Справа № 308/4446/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2024 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 , за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 0000035, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 січня 2024 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тарасівці Новоселицького району Чернівецької області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Згідно з посадовою інструкцією, затвердженою наказом начальника прикордонного загону від 30 грудня 2023 № 250-од регламентовано службу майстер-сержанта ОСОБА_6 , яка являється інспектором прикордонної служби 1 категорії 4 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б).

Відповідно до статті 6 Закону України «Про Державну прикордонну службу України», Державна прикордонна служба України є правоохоронним органом спеціального призначення.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», під час проходження військової служби в НОМЕР_1 прикордонному загоні ІНФОРМАЦІЯ_4 інспектор ОСОБА_6 є працівником правоохоронного органу.

Відповідно до посадової інструкції інспектора прикордонної служби відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби, інспектор прикордонної служби зокрема зобов`язаний особисто брати участь у службі, в ході несення служби виявляти та затримувати порушників законодавства з прикордонних питань та відповідає за якісне виконання поставленого наказу на охорону державного кордону, точне виконання покладених на нього обов`язків та завдань.

Таким чином, ОСОБА_6 будучи інспектором прикордонної служби 1 категорії 4 групи інспекторів прикордонного контролю, при виконанні службових обов`язків за посадою постійно здійснює функції представника влади, у зв`язку з чим є службовою особою.

У період з 20.00 год. 09.01.2024 по 08.00 год. 10.01.2024 ОСОБА_6 заступила для несення служби в прикордонний наряд «Перевірка документів - вибуття» на ППр «Тиса » 94 прикордонного загону.

Під час перебування у вказаному наряді ОСОБА_6 , згідно з вимогами п. 20 наказу Міністра внутрішніх справ України від 19.10.2015 № 1261 «Про затвердження Інструкції про службу прикордонних нарядів ІНФОРМАЦІЯ_4 » (надалі Інструкція) була уповноважена перевіряти документи громадян України, які перетинають державний кордон (в`їжджають/виїжджають та перебувають на визначеній території), з метою встановлення їх дійсності та приналежності відповідній особі, при цьому з`ясовувати наявність або відсутність підстав для тимчасової відмови особі у перетинанні державного кордону (в`їзду/виїзду та перебування на визначеній території); виявляти недійсні документи, а також документи, що не належать їх пред`явникам, затримувати осіб, які пред`явили такі документи, і негайно доповідати про них по команді.

Дев`ятого січня 2024 року близько 22:00 год. в пункт пропуску «Чоп (Тиса)» на виїзд з України прибув ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який супроводжував свою дружину, яка має інвалідність, та при проходженні прикордонного контролю на вибуття надав майстер-сержанту ОСОБА_6 особисті документи.

На виконання вимог п. 20 наказу Міністра внутрішніх справ України від 19.10.2015 № 1261, з метою встановлення їх дійсності та з`ясування наявності достатніх підстав для виїзду закордон ОСОБА_6 прийняла рішення щодо перевірки поданих ОСОБА_7 документів, в ході чого встановила, що у ОСОБА_4 відсутня відстрочка у військово-облікових документах.

Біля 22 год. 07 хв. 09.01.2024 з метою отримання дозволу на перетин державного кордону України без відсутності відстрочки у військово-облікових документах у ОСОБА_4 виник злочинний умисел щодо передачі службовій особі майстер-сержанту ОСОБА_8 неправомірної вигоди.

Після цього ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що майстер-сержант ОСОБА_6 є службовою особою відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 », перебуває у прикордонному наряді «Перевірка документів- виїзд», а також в силу займаної посади здійснює перевірку документів, які дозволяють виїзд за межі України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, надав останній неправомірну вигоду у розмірі 50 Євро, що відповідно до офіційних даних НБУ, станом на 09.01.2024, становить 2089,86 грн, за сприяння безперешкодному перетину державного кордону України без наявності у нього відстрочки у військово-облікових документах.

Таким чином, 09.01.2024 близько 22 год. 07 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи у міжнародному пункті пропуску через державний кордон України для автомобільного сполучення «Чоп (Тиса)» 94 прикордонного загону, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , достовірно знаючи, що майстер-сержант ОСОБА_6 є службовою особою відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 », перебуває у прикордонному наряді «Перевірка документів- виїзд», а також в силу займаної посади здійснює перевірку документів, які дозволяють виїзд за межі України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, надав останній неправомірну вигоду у розмірі 50 Євро, що, відповідно до офіційних даних НБУ, станом на 09.01.2024, становить 2089,86 грн, за сприяння безперешкодному перетину державного кордону України без наявності у нього відстрочки у військово-облікових документах.

Таким чином, ОСОБА_4 своїми діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 369 КК України, тобто надання неправомірної вигоди службовій особі за невчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища.

У підготовчому судовому засіданні прокурор повідомив про укладення 14 травня 2024 року між прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 у присутності захисника ОСОБА_5 угоди про визнання винуватості та просив перейти до її розгляду.

При цьому зазначив, що при укладенні угоди про визнання винуватості були враховані обставини, передбачені ст. 470 КПК України, дотримані вимоги процесуального та матеріального права.

Згідно з умовами угоди, обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнає свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Сторони погодилися на призначення ОСОБА_4 кримінального покарання за ч. 1 ст. 369 КК України у виді штрафу в розмірі одна тисяча неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 гривень.

Захисник ОСОБА_5 просив суд затвердити угоду про визнання винуватості, при цьому зазначив, що при укладенні угоди між обвинуваченим та прокурором були дотримані правила та вимоги, передбачені кримінальним процесуальним законодавством України та КК України, угода укладена добровільно, без застосування насильства, примусу чи погроз.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні повністю визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, вказав, що час, місце та спосіб вчинення ним кримінального правопорушення в обвинувальному акті та угоді викладені вірно, вказані обставини відповідають подіям, що відбувалися в дійсності, і він їх в повному обсязі підтверджує. У вчиненому щиро розкаявся. Зазначив, що повністю розуміє наслідки укладення та затвердження вказаної угоди, визначені ст. 473 КПК України щодо обмеження його права оскарження вироку згідно з положеннями ст. 394 і ст. 424 КПК України, і щодо відмови від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також характер пред`явленого обвинувачення, вид покарання, і інші заходи, які можливо будуть застосовані до нього у разі затвердження зазначеної угоди судом, в тому числі, і наслідки невиконання вказаної угоди, визначені у ст. 476 КПК України. При цьому зазначив, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання, просив суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене покарання. Крім того, обвинувачений вказав, що вищезазначена угода про визнання винуватості укладена ним добровільно, без застосування будь-якого насильства, примусу чи погроз. Розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.

Дослідивши угоду про визнання винуватості, заслухавши прокурора, обвинуваченого та його захисника, суд прийшов до висновку, що укладена угода про визнання винуватості підлягає затвердженню з таких підстав.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.ст. 468-475 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 469 КПК України, укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Згідно з ст.ст. 468, 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, дії обвинуваченого ОСОБА_4 обґрунтовано кваліфіковані як кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 369, а саме надання неправомірної вигоди службовій особі за невчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища.

Обвинувачений ОСОБА_4 попереджений про наслідки укладення та затвердження вказаної угоди, визначені ст. 473 КПК України, щодо обмеження його права оскарження вироку згідно з положеннями ст. 394 і ст. 424 КПК України, і щодо відмови від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, повністю усвідомлює характер пред`явленого обвинувачення, вид покарання, і інші заходи, які можуть бути застосовані до нього у разі затвердження зазначеної угоди судом, в тому числі, і наслідки невиконання вказаної угоди, визначені у ст. 476 КПК України.

Угода про визнання винуватості укладена обвинуваченою добровільно, без застосування будь-якого насильства, примусу чи погроз.

Судом встановлено, що ініціювання, порядок укладення та зміст угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим відповідають вимогам ст. ст. 469, 472 КПК України, узгоджена міра покарання визначена в межах, встановлених санкцією ч. 1 ст. 369, що відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним ст. 65 КК України, ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Згідно з ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконався, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Підстав для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених ч.7 ст. 474 КПК України, судом не встановлено.

На підставі наведеного, суд дійшов до висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченому ОСОБА_4 узгодженої міри покарання.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Процесуальні витрати відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна належить скасувати.

Доля речових доказів підлягає вирішенню в порядку, визначеному ст. 100 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 100, 368, 370, 371, 374, 394, 395, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

1. Затвердити угоду про визнання винуватості від 14 травня 2024 року, укладену між прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000035, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 січня 2024 року, за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України.

2. ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, та призначити узгоджене сторонами покарання у виді штрафу в розмірі одна тисяча (1000) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн (сімнадцять тисяч грн 00 копійок).

3. Заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.01.2024 (справа № 308/1315/24, провадження № 1-кс/308/437/24) скасувати.

4. Речові докази, а саме:

- відеозапис з камери підсистеми відеоспостереження ППр "Тиса" за 09.01.2024, який відкопійовано на носій інформації - диск "DVD-R, - 4,7 GB, 120 min" з назвою 10.243.174.8_ch13_4409_0104 - залишити при матеріалах справи;

- грошову купюру номіналом 50 (п`ятдесят) Євро серії ZD - конфіскувати в дохід держави.

Вирок може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд виключно з підстав, визначених ч. 3 ст. 394 КПК України,

протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1