту до суду.

Зокрема, як наголошує апелянт, у заяві про призначення судово-медичної експертизи від 8 червня 2023 року було зазначено, що внаслідок значних ускладнень стану здоров`я 6 квітня 2021 року ОСОБА_7 отримав 3 групу інвалідності, а за результатами повторного огляду МСЕК, проведеного 23 травня 2023 року, ця інвалідність встановлена ОСОБА_7 довічно з визначенням обмеженої його працездатності. Також зверталась увага суду на ряд інших медичних висновків, досліджень, консультативних заключень, тощо, що не існували на час проведення досудового розслідування цієї справи та на час надходження обвинувального акту до суду.

При цьому, як зазначає представник потерпілого, у судовому засіданні сторона обвинувачення намагалася переконати суд, що винесення судом ухвали про закриття даного кримінального провадження відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України зі звільненням обвинувачених від кримінальної відповідальності через закінчення строків давності, визначених у п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, є передчасним, оскільки пред`явлені стороною обвинувачення ряд нових доказів та проведення на їх підставі судово-медичної експертизи можуть стати підставою для перекваліфікації вчиненого обвинуваченими ОСОБА_8 та ОСОБА_9 кримінального правопорушення з менш тяжкого на більш тяжке, що, у свою чергу, унеможливить закриття цього кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків притягнення винних осіб до відповідальності.

З наведеного, на думку апелянта, вбачається, що суд першої інстанції не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, що є підставою для скасування спірної ухвали.

Потерпілий, належним чином повідомлений про день, час та місце апеляційного розгляду, до суду апеляційної інстанції не з`явився, будь-яких заяв та клопотань не подавав.

З огляду на позицію учасників апеляційного розгляду про можливість його проведення за відсутності потерпілого, зважаючи на положення ч. 4 ст. 405 КПК України, а також враховуючи те, що під час апеляційного розгляду бере участь представник потерпілого, колегія суддів вважає можливим проведення апеляційного розгляду за відсутності потерпілого.

Заслухавши доповідь судді, позицію представника потерпілого та прокурора на підтримку доводів, викладених в апеляційній скарзі; захисників та обвинувачених, які вважали апеляційну скаргу такою, що не підлягає до задоволення, а оскаржувану ухвалу - законною та обґрунтованою; дослідивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить такого висновку.

З матеріалів кримінального провадження встановлено, що 4 серпня 2020 року до Ржищівського міського суду Київської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_8 та ОСОБА_9 - кожного - у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 125 КК України (ас. 1 т.1).

Оскаржуваною ухвалою суду кримінальне провадження № 0000018 від 12 лютого 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 125 КК України, закрито відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України зі звільненням обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності через закінчення строків давності, визначених у п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.

Ухвала суду обґрунтована тим, що судом встановлено, що ОСОБА_8 , ОСОБА_9 вчинили 12 лютого 2020 року кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 125 КК України. Строки давності притягнення обвинувачених до кримінальної відповідальності не зупинялись, не переривались і станом на час розгляду (12 вересня 2023 року) закінчились, оскільки з дня вчинення ОСОБА_8 , ОСОБА_9 цього кримінального правопорушення минуло 3 роки.

В судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_9 підтримали клопотання про звільнення їх від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та надали на це свою згоду. Крім того, судом було роз`яснено обвинуваченим наслідки такого закриття, а також те, що підстава з якої обвинувачені звільняються від кримінальної відповідальності не є реабілітуючою, а закриття кримінального провадженні із вказаної підстави не означає, що обвинувачені будуть виправдані у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

Враховуючи вище наведене, перевіривши законність заявлених клопотань та отримавши згоду на таке звільнення обвинувачених, суд дійшов висновку, що кримінальне провадження № 0000018 від 12 лютого 2020 року по обвинуваченню ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 125 КК України, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України слід закрити зі звільненням обвинувачених від кримінальної відповідальності через закінчення строків давності, визначених у п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.

Однак, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Згідно з ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:

1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;

2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років;

3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини;

4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину;

5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 49 КК України (в редакції Закону України станом на час апеляційного розгляду) перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилась від досудового розслідування або суду, або переривається, якщо до закінчення зазначених у частині першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбаченого покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Згідно з положеннями ч. 5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (із змінами та доповненнями) висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Відповідно до висновку щодо застосування положень ст. 49 КК України, викладеному у Постанові Об`єднаної Палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 5 квітня 2021 року (справа N 328/1109/19, провадження N 51-5464 кмо 20) особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули зазначені у ч. 1 ст. 49 КК диференційовані строки давності за умови, що протягом вказаних строків особа не вчинила нового злочину, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років (перебіг давності не перерваний); особа не ухилялася від досудового слідства або суду (перебіг давності не зупинявся); законом не встановлено заборону щодо застосування давності до вчиненого особою злочину.

Перебіг строків давності зупиняється, якщо особа, котра вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цьому разі перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. Одночасно факт умисного вчинення особою будь-яких дій, спрямованих на ухилення від слідства або суду є обставиною, яка виключає благополучне закінчення строків давності, і зупиняє диференційовані строки, визначені в ч.1 ст. 49 КК. В цьому випадку закон передбачає загальний строк давності притягнення до кримінальної відповідальності осіб, які ухиляються від слідства чи суду: п`ятнадцять років з часу вчинення злочину, п`ять років з часу вчинення кримінального проступку. За таких обставин час, який минув із дня вчинення кримінального правопорушення до дня, коли особа почала ухилятися від слідства або суду, не втрачає свого значення, а зберігається і зараховується до загального строку давності, що продовжує спливати. Крім того, до загального строку також зараховується період такого ухилення, а також проміжок часу, що пройшов із дня з`явлення особи із зізнанням або затримання до дня набрання вироком законної сили.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що ухвалою суду від 23 вересня 2021 року до обвинувачених застосовувався привід у зв`язку з неявкою обвинувачених в судові засідання 30 липня 2021 року, 2 вересня 2021 року, 23 вересня 2021 року (ас. 220-221 т.1).

Окрім того, ухвалою суду від 19 жовтня 2021 року до обвинувачених повторно застосований привід в судове засідання (ас. 237-239 т.1).

Згідно з даними рапортів старшого о/у ВКП Обухівського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_13 , на виконання ухвали суду про привід обвинувачених, останніх було повідомлено у телефонному режимі про судове засідання. При цьому за змістом рапортів ОСОБА_8 повідомив, що зв`яжеться із своїм адвокатом та буде вирішувати питання щодо прибуття або не прибуття до суду, а ОСОБА_9 відмовився прибувати в судові засідання та повідомляти своє місце знаходження. Проведеними заходами встановити місце перебування обвинувачених не представилось можливим (ас. 7-8 т.2).

У подальшому ухвалою суду від 19 травня 2022 року до обвинуваченого ОСОБА_9 вчергове застосовано привід в судове засідання (ас. 69-70 т.2).

У подальшому 11 травня 2023 року та 8 червня 2023 року захисниками в інтересах обвинувачених подані клопотання про звільнення обвинувачених від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності, за результатами розгляду яких судом задоволено клопотання та обвинувачені звільнені від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 125 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності.

Разом з тим, встановлені з матеріалів справи обставини, що наведені вище, залишились поза увагою суду першої інстанції, як і обставини, які можуть свідчити про переривання встановленого законом строку для звільнення особи від кримінальної відповідальності, а, відтак, колегія суддів доходить висновку, що судом першої інстанції при прийнятті рішення про звільнення обвинувачених від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України належним чином не перевірено дотримання вимог ч. 2, 3 ст. 49 КК України у кримінальному провадженні, що свідчить про неповноту судового розгляду, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Окрім того, колегія суддів вважає, що судом допущена неповнота судового розгляду і у зв`язку з відхиленням клопотання представника потерпілого про дослідження доказів та вчинення інших процесуальних дій для підтвердження чи спростування обставин, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Так, відповідно до положень ст. 56, ст. 58 КПК України потерпілий та його представник має право під час судового розгляду, серед іншого, заявляти клопотання; подавати докази суду.

Згідно з відомостями, наявними у копіях документів, долучених до апеляційної скарги, представником потерпілого в порядку ч. 11 ст. 290 КПК України 8 червня 2023 року стороні захисту відкриті додаткові матеріали, отримані під час судового розгляду кримінального провадження, а саме: копії історії хвороби потерпілого та документи, які підтверджують встановлення 6 квітня 2021 року ІІІ групи інвалідності потерпілому спочатку на 1 рік, а у подальшому - 23 травня 2023 року - довічно, як зазначено у направленні на МСЕК, наслідки перенесеної тяжкої ЗЧМТ, забій г/м, післятравм.мас. САК (12.02.2020)(ас. 9-26 т.4), у зв`язку з чим представником потерпілого заявлялось клопотання про призначення судово-медичної експертизи з метою встановлення причинно-наслідкового зв`язку між спричиненими обвинуваченими потерпілому тілесними ушкодженнями та вказаними у відкритих документах наслідками, і в залежності від цього - встановлення тяжкості тілесних ушкоджень (ас. 6-8 т.4), що кореспондуються з положеннями ст. 332 КПК України, та висновки якої можуть вплинути на кваліфікацію дій обвинувачених, про що обґрунтовано вказав представник потерпілого.

Проте, суд першої інстанції відхилив вказане клопотання при тому, що з`ясування таких обставин, які виникли вже під час судового провадження, може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, про що наголошував і прокурор під час судового розгляду.

З огляду на встановлені під час апеляційного розгляду обставини, колегія суддів доходить висновку, що у зв`язку з неповнотою судового розгляду, істотним порушенням вимог КПК України, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, ухвала суду на підставі ст. 409, ч. 1 ст. 412 КПК України підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, а апеляційна скарга представника потерпілого підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах потерпілого ОСОБА_7 - задовольнити.

Ухвалу Ржищевського міського суду Київської області від 12 вересня 2023 року, якою кримінальне провадження № 0000018 від 12 лютого 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 125 КК України, закрито відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України зі звільненням обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності через закінчення строків давності, визначених у п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, - скасувати, призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3