Справа № 333/551/23 Провадження № 1-кп/333/237/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2024 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суду м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурорів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , захисника обвинуваченої - ОСОБА_6 , розглянувши в режимі спеціального судового провадження в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя кримінальне провадження, внесенедо Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0002378 від 07.12.2022 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки Республіки Узбекистан, українки, маючої вищу освіту, зареєстрованої за адресю: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, яка є особою, щодо якої здійснюється особливий порядок кримінального провадження, передбачений ст. 480 КПК України,

у вчиненні кримінального правопорушеня, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до Конституції України - Україна є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і РФ 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Всупереч вказаним нормам міжнародного гуманітарного права президент російської федерації володимир путін та інші невстановлені на цей час представники влади РФ, діючи всупереч вимогам п.п. 1,2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 року № 36/103, від 16.12.1970 року № 2734 (ХХV) від 21.12.1965 року № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 року № 3314 (ХХІХ), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, та віддали відповідні накази на вторгнення підрозділів зс рф на територію України з метою її незаконного збройного захоплення та подальшої військової окупації.

24.02.2022 року Російською Федерацією здійснено повномасштабне військове вторгнення на територію України, розпочато ведення агресивної війни проти України, захоплення її території, яке на цей час триває.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Законом України від 24.02.2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» затверджено зазначений Указ.

Указом Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Законом України від 15.03.2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»» затверджено зазначений Указ.

Указом Президента України від 18 квітня 2022 року № 259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Законом України від 21.04.2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено зазначений Указ.

Указом Президента України від 17 травня 2022 року №341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб до 23.08.2022 року.

Законом України від 22.05.2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено зазначений Указ.

Указом Президента України від 12 серпня 2022 року № 573/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб, тобто до 22.11.2022 року.

Законом України від 15.08.2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»» затверджено зазначений Указ.

Указом Президента від 07 листопада 2022 № 757/2022«Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб, тобто до 19 лютого 2023 року.

Законом України від 16.11.2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»» затверджено зазначений Указ.

Указом Президента від 06 лютого 2023 року № 58/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб, тобто до 20 травня 2023 року.

Законом України від 07.02.2023 року «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»» затверджено зазначений Указ.

Відповідно до положень ч.1 ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року (в редакції від 07.05.2022 року, далі за текстом - Закон №1207-VII), тимчасово окупована російською федерацією територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, наяку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Тимчасова окупація російською федерацією територій України, визначених частиною першою статті 3 цього Закону, незалежно від її тривалості, є незаконною і не створює для російської федерації жодних територіальних прав.

За державою Україна, територіальними громадами сіл, селищ, міст, розташованих на тимчасовоокупованій території, органамидержавної влади, органами місцевого самоврядування та іншими суб`єктами публічного права зберігається право власності, інші речові права на майно, у тому числі на нерухоме майно, включаючи земельні ділянки, що знаходиться на тимчасово окупованій території.

Тимчасово окупованою територією, відповідно до п.7 ч.1 ст.1-1 Закону №1207-VII, є частини території України, в межах яких збройні формування російської федерації та окупаційна адміністрація російської федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування російської федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації російської федерації.

Відтак, Терпіннівська сільська територіальна громада входить до складу Мелітопольського району Запорізької області, та відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22.12.2022 року, є тимчасово окупованою РФ територією України.

Після повної окупації території Мелітопольського району Запорізької області, представниками збройних формувань РФ фактично було узурповано всі владні повноваження на цій тимчасово окупованій території шляхом збройного захоплення адміністративних будівель органів державної влади та місцевого самоврядування, встановлення інституту військових комендатур, запровадження тотального контролю та жорсткого управління у всіх сферах життєдіяльності територіальних громад, фактичної ліквідації приватної власності, свободи слова, пересування та волевиявлення на захоплених територіях, а також шляхом повсякденного залякування населення, застосування фізичного і психологічного впливу до окремих категорій суспільства, в тому числі шляхом незаконного позбавлення волі діючих представників органів державної влади України та місцевого самоврядування.

Разом з тим, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не раніше 20.04.2022, представниками збройних формувань РФ всупереч установленого Конституцією України, Законами України «Про місцеві державні адміністрації», «Про місцеве самоврядування в Україні» та іншими діючими нормативно-правовими актами порядку, цілеспрямовано було створено окупаційну адміністрацію РФ - так звану «военно-гражданскую администрацию Мелитопольского района», з метою подальшого утримання адміністративно-політичного контролю на захопленій військовим шляхом території Мелітопольського району Запорізької області, та реалізації всіх узурпованих владних повноважень.

Так, положеннями п. 6 ч. 1 ст. 1-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначено, що окупаційна адміністрація РФ - це сукупність державних органів і структур РФ, функціонально відповідальних за управління тимчасово окупованими територіями та підконтрольними РФ самопроголошеними органами, які узурпували виконання владних повноважень на тимчасово окупованих територіях та виконували чи виконують властиві органам державної влади чи органам місцевого самоврядування функції на тимчасово окупованій території України, в тому числі органи, організації, підприємства та установи, включаючи правоохоронні та судові органи, нотаріуси та суб?єкти адміністративних послуг.

В свою чергу незаконними органами, посадовими та службовими особами відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» встановлено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

В подальшому, продовжуючи встановлення тотального контролю та розповсюджуючи свою владу на захоплених територіях Мелітопольського району Запорізької області, представники збройних формувань РФ, діючи за підтримки місцевих колаборантів, які безпосередньо і сформували окупаційну адміністрацію РФ - «военно-гражданскую администрацию Мелитопольского района», та інших лояльних до держави-агресора верств місцевого населення, створили на території Веселівської селищної територіальної громади, Кирилівської селищної територіальної громади, Костянтинівської сільської територіальної громади, Мирненської селищної територіальної громади, Новенської сільської територіальної громади, Новобогданівської сільської територіальної громади, Нововасилівської селищної територіальної громади, Новоуспенівської сільської територіальної громади, Олександрівської сільської територіальної громади, Плодородненської сільської територіальної громади, Приазовської селищної територіальна громади, Семенівської сільської територіальної громади, Чкаловської сільської територіальної громади, Якимівської селищної територіальної громади та Терпіннівської сільської територіальної громади, аналогічні незаконні органи влади у вигляді місцевих окупаційних адміністрацій замість діючих сільських та селищних рад, які безпосередньо підпорядкували створеній раніше окупаційній адміністрації - «военно- гражданской администрации Мелитопольского района».

Зокрема, 19.04.2022 року на тимчасово окупованій території Терпіннівської сільської територіальної громади, представники збройних формувань РФ та створеної ними окупаційної адміністрації РФ «военно-гражданская администрация Мелитопольского района», створили окупаційну адміністрацію держави-агресора «Терпеньевская сельская администрация Мелитопольского района», наділивши її всіма узурпованими у чинної Терпіннівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області владними повноваженнями.

У подальшому, у третій декаді квітня 2022 року на тимчасово окупованій території Терпіннівської сільської територіальної громади, представники збройних формувань РФ та створених ними окупаційних адміністрацій - т.зв. «военно- гражданская администрация Мелитопольского района» та т.зв. «Терпеньевская сельская администрация Мелитопольского района», створили на території Світлодолинського та Промінського старостинських округів аналогічні незаконні органи влади у вигляді місцевих старостинських округів замість легітимних діючих, які безпосередньо підпорядковувались раніше створеній окупаційній адміністрації - т.зв. «Терпеньевской сельской администрации Мелитопольского района», яка у свою чергу підпорядковується окупаційній адміністрації держави-агресора - т.зв. «военно- гражданской администрации Мелитопольского района».

Так, у першій декаді травня 2022 року (точну дату органом досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_7 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій та передбачаючи настання наслідків на шкоду суверенітету, державній безпеці України, прийняла пропозицію невстановлених представників окупаційної влади, що діє на тимчасово окупованій території Мелітопольського району Запорізької області, серед яких голова т.зв. «Терпеньевской сельской администрации» ОСОБА_8 , та добровільно зайняла посаду старости т.зв., мовою оригіналу - «Променского старостинского округа Терпеньевской сельской администрации Мелитопольского района» (адміністративна будівля якого розміщена за адресою: АДРЕСА_1, буд. 123).

Займаючи вказану посаду, ОСОБА_7 , виконувала покладені на неї організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції старости та вказівки представників збройних формувань РФ і окупаційних адміністрацій держави-агресора т.зв. «военно-гражданской администрации Мелитопольского района» та т.зв. «Терпеньевской сельской администрации Мелитопольского района» щодо здійснення роботи з:

- контролю та організації благоустрою та життєдіяльності в населених пунктах, що входять до вказаного старостинського округу; - розпорядження коштами та майном окупаційної адміністрації;

- організації та участі в проведенні заходів з метою агітації населення для схиляння такого до підтримки діяльності окупаційної влади та російської агресії загалом; сприяння жителям відповідного старостинського округу підготовці/отриманні необхідних документів, що подаються/отримуються у/до т.зв. «Терпеньевской сельской администрации Мелитопольского района»;

- контролю та організації виконання рішень т.зв. «Терпеньевской сельской администрации Мелитопольского района» та розпоряджень голови такого незаконного органу;

- формуванні місцевого бюджету окупаційної адміністрації та системи оподаткування для наповнення такого; - контролю за використанням об?єктів комунальної власності, тощо.

Для організації роботи т.зв. «Променского старостинского округа Терпеньевской сельской администрации Мелитопольского района», а також об?єктів комунальної власності, які перебувають на балансі в такому органі, ОСОБА_7 здійснювала підбір кадрів для подальшого призначення таких на посади, зокрема директорів та вчителів навчальних закладів, директорів та співробітників будинків культури, що розмішені на території Промінського старостинського округу, тощо.

Крім того ОСОБА_7 здійснювала дії спрямовані на відновлення та забезпечення навчального процесу, енергозабезпечення, матеріального забезпечення в освітніх закладах середньої освіти, що розміщені в населених пунктах, які входять до Промінського старостинського округу.

Водночає, для встановлення та поширення окупаційної влади на тимчасово окупованій території Терпіннівської сільської територіальної громади, ОСОБА_7 здійснювала керівництво та організацію діяльності, спрямовану на проведення незаконного референдуму про вихід ТОТ Запорізької області зі складу України, та приєднання такої до РФ, а також проведення пропаганди серед місцевих жителів. Для успішного проведення такого референдуму, володіючи інформацією про проукраїнськи налаштованих осіб із числа місцевих жителів населених пунктів, що входять до складу Промінського старостинського округу, ОСОБА_7 неодноразово передавала відомості невстановленим представникам військових формувань РФ та окупаційних адміністрацій щодо таких місцевих жителів які чинять беззбройний спротив окупаційній владі через свої проукраїнські погляди.

Займаючи вказану посаду в окупаційній адміністрації, ОСОБА_7 , діючи умисно та виконуючи покладені на неї організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції та вказівки представників збройних формувань РФ і окупаційних адміністрацій держави-агресора т.зв. «Терпеньевской сельской администрации Мелитопольского района» та т.зв. «военно-гражданской администрации Мелитопольского района», крім іншого, надавала безпосередню допомогу окупантам та представникам держави-агресора у встановленні підтриманні їх незаконної влади на тимчасово окупованій території Терпіннівської сільської об?єднаної територіальної громади Мелітопольського району Запорізької області.

Таким чином, громадянка України ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України - добровільне зайняття громадянином України посади, пов?язаної з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора.

Обґрунтування застосування судом inabsentia

У судовому засіданні допит обвинуваченої ОСОБА_7 не здійснювався через проведення судового розгляду у порядку спеціального судового провадження на підставі ч.3 ст. 323 КПК України, при цьому обвинувачена викликалася до суду як за місцем свого проживання, так і через засоби масової інформації у передбачений законом спосіб, однак у судове засідання не з`явилася.

Зважаючи на специфіку спеціального судового провадження, відповідно до ч. 3 ст. 323 КПК України, суд, зберігаючи неупередженість та безсторонність, надає особливого значення охороні прав та законних інтересів обвинуваченого як учасника кримінального провадження, яке відбувається за його відсутності, забезпеченню повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб до обвинуваченого була застосована належна правова процедура в контексті приписів ст. 2 КПК України з дотриманням всіх загальних засад кримінального провадження з урахуванням особливостей, встановлених виключно законом. Ці особливості вимагають від суду прискіпливої оцінки кожного поданого доказу обвинувачення, відтак поріг вимогливості до доказування у даному випадку має бути підвищений.

Судом встановлено, що дане кримінальне провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia) відповідає загальним засадам кримінального провадження, з урахуванням особливостей, встановлених законом. Стороною обвинувачення та судом використані всі передбачені законом можливості для дотримання прав обвинуваченого, зокрема, право на захист, на доступ до правосуддя, таємницю спілкування, невтручання у приватне життя.

Тому, дане кримінальне провадження здійснювалось за обов`язковою участю захисника ОСОБА_6 , який був забезпечений державою з Південно-Східного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги.

Захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні зазначив, що не мав можливості зв`язатися з обвинуваченою і з`ясувати у неї правову позицію щодо пред`явленого обвинувачення. Водночас, захисник належним чином приймав участь у реалізації права на захист обвинуваченої ОСОБА_7 під час судового розгляду та висловив свою позицію з приводу недоведеності вини останньої у даному кримінальному провадженні.

Судом визнано загальновідомим і таким, що не потребує доказуванню в межах даного кримінального провадження, що тимчасова окупація з боку російської федерації частини території України (у т.ч. Мелітопольського району, Запорізької області), яка розпочалася із повномасштабного вторгнення збройних сил російської федерації на територію України 24 лютого 2022 року, а також анексія з боку рф частини території України є загально відомими фактами, які не потребують окремого судового доказування.

Дослідивши під час спеціального судового провадження в судовому засіданні надані стороною обвинувачення докази, суд вважає, що винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їй злочину підтверджується наступними доказами.

Докази, які досліджені судом

Відповідно до ст.ст. 84-85 КПК України, доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставини, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Дослідивши під час спеціального судового провадження в судовому засіданні надані стороною обвинувачення докази, суд вважає, що винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їй злочину, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України підтверджується наступними дослідженими під час судового розгляду доказами.

Фактичними даними, що містяться в таких джерелах доказів:

-постановою заступника керівника Запорізької обласної прокуратури від 30.07.2022 року про зміну групи прокурорів у кримінальному провадженні

№ 0002378 від 07.12.2022 року;

-постановою слідчого УСБУ в Запорізькій області від 09.11.2022 року про оголошення ОСОБА_7 у розшук;

-клопотанням прокурора Запорізької обласної прокуратури про здійснення спеціального судового провадження у даному кримінальному провадженні;

-витягом з ЄРДР по кримінальному провадженню № 0002378 від 07.12.2022 року, який підтверджує факт внесення відомостей до ЄРДР та початок проведення досудового розслідування, правова кваліфікація ч. 5 ст. 111-1 КК України;

-постановою про виділення матеріалів досудового розслідування від 07.12.2022 року про виділення матеріалів кримінального провадження

№0000044 від 05.03.2022 рокуматеріали досудового розслідування за підозрою ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України в окреме провадження за № 0002378;

-витягом з ЄРДР по кримінальному провадженню № 0000044 від 05.03.2022 року, який підтверджує факт виділення матеріалів досудового розслідування, правова кваліфікація ст. 111-1 ч.5 КК України;

-повідомленням про підозру начальника слідчого відділення УСБУ в Запорізькій обл., від 30.11.2022 року в рамках кримінального провадження

№ 0000044 від 05.03.2022 року;

-постановою слідчого УСБУ в Запорізькій області від 08.12.2022 року про оголошення ОСОБА_7 у розшук;

-ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 14.12.2022 року, якою надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002378 від 07.12.2022 рокуза підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України;

-повідомленням начальника СВ УСБУ в Запорізькій області від 18.01.2023 року про завершення досудового розслідування у кримінальному провадженні

№ 0002378 від 07.12.2022 року;

-постановою начальника СВ УСБУ в Запорізькій області від 07.12.2022 року про створення групи слідчих, яким доручено проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002378 від 07.12.2022 року;

-постановою начальника СВ УСБУ в Запорізькій області від 21.12.2022 року про зміну групи слідчих, яким доручено проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002378 від 07.12.2022 року;

-постановою начальника СВ УСБУ в Запорізькій області від 05.03.2022 року про створення групи слідчих, яким доручено проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000044 від 05.03.2022 року;

-постановою заступника керівника Запорізької обласної прокуратури від 04.03.2022 року про призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0000044 від 05.03.2022 року;

-постановою заступника керівника Запорізької обласної прокуратури від 22.11.2022 року про зміну групи прокурорів у кримінальному провадженні

№ 0000044 від 05.03.2022 року;

-постановою прокурора Запорізької обласної прокуратури від 05.09.2022 року про об`єднання матеріалів досудового розслідування в одне провадження під номером № 0000044 та постановою від 17.11.2022 про зміну правової кваліфікації на у кримінальному провадженні № 0000044 від 05.03.2022 року з кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111 КК України на кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 111 КК України;

-витягом з ЄРДР по кримінальному провадженню № 0001660 від 02.09.2022 року, який підтверджує факт виділення матеріалів досудового розслідування, правова кваліфікація ст. 111-1 ч. 5 КК України;

-постановою начальника СВ УСБУ у Запорізькій області від 02.09.2022 року про створення групи слідчих, яким доручено провести досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001660 від 02.09.2022 року;

-постановою заступника керівника Запорізької обласної прокуратури від 03.09.2022 року про призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0001660 від 02.09.2022 року;

-постановою прокурора Запорізької обласної прокуратури від 16.11.2022 року про об`єднання матеріалів досудового розслідування в одне провадження під номером № 0000044 від 05.03.2022 року за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111, ч. 5 ст. 111-1 КК України;

-ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 10.01.2023 року, якою застосовано відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою;

-ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 10.01.2023 року, якою накладено арешт шляхом заборони відчуження користування та розпорядження рухомого та нерухомого майна, яке належать ОСОБА_7 ;

-постановою слідчої УСБУ в Запорізькій області від 10.01.2023 року про залучення спеціаліста;

-протоколом від 04.10.2022 року про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з електронних інформаційних систем, а саме з облікового запису месенджера «Telegram», який зареєстрований на абонентський номер НОМЕР_1 , на підставі ухвали слідчого судді Запорізького апеляційного суду ОСОБА_9 (обл. № 10/3814 т від 08.09.2022 року) терміном на 60 діб відносно громадянки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з додатком - DVD-R диском № 97/424т від 29.09.2022 року (які у встановленому законом порядку розсекречені актом № 53/2/113-4333дск від 08.11.2022). Запис на оптичному диску, долучений до матеріалів справи та був оглянутий в судовому засіданні.

Фактичними даними, що містяться в показаннях допитаних під час судового розгляду свідків, а саме:

-показаннями свідка ОСОБА_10 , яка в судовому засіданні пояснила, що до окупації громади 25.02.2022 року війсками рф, обіймала посаду сільського голови Терпінівської сільської ради. Особисто знає ОСОБА_7 , характеризує останню як амбітну жінку, яка раніше працювала вчителем. Свідок ОСОБА_10 зазначила, що при спілкуванні із секретарем с. Промінь Мелітопольського району, Запорізької області ОСОБА_11 , начальником фінансового відділу ОСОБА_12 було з`ясовано, що ОСОБА_7 обійняла посаду старости с. Промінь в період з кінця квітня, на початку травня 2022 року, також була обрана депутатом Мелітопольської окружної ради від партії «Єдина росія», будь-якого примусу окупаційна влада до ОСОБА_7 не вчиняла. Так, ОСОБА_10 у судовому засіданні наголосила на тому, що ОСОБА_7 заохочувала мешканців громади до незаконного референдуму на території Промінського старостинського округу та займалася залякуванням тих, хто відмовився від голосувань та співпраці;

-показаннями свідка ОСОБА_13 , яка в судовому засіданні пояснила, що знає ОСОБА_7 , але особисто з останньою не знайома, оскільки працювала на посаді заступника голови громади Терпінівської сільської ради. Вказала, що ОСОБА_7 до того, як обійняла посаду голови Промінівської адміністрації займалася фермерським господарством та була вчителем. ОСОБА_13 зазначила, що наразі у с. Промінь ОСОБА_7 «створила свій клан», де працевлаштувала своїх родичів на відповідні посади, також свідок зазначила про те, що ОСОБА_7 стала депутатом від партії «Єдина росія», під час проведення незаконного референдуму займала активну позицію, залякувала та тиснула на людей, щоб ті голосували за росію. ОСОБА_13 у судовому засіданні наголошувала на тому, що, на її думку будь-яких фактів примусу з боку окупаційної влади до ОСОБА_7 не було, відповідну посаду остання зайняла добровільно.

Крім того, під час судового розгляду було досліджено характеризуючі обвинувачену ОСОБА_7 документи, а також досліджені такі відомості:

-особова картка з Державної міграційної служби України на ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 ;

-вимога УІАЗ ГУ НП України в Запорізькій області від 01.09.2022 року;

-довідка від 20.06.2022 року, від УДМС України, згідно з ОСОБА_14 була документована паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 (орган, що видав - 2318) від 13.02.2020 року;

-довідка КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня`Запорізької обласної ради від 12.09.2022 року, згідно з якою ОСОБА_7 під спостереженням лікаря нарколога та тпсихіатра не перебуває, за медичною допомогою не зверталася;

-довідка з Державного реєстрау актів цивільного стану громадян по місту Запоріжжю та Запорізькій області відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виявлено, що остання перебуває у зареєстрованому шлюбі та має трьох повнолітніх дітей;

-інформація з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, згідно з якою, встановлено, що у володінні ОСОБА_7 перебувають: об`єкт нерухомого майна - квартира, яка знаходиься за адресою: АДРЕСА_2 , частка власності - 1; об`єкт нерухомого майна - квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , частка васності - 1/1; об`єкт нерухомого майна - земельна ділянка з кадастровим номером :11:002:0061, за адресою: АДРЕСА_1 , частка власності -1; об`єкт нерухомого майна - земельна ділянка з кадастровим номером :11:002:0060, за адресою: АДРЕСА_1 , частка власності - 1; об`єкт нерухомого майна - земельна ділянка з кадастровим номером :02:010:0013, частка власності - 1; об`єкт нерухомого майна - житловий будинок, який знаходться за адресою: АДРЕСА_1 , частка власності - 1; об`єкт нерухомого майна - житловий будинок, який знаходться за адресою: АДРЕСА_1 , частка власності - 1; об`єкт нерухомого майна - будинок житловий з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , частка власності - ;

-звіт про оцінку майна - колісно транспортного засобу, проведений «ТОВ «БРОК СЕРВІС ПЛЮС», а саме: об`єкт рухомого майна - автомобіль марки та моделі «Mercedes-BenzSprinter 518 CDI» 2007 року випуску, синього кольору, державний номерний знак НОМЕР_3 , VIN - НОМЕР_4 , оцінкова вартість якого становить - 536 212 грн. (п`ятсот тридцять шість тисяч двісті дванадцять гривень) 00 коп.; об`єкт рухомого майна - мотоцикл марки та моделі «HONDACB 1» 2001 року випуску, червоного кольору, державний номерний знак НОМЕР_5 , VIN - НОМЕР_6 , оцінкова вартість якого становить - 79 391 грн. (сімдесят девять тисяч триста дев`яносто одна гривня) 00 коп., що перебувають у формі приватної власності ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

-звіт про незалежну оцінку ринкової вартості нерухомих об`єктів, які перебувають у власності ОСОБА_7 , проведений «ТОВ «БРОК СЕРВІС ПЛЮС», а саме:

двокімнатна квартира АДРЕСА_5 (ринкова вартість об`єкту оцінки складає без урахування ПДВ - 517 423 грн. 00 коп.); житловий будинок загальною площею-60,80кв.м., житловою площею- 20,40кв.м., та такі господарчі будівлі та споруди: літня кухня літ.Б-1; убиральня літ. Д; огорожа № 1; водогін № 2; зливна яма № 3, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_7 (ринкова вартість об`єкту оцінки складає без урахування ПДВ - 40 347 грн. 00 коп.); житловий будинок літ.А-1, загальною площею-100,10кв.м., житловою площею-60,70кв.м., та такі господарчі будівлі та споруди: сарай літ.Б-1; гараж літ.В.-1; баня літ.Г-1; огорожа № 1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_8 (ринкова вартість об`єкту оцінки складає без урахування ПДВ - 66 427 грн. 00 коп.); житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_9 (ринкова вартість об`єкту оцінки складає без урахування ПДВ - 297 669 грн. 00 коп.); квартира АДРЕСА_6 (загальна ринкова вартість об`єкту оцінки складає без урахування ПДВ - 579 733 грн. 00 коп., вартість частки даного об`єкту становить - 144 933 грн. 00 коп.);

-звіт про експертну грошову оцінку об`єктів нерухомості (земельних ділянок), проведений «ТОВ «БРОК СЕРВІС ПЛЮС», а саме: об`єкт нерухомого майна - земельна ділянка загальною площею 2,0 га, з кадастровим номером :11:002:0061, за адресою: АДРЕСА_1 (ринкова вартість земельної ділянки складає без урахування ПДВ - 101 400 грн. 00 коп.); об`єкт нерухомого майна - земельна ділянка загальною площею 0,25 га, з кадастровим номером :11:002:0060, за адресою: АДРЕСА_10 (ринкова вартість земельної ділянки складає без урахування ПДВ - 12 675 грн. 00 коп.); об`єкт нерухомого майна - земельна ділянка загальною площею 2,0 га, з кадастровим номером :02:010:0013, яка знаходиться за адресою: Запорізька обл., Мелітопольський район, с/рада Промінівська (ринкова вартість земельної ділянки складає без урахування ПДВ - 101 400 грн. 00 коп.).

Оцінка суду

При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998 року, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.

Окрім цього, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у п. 65 справи «Коробов проти України» (заява № 39598/03, остаточне рішення від 21.10.2011 р.) зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірланд проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), n. 161, Series А., заява № 25). Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Аналізуючи вище перелічені докази в їх сукупності, провівши судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів, з точки зору достатності та взаємозв`язку, а також в сукупності з показаннями свідків, суд приходить до висновку, що вказані докази належні, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки вони отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження.

Під час судового розгляду стороною захисту не ставилось питання щодо визнання будь-яких доказів сторони обвинувачення недостовірними чи недопустимими.

Проаналізувавши досліджені докази у справі в сукупності, суд вважає їх достовірними, допустимими, об`єктивно та послідовно підтверджуючими одне одного та винність ОСОБА_7 у скоєнні злочину за викладених у вироку обставинах.

Суд приймає як належні та достатні докази показання свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , оскільки їх покази були послідовними щодо обставин, які мали істотне значення для правильного вирішення справи, - часу, місця, способу вчинення кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила, були логічними та узгоджуються з іншими дослідженими судом доказами.

Під час вивчення матеріалів кримінального провадження також не виявлено даних, які б давали підстави вважати, що свідки з будь-яких причин обмовили чи могли обмовити обвинувачену у інкримінованому їй злочині.

Дорученням Регіонального центру знадання безоплатної вторинної правової допомоги у Донецькій та Запорізькій областях адвоката ОСОБА_6 уповноважено у межах процесуальних прав і обов`язків, визначених ст. ст. 46, 47 КПК України, забезпечити безоплатну вторинну правову допомогу ОСОБА_7 .

Згідно з ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11.09.2023 року відносно ОСОБА_7 здійснювалось спеціальне судове провадження. У судовому засіданні приймав участь захисник ОСОБА_6 , який був захисником на стадії досудового розслідування і обізнаний з матеріалами кримінального провадження від початку здійснення спеціального досудового розслідування. Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні щодо розгляду даної справи в порядку спеціального судового провадження поклався на розсуд суду.

Захисник обвинуваченої здійснював активні дії, спрямовані на захист обвинуваченої: приймав участь у допиті свідків та дослідженні доказів, виступав у дебатах та зазначив, що вина обвинуваченої не доведена, а кваліфікація кримінального правопорушення не відповідає дійсності.

Враховуючи наведене, суд вважає, що стороною обвинувачення вживалися достатні заходи щодо дотримання прав ОСОБА_7 , як підозрюваної та обвинуваченої на захист та доступ до правосуддя, з урахуванням здійснення спеціального досудового розслідування та спеціального судового провадження.

У свою чергу суд звертає увагу на те, що судом були належним чином вжиті усі необхідні заходи повідомлення та інформування обвинуваченої ОСОБА_7 про дати слухання справи, а також дотримані її права на належне представництво у суді. Остання повідомлялася у передбачений законом спосіб через опублікування виклику у газеті «Урядовий кур`єр», оголошення про її виклик також публікувались на офіційному веб-сайті судової влади України.

Зміст досліджених доказів дає підстави стверджувати, що ОСОБА_7 діяла за вказівками та за погодженим планом із представниками російської федерації, а не з власної ініціативи, її діяльність була спрямована на впровадження нових правил та норм, які вже запроваджені та існують на території росії, одночасно не визнавала повноваження діючої української влади у місті, тобто вчиняла активні дії на запровадження та зміцнення влади окупаційної адміністрації. Є очевидним, що усі дії ОСОБА_7 приймались нею особисто, або за погодженням із невстановленими особами російської федерації та на їх вказівку, тобто остання добровільно надавала допомогу предстаниками іноземної держави, а саме: росії, у здійснення підривної діяльності проти України. За наслідком аналізу достатніх доказів, суд вважає встановленими обставини як існування попередньої змови між ОСОБА_7 та іншими особами на підготовку до проведення незаконного референдуму про вихід Запорізької області із складу України та входження Запорізької області до складу рф на правах суб`єкта рф.

Враховуючи наведене, суд кваліфікує дії ОСОБА_7 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України - колабораційна діяльність, тобто добровільне зайняття громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора.

Мотиви призначення покарання та ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку і положення закону, якими керувався суд

При призначенні покарання, згідно з вимогами ст. ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями, що містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, а також вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів.

Зазначене узгоджується із положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен (…) при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно із законом.

При цьому, суд враховує позицію ЄСПЛ, що кримінальне покарання переслідує, як прийнято вважати, подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

Призначаючи покарання суд виходить із наступного

Відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 111-1 КК України відноситься до категорії тяжкого кримінального правопорушення.

Обставин, які, відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченої, судом не встановлено.

Обставинами, які, відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання ОСОБА_7 , відсутні.

Приймаючи до уваги характер, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку скоєного ОСОБА_7 кримінального правопорушення, особу обвинуваченої, яка на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває, відсутність пом`якшуючих та наявність обтяжуючих покарання обставин, проте враховуючи також, що обвинувачена вчинила даний злочин умисно, усвідомлюючи свої дії, які полягли у колабораційній діяльності, у добровільному зайнятті керівної посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, - старости у незаконному органі влади - окупаційній адміністрації держави агресора, мовою оригіналу - «Променский старостинский округ», який входить до складу «Терпеньевской сельской администрации Мелитопольского района», створеному представниками держави-агресора на тимчасово окупованій території Промінського старостинського округу Терпінівської сільської територіальної громади Мелітопольського району Запорізької області, здійснює організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції, суд вважає, що обвинуваченій необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 5 ст.111-1 КК України з позбавлення права обіймати будь-які посади в органах державної влади, бо вважає це покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження скоєння нею кримінальних правопорушень у майбутньому та конфіскацією всього особистого майна.

Так, суд вирішуючи питання щодо застосування виду додаткового покарання у виді позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, яке у санкції ч. 5 ст. 111-1 КК України зазначене як основне, враховує, що ОСОБА_7 скоїла злочин, об`єктом якого є основи національної безпеки України. Обвинувачена своїми діями фактично допомагала державі-агресору створити певну вертикаль незаконного органу влади і фактично вчинила злочин проти незалежності, суверенітету та територіальної цілісності нашої держави. Виходячи з цього, суд застосовує обвинуваченій ОСОБА_7 покарання увиді позбавлення права обіймати будь-які посади саме в органах державної влади України.

Вказана правова позиція узгоджується з висновками суду касаційної інстанції, яка викладена у постанові колегії Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 22.05.2018 року по справі № 753/18479/16-к (провадження № 51-520км18) та постанові колегії Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 21.06.2022 року по справі № 171/869/21 (провадження № 51-838км22).

В даному випадку суд вважає, що буде справедливим та співмірним покарання особі, яка визнана винуватою у здійсненні колабораційної діяльності, яке унеможливить певний період часу у майбутньому бути представником державної влади в Україні.

Призначаючи покарання суд враховує, що згідно ч. 1 ст. 59 КК України покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого і що згідно ч. 2 ст. 52 КК України, конфіскація майна відноситься до додаткових видів покарання.

Враховуючи фактичні обставини справи, характер вчиненого злочину та ступінь його тяжкості, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_7 додатковий вид покарання у вигляді конфіскації особистого майна.

Підстави для застосування положень ст. 69, 75 КК України при призначенні покарання ОСОБА_7 відсутні, оскільки відсутні обставини, передбачені ст. 66 КК України, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення з огляду на вчинення ОСОБА_7 суспільно-небезпечних кримінальних правопорушень у сфері злочинів проти основ Національної безпеки України.

Крім того суд приходить до висновку, що за викладених вище обставин кримінального провадження та особи обвинуваченої, призначене судом покарання буде цілком справедливим та пропорційним, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ОСОБА_7 нових кримінальних правопорушень, відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

Враховуючи, що ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 10.01.2023 року обвинуваченій ОСОБА_7 в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави, то вказаний запобіжний захід до набрання вироком законної сили слід залишити без змін.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 слід обраховувати з моменту звернення вироку до виконання, тобто із дня фактичного її затримання.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 10.01.2023 року на майно, яке належать ОСОБА_7 з огляду на призначення їй додаткового покарання у вигляді конфіскації майна, слід залишити незмінним до приведення вироку до виконання в частині конфіскації всього належного майна обвинуваченої.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Речові докази по справі відсутні.

Керуючись ст. ст. 323, 369-376, 615 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України та призначити їй покарання у виді 9 (дев`яти ) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в органах влади строком на 15 (п`ятнадцять) років, з конфіскацією всього належного їй майна.

Обраний запобіжний захід ОСОБА_7 у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили - залишити незмінним.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту приведення вироку до виконання, тобто із дня фактичного її затримання.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 10.01.2023 року на майно, яке на праві власності належить ОСОБА_7 , а саме:

-об`єкт нерухомого майна - квартира, яка знаходиься за адресою: АДРЕСА_2 , частка власності - 1;

-об`єкт нерухомого майна - квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , частка васності - 1/1;

-об`єкт нерухомого майна - земельна ділянка з кадастровим номером :11:002:0061, за адресою: АДРЕСА_1 , частка власності -1;

-об`єкт нерухомого майна - земельна ділянка з кадастровим номером :11:002:0060, за адресою: АДРЕСА_1 , частка власності - 1;

-об`єкт нерухомого майна - земельна ділянка з кадастровим номером :02:010:0013, частка власності - 1;

-об`єкт нерухомого майна - житловий будинок, який знаходться за адресою: АДРЕСА_1 , частка власності - 1;

-об`єкт нерухомого майна - житловий будинок, який знаходться за адресою: АДРЕСА_1 , частка власності - 1;

-об`єкт нерухомого майна - будинок житловий з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , частка власності - ;

-об`єкт рухомого майна - автомобіль марки та моделі «Mercedes-BenzSprinter 518 CDI» 2007 року випуску, синього кольору, державний номерний знак НОМЕР_3 , VIN - НОМЕР_4 ;

-об`єкт рухомого майна - мотоцикл марки та моделі «HONDA CB 1» 2001 року випуску, червоного кольору, державний номерний знак НОМЕР_5 , VIN - НОМЕР_6 - залишити незмінним до фактичного виконання вироку в частині конфіскації всього належного їй майна на користь держави.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Речові докази відсутні.

Вирок набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Копію вироку після проголошення негайно вручити захиснику та прокурору.

Інформацію про ухвалений вирок, опублікувати у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, згідно з положеннями статті 297-5 КПК України, та на офіційному веб-сайті суду.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя ОСОБА_1