Справа № 211/1114/17
Провадження № 1-кс/211/504/24
У Х В А Л А
іменем України
29 лютого 2024 року до суду надійшло клопотання, в якому ставиться питання про надання тимчасового доступу до інформації, яка перебуває у володінні ІНФОРМАЦІЯ_1 », а саме: ідентифікаційні ознаки кінцевого обладнання, абонента А: унікальний ідентифікатор сім-картки, міжнародний ідентифікатор кінцевого обладнання (imei), типи з`єднання абонента А: вхідні та вихідні дзвінки, короткі текстові повідомлення (sms), мультимедійні повідомлення (mms), база, час та тривалість з`єднань, в тому числі з`єднання нульовою тривалістю, ідентифікаційні ознаки кінцевого обладнання споживачів телекомунікаційних послуг з якими відбувався сеанс абонента А (абонента Б), адреси розташування та номери базових станцій, які забезпечували зв`язок кінцевого обладнання з абонентський номером, в період часу з 00:00 годин 01.01.2020 по теперішній час.
До клопотання додано витяг з ЄРДР, рапорт, запит, відповідь на запит, рапорт, запит від 09.03.2017, відповідь на запит, протокол тимчасового доступу до речей і документів, опис речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді, суду, протокол допиту представника потерпілого, протокол допиту свідка, повідомлення про підозру, постанова про зупинення досудового розслідування та оголошення підозрюваного в розшук, ініціативний рапорт.
Перевіривши отримані матеріали, встановлено таке.
Згідно із ч. 1 ст. 160 КПК України сторони кримінального провадження мають право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, за винятком зазначених у статті 161 цього Кодексу. Слідчий має право звернутися із зазначеним клопотанням за погодженням з прокурором.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 37 КПК України прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів.
Отже, визначення керівником органу прокуратури прокурора (групи прокурорів), який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні є кримінально-процесуальним рішенням, яке утворює, змінює чи припиняє права і обов`язки, тобто має правові наслідки, в конкретному кримінальному провадженні з його початку до завершення та за процесуальною формою має бути передбачено (встановлено) кримінальним процесуальним законом.
У свою чергу постанова керівника відповідного органу прокуратури та органу досудового розслідування про призначення прокурора/слідчого або групи прокурорів/слідчих, які здійснюватимуть повноваження прокурорів/слідчих у конкретному кримінальному провадженні, має відповідати вимогам ст. 110 КПК України, у тому числі, постанова виготовляється на офіційному бланку та підписується службовою особою, яка прийняла відповідне процесуальне рішення.
Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань не може замінити таку постанову, оскільки він не є кримінально-процесуальним рішенням, яке породжує зазначені правові наслідки у конкретному кримінальному провадженні.
Невідповідність постанови у матеріалах кримінального провадження або її не підписання керівником відповідного органу прокуратури обумовлює недопустимість доказів, зібраних під час досудового розслідування, як таких, що зібрані під наглядом і процесуальним керівництвом прокурора (прокурорів), який не мав на те законних повноважень. За приписами статей 39, 110, ч. 1 ст. 214 КПК України рішення про призначення (визначення) групи слідчих, які здійснюватимуть досудове розслідування, визначення старшого слідчої групи, який керуватиме діями інших слідчих, обов`язково приймається у формі, яка повинна відповідати передбаченим кримінальним процесуальним законом вимогам до процесуального рішення у формі постанов. В аспекті застосування приписів ч. 2 ст. 39, ч. 1 ст. 214 КПК України у взаємозв`язку з положеннями ст. 110 цього Кодексу недотримання належної правової процедури спричиняє порушення гарантованого кожному ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права на справедливий суд.
Вищевказане узгоджується з позиціями, висловленими у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 22 лютого 2021 року у провадженні № 51-4584кмо18 (справа № 754/7061/15), провадження № 51-1353кмо21 (справа № 724/86/20).
Усупереч викладеному, до клопотання не додано жодної постанови керівника відповідного органу прокуратури та органу досудового розслідування про призначення прокурора і слідчого або групи прокурорів/слідчих, які здійснюватимуть повноваження прокурорів/слідчих у цьому кримінальному провадженні.
Оскільки клопотання подано без дотримання порядку, встановленого ст. 160 КПК України, то задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. 37, 40, 159, 160, 163, КПК України, слідчий суддя
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1