Справа №701/69/24
Провадження №1-кп/701/77/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2024 рокуМаньківський районний суд, Черкаської області
в складі: головуючого - судді -ОСОБА_1
за участю секретаря -ОСОБА_2
з участю прокурора - потерпілого - захисника обвинуваченого - представника потерпілого -ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Маньківка справу по обвинуваченню ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Могилів - Подільський Вінницької області, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , громадянин України, який має середню освіту, не одруженого, офіційно працює механізатором ФГ " ОСОБА_8 ", в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, обвинуваченого в вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_7 , 14 листопада 2023 року близько 18 години, перебуваючи поруч із будинком за адресою: АДРЕСА_2 , в ході конфлікту із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, діючи умисно та цілеспрямовано, правою ногою вдарив ОСОБА_4 , в область коліна лівої ноги, в результаті чого останній упав, після чого взяв ОСОБА_4 , за волосся та, утримуючи останнього, вдарив його головою об землю близько десяти разів, після чого відпустив ОСОБА_4 , а сам піднявся на ноги, та почав наносити потерпілому, який в цей час лежав на землі, близько десяти ударів ногами в область ребер, в результаті чого спричинив потерпілому відповідно до висновку експерта №05-7-01/683 від 27.12.2023 тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому 9-го ребра по передньо - аксилярній лінії лівої половини грудної клітки зі зміщенням уламків, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я, та тілесні ушкодження у вигляді садна лівої половини обличчя: щоки, вилиці, лобної ділянки, садно лобної ділянки справа, садно правої скроневої ділянки, садна волосистої частини тім?яної ділянки справа, два глибокі садна передньої поверхні лівого колінного суглобу, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, предбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров"я.

Вина обвинуваченого в скоєному ним кримінальному правопорушенні доведена в судовому засіданні такими доказами:

- показами обвинуваченого, який свою вину в скоєному злочині визнав повністю і суду безпосередньо показав, що дійсно він 14.11.2023 року близько 18 год., перебуваючи поруч із будинком за адресою: АДРЕСА_2 , в ході конфлікту із ОСОБА_4 , з метою спричинення тілесних ушкоджень, правою ногою вдарив ОСОБА_4 , в область коліна лівої ноги, в результаті чого останній упав, після чого взяв ОСОБА_4 , за волосся та, утримуючи останнього, вдарив його головою об землю близько десяти разів, після чого відпустив його, а сам піднявся на ноги, та почав наносити потерпілому, який в цей час лежав на землі, близько десяти ударів ногами в область ребер. У вчиненому щиро розкаюється.

З урахуванням повного визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні злочинів, а також враховуючи думку прокурора, обвинуваченого, його захисника, потерпілого та його представника за відсутності заперечень з їх сторони та за відсутності сумнівів у добровільності позиції обвинуваченого, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів обвинувачення щодо тих обставин, які ніким не оспорюються: часу, місця, способу, предмету, наслідків вчинення кримінального правопорушення, зазначених у обвинувальному акті, та обмежив обсяг доказів, що підлягають дослідженню під час судового розгляду, допитом обвинуваченого, документами, що характеризують особу обвинуваченого. При цьому суд з`ясував, чи правильно учасники судового провадження розуміють зміст цих обставин, та роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. У суду не виникло сумнівів у добровільності позиції учасників судового провадження.

Оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, вважає докази належними, допустимими, достовірними й такими, що в своїй сукупності беззаперечно та поза розумним сумнівом доводять винуватість обвинуваченого та кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_7 , за ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я і вважає, що вина обвинуваченого у кримінальному правопорушенні повністю доведена в суді.

Як передбачено ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами передбаченими цим Кодексом. Рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості та підтримання публічного обвинувачення в суді прокурором є основними засадами судочинства та закріплені в ст. 129 Конституції України.

Тягар доведення факту вчинення обвинуваченими злочину покладений на сторону обвинувачення і не може перекладатися на захист. (§39 Рішення Суду «Капо проти Бельгії» №4291/98 від 13 січня 2005 року).

Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року №1-р/2019 у справі щодо відповідності Конституції України (конституційності) ст. 368-2 КК України зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості.

Суд може постановити обвинувальний вирок лише в тому випадку, коли винуватість обвинуваченої особи доведено поза розумним сумнівом.

В даному випадку суд зі свого боку прийняв усі міри щодо забезпечення сторонам усіх можливостей для реалізації своїх прав у судовому засіданні в рамках кримінального процесуального закону.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України закон відносить злочин вчинений обвинуваченим до нетяжких злочинів.

Обставиною, яка пом`якшує покарання згідно ст. 66 КК України є щире каяття.

Обставини, які обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України є вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Відповідно до ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту.

Обвинувачений є особою раніше не судимою в силу ст. 89 КК України, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, працевлаштований, по місцю проживання та працевлаштування характеризується позитивно.

Крім того суд також враховує дані, які характеризують ОСОБА_7 , спосіб його життя та його соціальні звязки.

З урахуванням наведеного, даних про особу обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч. 1 ст. 122 КК України , застосувавши до нього положення ст. ст. 75, 76 КК України, так як на думку суду його можливо виправити і перевиховати без ізоляції від суспільства, оскільки таке покарання є необхідним, достатнім, справедливим і пропорційним для його виправлення та попередження нових злочинів й таким, що відповідає принципу індивідуалізації та невідворотності кримінального покарання.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Витрати на залучення експерта, згідно обвинувального акту відсутні.

Речові докази по справі відсутні.

Арешт на майно не накладався.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 , не обирався.

Керуючись ст. ст. 370, 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України і призначити покарання у виді одного року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю один рік.

Згідно п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_7 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскаржено з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Маньківський районний суд Черкаської області.

Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити засудженому та прокурору.

Роз`яснити учасникам процесу їх право подавати клопотання про помилування, право на ознайомлення із журналом судового засідання і подачу на нього письмових зауважень.

СуддяОСОБА_1