Справа № 467/889/24
Провадження № 1-кп/467/129/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.07.2024 року Арбузинський районний суд Миколаївської області

у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в с. Арбузинка Миколаївської області кримінальне провадження № 0000172 від 11.04.2024 року по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Миколаєві, є громадянином України, має середню базову освіту, офіційно не працевлаштований, має зареєстроване місце проживання по АДРЕСА_1 , на даний час відбуває покарання в ДУ «Південноукраїнська виправна колонія (№ 83)», яка розташована по АДРЕСА_2 , раніше судимий:

18.10.2005 року Заводським районним судом м. Миколаєва за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки, 06.02.2008 року звільнення від відбування покарання скасовано, направлений для відбуття покарання, 18.08.2012 року невідбута частина покарання замінена(1 рік 4 міс. 21 день) на виправні роботи з утриманням 20% заробітку;

28.05.2007 року Центральним районним судом м. Миколаєва за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 321 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 850 грн.;

07.02.2014 року Заводським районним судом м. Миколаєва за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік;

28.04.2014 року Ленінським районний судом м. Миколаєва за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України із застосуванням положень ч. 4 ст. 70 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки;

24.04.2015 року Заводським районним судом м. Миколаєва за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням положень ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі;

12.10.2015 року Центральним районним судом м. Миколаєва за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням положень ст. 70 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі;

15.01.2016 року Ленінським районним судом м. Миколаєва за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України із застосуванням положень ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі. Вироком Миколаївського апеляційного суду від 05.04.2016 року вирок скасовано, з урахуванням змін, внесених постановою Вищого спеціалізованого суду України від 25.07.2017 року, визначено вважати засудженим за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України із застосуванням положень ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, 24.07.2019 року звільнений умовно-достроково від відбування покарання у виді позбавлення волі, невідбутий строк покарання 4 місяці 2 дні;

27.05.2021 року вироком Заводського районного суду Миколаївської області за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 2 років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 (один) рік. Вироком Миколаївського апеляційного суду від 11.11.2021 року вирок скасовано, визначено вважати засудженим за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 390 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_6 , відбуваючи покарання у виді обмеження волі в дільниці для тримання осіб, засуджених до обмеження волі, Державної установи «Південноукраїнська ВК (№83)», яка розташована за адресою: вулиця Володимирська, 1, смт. Костянтинівка, Южноукраїнської ТГ, Вознесенського району, Миколаївської області, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ст. 390 КК України за вчинення дій, направлених на ухилення від відбування покарання у виді обмеження волі, злісне ухилення від робіт або систематичне порушення громадського порядку чи встановлених правил проживання, та достовірно знаючи про вимоги ст. 59 КВК України в частині порядку та умов відбування покарання у виді обмеження волі та Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 28.08.2018 року №2823/5, (далі - Правила), в період часу з 02.09.2023 року по 08.04.2024 року, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з метою ухилення від відбування призначеного йому покарання у виді обмеження волі, діючи умисно і протиправно, грубо та систематично порушив правила проживання в установі відбування покарань, за що неодноразово притягувався до дисциплінарної відповідальності.

Так, 02.09.2023 року, близько о 15 год. 30 хв., засуджений ОСОБА_6 порушив встановлені Правила, передбачені 4 пунктом розділу ІІ, та порядок і умови відбування покарань у виді обмеження волі, передбачені ч. 5 ст. 59 КВК України, щодо заборони залишати територію дільниці обмеження волі та вживання засудженим спиртних напоїв, а саме під час затримання при спробі покинути територію дільниці обмеження волі засуджений ОСОБА_6 перебував у стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим останнього 03.10.2023 року притягнуто до дисциплінарної відповідальності у виді догани;

2) 13.11.2023 року, близько о 16 год. 35 хв., засуджений ОСОБА_6 порушив п. 4 розділу ІІ Правил та порядок і умови відбування покарань у виді обмеження волі, передбачені ч. 5 ст. 59 КВК України, коли під час проведення обшуку у нього було виявлено та вилучено пляшку пива «Янтар» об`ємом 1 літр із вмістом рідини, яка має специфічний запах алкоголю, у зв`язку з чим останнього 19.11.2023 року притягнуто до дисциплінарної відповідальності у виді суворої догани;

3) 21.11.2023 року, близько о 20 год. 10 хв., засуджений ОСОБА_6 порушив п. 3 розділу ІІ Правил та порядок і умови відбування покарань у виді обмеження волі, передбачені ч. 5 ст. 59 КВК України, коли не виконав команду «Відбій», на зроблені зауваження відреагував неналежним чином, виражався нецензурною лексикою у бік представників адміністрації колонії, у зв`язку з чим останнього 29.11.2023 року притягнуто до дисциплінарної відповідальності у виді суворої догани;

4) 21.11.2023 року, близько о 23 год. 30 хв., засуджений ОСОБА_6 порушив п. 4 розділу ІІ Правил та порядок і умови відбування покарань у виді обмеження волі, передбачені ч. 5 ст. 59 КВК України, коли перебував у стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим останнього 01.12.2023 року притягнуто до дисциплінарної відповідальності у виді суворої догани.

5) 08.04.2024 року, близько о 11 год. 50 хв., засуджений ОСОБА_6 порушив п. 4 розділу ІІ Правил та порядок і умови відбування покарань у виді обмеження волі, передбачені ч. 5 ст. 59 КВК України, коли перебував у стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим останнього 10.04.2024 року притягнуто до дисциплінарної відповідальності у виді суворої догани.

На підставі викладених фактичних обставин ОСОБА_6 обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 390 КК України,тобто у систематичному порушенні встановлених правил проживання, вчиненому особою, яка відбуває покарання у виді обмеження волі.

08.07.2024 року між начальником Южноукраїнського відділу Вознесенської окружної прокуратури ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 36 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні та який є процесуальним керівником у кримінальному провадженні № 0000172 від 11.04.2024 року, з одного боку, та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_6 , з іншого боку, за участі захисника ОСОБА_4 , на підставі ст. 468, 469, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 390 КК України, обвинувачений ОСОБА_6 у повному обсязі сформульованого обвинувачення беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке обвинувачений ОСОБА_6 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 390 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до даного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного вироком Миколаївського апеляційного суду від 11.11.2021 року. Остаточне покарання ОСОБА_6 призначити з урахуванням положень ст. 72 КК України, у виді позбавлення волі строком на 1 рік 1 місяць.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні вважав, що при укладанні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, а тому просить цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання, а саме у виді позбавлення волі строком на 1 рік. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до даного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного вироком Миколаївського апеляційного суду від 11.11.2021 року. Остаточне покарання ОСОБА_6 призначити з урахуванням положень ст. 72 КК України, у виді позбавлення волі строком на 1 рік 1 місяць.

Обвинувачений ОСОБА_6 зазначив, що він цілком розуміє характер обвинувачення яке йому пред`явлено. Визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 390 КК України в повному обсязі, визнав фактичні обставини кримінального провадження встановлені досудовим розслідуванням. Крім того зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання у разі затвердження угоди та пояснив, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання. Просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання.

Захисник просив затвердити угоду про визнання винуватості від 08.07.2024 року, укладену між прокурором та обвинуваченим і призначити обвинуваченому узгоджене покарання.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Суд, вислухавши думку сторін кримінального провадження, відповідно до ст. 314 КПК України, вважає за можливе затвердити угоду про визнання винуватості, виходячи з наступних підстав.

Так, відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 468, ч. 4 ст. 469КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів; особливо тяжких злочинів, віднесених до підслідності Національного антикорупційного бюро України за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи у вчиненні злочину, віднесеного до підслідності Національного антикорупційного бюро України, якщо інформація щодо вчинення такою особою злочину буде підтверджена доказами; особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 390 КК України, тобто у систематичному порушенні встановлених правил проживання, вчиненому особою, яка відбуває покарання у виді обмеження волі.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 390 КК України згідно ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

Суд переконався, що укладена між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_6 угода є добровільною, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій, будь - яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому суд з`ясував, що ОСОБА_6 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, передбачені ст. 474 КПК України, а також наслідки укладання, затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

При вирішені питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд враховує, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії нетяжких злочинів, раніше судимий, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, перебуває на обліку у лікаря нарколога, має постійне місце проживання, за місцем відбування покарання крім зазначених у обвинувальному акті стягнень двічі заохочувався, характеризується задовільно, беззастережно визнав свою вину.

Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 , згідно ст. 66 КК України, не встановлено.

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_6 , згідно ст. 67 КК України, є рецидив злочинів.

Таким чином, з урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, ступені тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, його ставлення до вчиненого, обставини, яка обтяжує покарання, а також того, що ОСОБА_6 надав згоду на застосування узгодженого виду покарання, угода про визнання винуватості укладена між прокурором та обвинуваченим відповідає вимогам КПК України та КК України, умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, суд вважає за можливе затвердити угоду про визнання обвинуваченим винуватості та призначити ОСОБА_6 , покарання, яке узгоджене між сторонами кримінального провадження, а саме у виді позбавлення волі строком на 1 рік. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до даного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного вироком Миколаївського апеляційного суду від 11.11.2021 року. Остаточне покарання ОСОБА_6 призначити з урахуванням положень ст. 72 КК України, у виді позбавлення волі строком на 1 рік 1 місяць.

На переконання суду узгоджене сторонами угоди покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України та буде для обвинуваченого ОСОБА_6 необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Підстав для відмови в затвердженні угоди, визначених в ч. 7 ст. 474 КПК України судом не встановлено.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався, підстави для його обрання відсутні.

Керуючись ст. 100, 124, 368- 370, 373, 374, 472-475 КПК України, суд

у х в а л и в :

Затвердити угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 0000172 від 11.04.2024 року, укладену 08.07.2024 року між начальником Южноукраїнського відділу Вознесенської окружної прокуратури ОСОБА_3 з одного боку, та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_6 , з іншого боку, за участі захисника ОСОБА_4 .

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 390 КК України, призначивши йому узгоджену сторонами угоди міру покарання у виді у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного вироком Миколаївського апеляційного суду від 11.11.2021 року. Остаточне покарання ОСОБА_6 призначити з урахуванням положень ст. 72 КК України, у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 1 (один) місяць.

Роз`яснити ОСОБА_6 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку.

Вирок суду на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений: обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частиною четвертою, шостою, сьомою,статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; а також прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена, протягом 30 днів з дня проголошення вироку суду до Миколаївського апеляційного суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1