Провадження по справі № 1-кп/522/395/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2024 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Приморського районного суду м. Одеси № 106 питання про можливість продовження розгляду кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0011225 від 14.10.2013 року стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, з середньою освітою, одруженого, офіційно не працевлаштованого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч.4 ст. 296 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , та їх представника адвоката ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Приморського районного суду м. Одеси на розгляді перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0011225 від 14.10.2013 року стосовно ОСОБА_3 , за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч.4 ст. 296 КК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.05.2017 року головуючим суддею у даному провадженні визначено суддю ОСОБА_9 .

На виконання розпорядження керівника апарату Приморського районного суду м. Одеси №1005/23 від 24.11.2023 року щодо здійснення повторного автоматизованого розподілу справи, головуючим у даному провадженні визначено суддю ОСОБА_1 .

Згідно обвинувального акту ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що 13.10.2013 року приблизно у період часу з 22 год. 30 хв. до 22 год. 50 хв., гр-н ОСОБА_3 , 1971 року народження, будучи в стані алкогольного сп`яніння, спільно з невстановленими особами, знаходячись на розі вулиць Жуковського та вул. Катерининській у м. Одесі, напроти кафе-бару «Капітан-Морган», побачили раніше не знайому йому компанію таксистів, та між ними раптово виник конфлікт, який переріс у бійку, в ході якої гр-н ОСОБА_3 , діючи навмисно заздалегідь приготовленим ножем, який він зберігав і носив з собою, заподіяв тяжкі тілесні ушкодження гр-ну ОСОБА_10 , а саме згідно висновків комісійної судово-медичної експертизи «№448 від 20.12.2013 року колото-різане сліпе проникаюче поранення грудини і живота з пошкодженнями шкіри і підлеглих м`яких тканин, міжреберних кровоносних артеріальних судин, пристінкову плевру правої плевральної порожнини з крововиливом, жирову клітковину зачеревного простору, навколишню надниркову залозу і праву нирку в області верхнього полюса, пристінкову черевину і праву частку печінки з крововиливом, яке було небезпечним для життя в момент заподіяння, і за цим критерієм містить ознаки тяжких тілесних ушкоджень. З отриманими тілесними ушкодженнями гр-н ОСОБА_10 був госпіталізований до МКЛ №1 у м. Одесі, де він ІНФОРМАЦІЯ_2 помер, а гр-н ОСОБА_3 та невстановлені особи з місця скоєння злочину зникли.

Згідно обвинувального акту дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 1 ст. 121 КК України, за кваліфікуючими ознаками: умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Крім того, 13.10.2013 року у період часу з 22:30 год. до 22:50 год., гр-н ОСОБА_3 , 1971 року народження, будучи в стані алкогольного сп`яніння, спільно х невстановленими особами, знаходячись на розі вулиць Жуковського та вул. Катерининській у м. Одесі, напроти кафе-бару «Капітан-Морган», побачили раніше не знайому йому компанію таксистів, та між ними раптово виник конфлікт, який переріс у бійку, в ході якої невстановлена особа, діючи безпричинно, із хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, проявляючи явну неповагу до суспільства, супроводжуване особливою зухвалістю здійснила постріл з вогнепальної зброї, а гр-н ОСОБА_3 , діючи безпричинно, із хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, проявляючи явну неповагу до суспільства, з особливою зухвалістю, навмисно заздалегідь приготовленим ножем, який він зберігав і носив з собою, заподіяв тілесні ушкодження гр-ну ОСОБА_10 , а саме: колото-різане сліпе проникаюче поранення грудини і живота. З отриманими тілесними ушкодженнями гр-н ОСОБА_10 був госпіталізований до МКЛ№1 у м. Одесі, де він ІНФОРМАЦІЯ_2 помер, а гр-н ОСОБА_3 та невстановлені особи з місця скоєння злочину.

Згідно обвинувального акту дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 4 ст. 296 КК України, за кваліфікуючими ознаками: хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене групою осіб, із застосуванням вогнепальної зброї та іншого предмета, спеціально пристосованого для заподіяння тілесних ушкоджень.

Захисником обвинуваченого ОСОБА_3 адвокатом ОСОБА_8 заявлено клопотання про звільнення його підзахисного від кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0011225 від 14.10.2013 року стосовно ОСОБА_3 , за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч.4 ст. 296 КК України, на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 підтримав подане клопотання та просив звільнити його від кримінальної відповідальності та закрити кримінальне провадження стосовно нього, на підставі ст. 49 КК України. Обвинувачений зазначив, що наслідки закриття провадження з нереабілітуючих підстав йому зрозумілі та на закритті кримінального провадження він наполягає.

Потерпілі та їх представник заперечували проти закриття кримінального провадження.

Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання захисника обвинуваченого про закриття кримінального провадження стосовно ОСОБА_3 , на підставі ст. 49 КК України.

Заслухавши думку учасників судового провадження, розглянувши клопотання, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 04 червня 2020 року (справа №127/26665/16-к; провадження № 51-1066км20), положеннями ч. 4 ст. 286 КПК України визначено, що в разі, якщо під час судового розгляду сторона у кримінальному провадженні звернеться до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання. Ця норма, як і положення ст. 49 КК України є імперативними нормами, які передбачають не право суду, а його обов`язок розглянути відповідне питання.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Тобто, встановивши обставини, що дають підстави для закриття провадження, суд повинен їх дослідити і в разі згоди особи ухвалити рішення про її звільнення від кримінальної відповідальності.

Наведені норми закону вказують на те, що звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим. Суд, установивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності на цій підставі, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження досудове розслідування, підготовче судове засідання, судовий розгляд провадження судом першої інстанції, на стадії провадження в суді апеляційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили.

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: притягнення особи як обвинуваченого; згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності (статті 284288 КПК України).

Згідно ст. 44 КК України особа, яка вчинила правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналогічне положення містить ст. 285 КПК України, відповідно до якої особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Зокрема, частиною п. 1 ч. 1 статті 49 КК України (в редакції, чинній на момент вчинення кримінального правопорушення) передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло десять років у разі вчинення тяжкого злочину.

Правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України, у скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_3 , відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України (в редакції, чинній на момент вчинення кримінального правопорушення) відноситься до категорії тяжких злочинів, та з урахуванням останньої редакції ст. 12 КК України (№ 2617-VIII від 22.11.2018), наразі є тяжким злочином.

Правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 296 КК України, у скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_3 , відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України (в редакції, чинній на момент вчинення кримінального правопорушення) відноситься до категорії тяжких злочинів, та з урахуванням останньої редакції ст. 12 КК України (№ 2617-VIII від 22.11.2018), наразі є тяжким злочином.

Як встановлено судом ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, що мали місце 13 жовтня 2013 року.

Таким чином, з урахуванням наведеного, суд доходить висновку, що строки давності розгляду даного кримінального провадження за вказаною вище статтями КК України станом на дату подання клопотання захисником обвинуваченого закінчились.

Згідно з ч. 2 ст. 49 КК України перебіг строків давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину. При цьому строки давності обчислюються окремо за кожний злочин.

Разом з тим, судом не встановлено обставин і не отримано об`єктивних доказів того, що передбачені частинами 2, 3 ст. 49 КК України строки давності у даному кримінальному провадженні переривалися чи були зупинені.

На час розгляду клопотання судом не встановлено та сторонами провадження не надано інформації про ухилення обвинуваченого від слідства, вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Під час судового розгляду ОСОБА_3 перебував у розшуку з 03.07.2019 року до 16.08.2019 року.

Згідно ч. 2 ст. 49 КК України, перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Відповідно до позиції Великої Палати Верховного Суду (по справі № 735/1121/20, провадження № 13-26кс22) від 02.02.2023 року, особа, котра ухилялася від досудового розслідування або суду, підлягає звільненню від кримінальної відповідальності або покарання за давністю після спливу диференційованих строків, передбачених частиною першою статті 49 КК, подовжених на час ухилення.

Крім того, того у вказаному рішенні ВП ВС дійшов переконання, що підхід, за якого сам лише факт ухилення підозрюваного, обвинуваченого від досудового розслідування або суду повністю нівелює диференційовані строки давності, означає, що продовження злочинної діяльності тягне кращі правові наслідки, ніж перебування в розшуку. Вчинення особою в межах передбаченого ч. 1 ст. 49 КК України строку нового злочину не нівелює диференційованого строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за попередній злочин. У цьому разі строк давності переривається і починає відраховуватися з моменту вчинення нового злочину. Тобто диференційований строк не замінюється на загальний, більш обтяжливий для особи, а лише відтерміновується його початок. У разі беззастережної заміни передбачених ч. 1 ст. 49 КК України строків загальними особа опиниться в гіршому становищі порівняно з тією, котра до спливу диференційованих строків учинить навіть низку нових злочинів, у тому числі тяжких. Зазначене є очевидно несумісним зі справедливістю як властивістю права, що вимагає співмірності юридичних наслідків протиправних дій їхній соціальній небезпечності.

Таким чином, з урахуванням позиції Великої Палати Верховного суду, суд доходить висновку про сплив строків давності притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_3 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч.4 ст. 296 КК України.

Згідно наданої прокурором вимоги щодо наявності чи відсутності судимостей, станом на 16.02.2024 року після кримінальних правопорушень, у вчиненні яких останній обвинувачується, ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності не притягувався.

Крім цього, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 розуміє підстави та наслідки закриття провадження у зв`язку зі звільненням від кримінальної відповідальності за закінченням строку давності, безумовної можливості продовження судового розгляду провадження з його вирішенням по суті, і останній не заперечував проти закриття провадження з відповідних підстав.

У відповідності до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього обвинувачення.

Суд приходить до висновку про те, що обвинувачений, розуміючи зміст процесуальних дій, що відбувались під час судового засідання, маючи безумовне та гарантоване законодавством право на судовий розгляд провадження та перевірку судом обґрунтованості обвинувачення у вчиненні ним кримінального правопорушення, таким правом не скористався та не заперечував проти закриття провадження за нереабілітуючих підстав.

Додатково, слід зазначити, що дотримання умов, передбачених частинами 1-3 ст. 49 КК України, є безумовним і звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності, є обов`язковим.

Передбачений ст. 49 КК України інститут звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення із визнанням ним своєї винуватості у вчиненні злочину.

Відповідно до положень ст. 63 Конституції України та ст. 18 КПК України, жодна особа не може бути примушена визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення або примушена давати пояснення, показання, які можуть стати підставою для підозри, обвинувачення у вчиненні нею кримінального правопорушення.

Виходячи із цих положень закону, визнання винуватості є правом, а не обов`язком обвинуваченого, а отже, невизнання обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках за умови роз`яснення їм судом суті підозри чи обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення. Саме таку позицію висловив Верховний Суд у своїй постанові від 26.03.2020 року (судова справа №730/67/16).

Враховуючи наведене, виходячи із загальних засад кримінального провадження, зокрема, верховенства права, рівності перед законом і судом, перевіривши законність заявленого клопотання, згоду обвинуваченого ОСОБА_3 на звільнення його від кримінальної відповідальності, на підставі вимог ст. 49 КК України, роз`яснивши учасникам провадження наслідки такого звільнення, кримінальних правопорушень, за яким обвинувачується останній, на момент вчинення кримінального правопорушення були тяжкими злочинами, (з урахуванням останньої редакції ст. 12 КК України (№ 2617-VIII від 22.11.2018), наразі є тяжкими злочинами, та з моменту їх вчинення минуло більше десяти років; з урахуванням часу перебування обвинуваченого у розшуку, який в подальшому з`явився до суду (з 03.07.2019 року по 16.08.2019 року); суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання захисника обвинуваченого та звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України і, відповідно, закриття кримінального провадження стосовно нього за ч. 1 ст. 121, ч.4 ст. 296 КК України.

У вказаному кримінальному провадженні наявні судові витрати пов`язанні з проведенням балістичної експертизи на суму 978 грн. 88 коп. та криміналістичної експертизи на суму 391 грн. 20 коп.

Відповідно до висновку Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 12.09.2022 у справі № 203/241/17, якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.

Таким чином, суд доходить висновку, що зазначені в матеріалах провадження процесуальні витрати не підлягають стягненню з ОСОБА_3 , та відповідно відносяться на рахунок держави.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, обраний ОСОБА_3 на підставі ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 09.08.2021 року у даному кримінальному провадженні, строком на 60 днів, слід вважати таким, що втратив свою дію.

Питання щодо речових доказів вирішується відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 5, 49, 121, 296 КК України, ст. 100, 174, 284, 285, 286, 288, 369, 372, 376 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_8 про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0011225 від 14.10.2013 року, за ч. 1 ст. 121, ч. 4 ст. 296 КК України, на підставі ст. 49 КК України, задовольнити.

Обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 4 ст. 296 КК України, на підставі ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0011225 від 14.10.2013 року стосовно ОСОБА_3 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 4 ст. 296 КК України, закрити, на підставі п.1.ч.2 ст. 284 КПК України.

Запобіжний захід обраний ОСОБА_3 у даному кримінальному провадженні вважати таким, що втратив свою дію.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Речові докази:

- CD-R диск 52х Verbatium, білого кольору, з відеозаписом з камер зовнішнього спостереження від 13.10.2013 року з «Морган-клаб»; DVD-R-16х, «Pleomax», сірого кольору, з відеозаписом з камер зовнішнього спостереження від 13.10.2013 року з клубу «Флірт»- зберігати при матеріалах кримінального провадження;

- шість гільз та кашкет сірого кольору, вилучені в ході огляду місця події від 14.10.2013 року; один патрон калібр 9 мм РА - знищити;

- фрагменти битого скла, вилучені в ході огляду місця події у дворі АДРЕСА_3 , знищити;

- лезо від ножу, добровільно видане лікарем хірургом КУ МКЛ №1 м. Одеси від 14.10.2013 року, знищити;

- куртку чорного кольору; брюки (джинси), світло-синього кольору; рушник сірого кольору, які належать ОСОБА_3 , - повернути власнику;

- куртка чорного кольору; футболка червоного кольору; светр, в смужки; брюки (джинси), світло-синього кольору, з ременем на поясі чорного кольору; кофта (батнік) синього кольору, одна пара кросівок фірми «adidas» білого кольору, які належать потерпілому ОСОБА_10 повернути потерпілим ОСОБА_5 і ОСОБА_6 .

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Суддя Приморського районного

суду м. Одеси ОСОБА_11