справа № 208/2285/24
№ провадження 1-кп/208/364/24
ВИРОК

Іменем України

01 квітня 2024 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого, судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

при судовому розгляді у спрощеному провадженні, без проведення судового засідання, розглянувши матеріали кримінального провадження № 0000062 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ждановка, Дніпропетровської області, громадянина України, не працюючого, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого:

- вироком Новомосковського районного суду Дніпропетровської області від 23.12.1996 за ч. 2 ст. 140 КК України 1961 року, до 1 року 6 місяців виправних робіт з утриманням 20% заробітної плати від доходів держави;

- вироком Новомосковського міського суду Дніпропетровської області від 01.06.1998 за ч. 2 ст. 229-6, ч. 2 ст. 140, ч. 3 ст. 140, ст. 42, ст. 43КК України 1961 року, до 4 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією майна;

- вироком Новомосковського міського суду Дніпропетровської області від 11.07.2002 за ч.2ст.185,ч.2 ст. 309, ст. 70, ст.71 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі,

- вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02.09.2005 року за ч. 2 ст. 185, ст. 69, ч. 2 ст. 309, ст. 70 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі;

- вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25.06.2007 року за ч.2 ст.186, ч.2 ст.185, ст.70, ст.71 КК України до 3 років 7 місяців позбавлення волі;

- вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12.09.2011 року за ч.2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст.70, ст.71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

- вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.06.2012 року за ч.2 ст. 309, ч.4 ст.70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

- вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20.06.2014 року за ч.2 ст. 185 КК України до 1 року 1 місяця позбавлення волі, звільненого від покарання на підставі ЗУ «Про амністію»;

- вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11.06.2015 року за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185, ст. 75 КК України до 2 років позбавлення волі з випробуванням строком на 2 роки, зміненого 07.10.2015 року ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області з призначенням покарання за ч.4 ст.70, ст.75 КК України у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі з випробуванням строком на 2 роки 6 місяців;

- вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26.09.2018 року за ч. 2 ст. 185, 71 КК України, ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 07.12.2018 року до відбуття 3 років 7 місяців позбавлення волі;

- вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09.02.2022 року за ч. 3 ст. 185, 70 ч.4 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений по відбуттю строку покарання,

який обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 162 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

О 21.00 годині 12.02.2024 року, ОСОБА_4 знаходячись поблизу будинку АДРЕСА_2 , побачив автомобіль ВАЗ 21093 державний номерний знак НОМЕР_1 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_5 і перебуває у користуванні громадянина ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій раптово виниклий протиправний умисел, направлений на незаконне проникнення до зазначеного транспортного засобу, тобто до іншого володіння особи, ОСОБА_7 діючи в порушення конституційного права громадян на недоторканість свого володіння, що закріпленого в ст. 30 Конституції України, усвідомлюючи протиправність своїх дій, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, без згоди власника та шляхом вільного доступу, відкрив незачинені задні пасажирські двері автомобіля і незаконно проник до транспортного засобу.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ст. 162 ч.1 КК України як незаконне проникнення до іншого володіння особи.

Обвинувальний акт, у відповідності до ст. 302 КПК України надійшов до суду з клопотанням прокурора про розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні.

Згідно зазначеної норми КПК, встановивши під час досудового розслідування, що підозрюваний беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, а потерпілий не заперечує проти такого розгляду, прокурор має право надіслати до суду обвинувальний акт, в якому зазначає клопотання про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Підозрюваному, потерпілому роз`яснюється зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також те, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку вони будуть позбавлені права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Прокурор зобов`язаний впевнитися у добровільності згоди підозрюваного, потерпілого на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.

До обвинувального акту за обвинуваченням ОСОБА_7 з клопотанням про його розгляд у спрощеному провадженні додані:

- письмова заява підозрюваного, складена в присутності захисника, щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою цієї статті та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні, без проведення судового засідання;

- письмова заява потерпілого, щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою цієї статті та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні, без проведення судового засідання;

- матеріали досудового розслідування, у тому числі документи, які засвідчують беззаперечне визнання підозрюваним своєї винуватості.

Статтею 381 КПК України встановлено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень ст. ст. 381-382 КПК України.

Статтею 382 КПК України передбачено, що у вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Аналізуючи викладене за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, суд вважає, що вина ОСОБА_7 при судовому розгляді встановлена та підтверджена, а його умисні дії вірно кваліфіковано за ч.1 ст. 162 КК України як незаконне проникнення до іншого володіння особи.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд вважає визнання своєї вини та щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому виду та міри покарання, суд враховує характер скоєного ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, яка раніше неодноразово судимий, вину визнав, негативно характеризується за місцем мешкання, знаходиться на обліку у лікарів нарколога з 1996 року з діагнозом: розлади психіки та поведінки внаслідок вживання опіодів, синдром залежності, в реєстрі лікаря психіатра не перебуває, враховує обставини що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що його обтяжують.

Відповідно до ст. 50 КК України, рішення суду про призначення покарання має на меті не тільки кару, з-поміж інших завдань, повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Дискреційні повноваження суду повинні відповідати принципу верховенства права з обов`язковим обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

При призначенні конкретній особі покаранні, тобто його індивідуалізації, виявляється каральна політика держави, яка поєднує в собі реалізацію різних цілей державного реагування на випадки вчинення злочинів, так як метою покарання згідно із законом України про кримінальну відповідальність є не лише кара, роль якої як мети покарання є другорядною, а виправлення особи, запобігання вчиненню нею та іншими особами нових злочинів, і вона не може бути досягнута виключно за рахунок суворості призначеного покарання.

Як встановлено судом, ОСОБА_7 неодноразово засуджувався до покарання у виді позбавлення волі, відбував покарання в кримінально-виконавчих установах закритого типу, але мета покарання саме за рахунок його суворості виправлення обвинуваченого, на даний час не досягнута.

Враховуючи викладене, принцип індивідуалізації покарання, суд вважає, що подальше перевиховання та виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 можливо шляхом призначення йому покарання у виді обмеження волі, з встановлення іспитового строку, з покладанням на нього відповідних обов`язків передбачених ст. 76 КК України, в тому числі виконання заходів, передбачених пробаційною програмою.

Пробаційні програми є новим, проте дієвим інструментом у роботі з особами, засудженими за рішенням суду до покарань та звільнених від його відбуття з випробуванням, який дозволяє отримати перевагу щодо подолання шкідливих звичок, зміни прокримінального мислення, формування безпечного суспільства, зниження злочинності та запобігання повторним злочинам.

Пробаційні програми це спеціальні програми соціально-психологічного психокорекційного спрямування, які зобов`язує пройти суд для того, щоб людина змінила свою поведінку, своє відношення до оточуючих, свій внутрішній світ та передбачає комплекс заходів, спрямованих на корекцію соціальної поведінки або її окремих проявів, формування соціально сприятливих змін особистості.

Іспитовий строк дисциплінує засудженого, привчає його до дотримання законів, нагадує йому, що він не виправданий, а проходить випробування, від результату якого залежить його подальша доля - звільнення від відбування призначеного покарання або реальне її відбування.

На думку суду, зазначене покарання є законним, справедливим та цілком достатнім для подальшого виправлення обвинуваченого та попередження вчиненням нового кримінального правопорушення.

Доля речових доказів вирішується судом відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Цивільний позов у справі не заявлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373-374, 381-382 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст. 162 КК України та призначити йому покарання в виді 2 років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбуття призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк на 1 рік 6 місяців.

Згідно ст. 76 КК України, зобов`язати засудженого ОСОБА_4 протягом іспитового строку: не виїжджати за межі України без погодження уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтись на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації, виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою «Зміна прокримінального мислення», «Попередження вживання психоактивних речовин»

Речовий доказ оптичний диск формату DVD-R, який знаходиться в матеріалах кримінального провадження зберігати при справі.

До набрання вироком законної сили, захід забезпечення кримінального провадження відносно засудженого ОСОБА_4 , не обирати.

Вирок суду може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду, через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська, протягом 30 днів з дня його проголошення. Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Законної сили вирок суду набирає після закінчення строку його оскарження.

Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1