Справа № 296/1967/24
УХВАЛА

Іменем України

04 березня 2024 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі клопотання слідчої відділу слідчого управління Головного управління Національної поліції в Житомирській області ОСОБА_3 , погодженого прокурором відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно, поданого в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000088 від 22 жовтня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Слідча звернулася до слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира із клопотанням про накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: квартиру загальною площею 98,8 м2, з реєстраційним номером нерухомого майна: 000, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить останньому на підставі договору про участь у фонді фінансування будівництва № 29-1509/2014-2 від 15.09.2014.

В обґрунтування поданого клопотання зазначає, що у провадженні слідчого управління Головного управління Національної поліції України в Житомирській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000088 від 22.10.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Під час проведення досудового розслідування встановлено, що голова правління Олевської районної спілки споживчих товариств (далі по тексту Олевська РССТ) ОСОБА_6 , діючи спільно з членом правління Олевської РССТ ОСОБА_7 та директором ТОВ «ДВА ЕС» ОСОБА_5 , достовірно знаючи, що у володінні Олевської РССТ перебуває об`єкт нерухомого майна, а саме: частина нежитлового приміщення, що складає 3/20 частини нежитлової будівлі 1-го поверху торгівельного центру «Уборть», площею 486,4 м2, який розміщується за адресою: АДРЕСА_2 , вступили у злочинну змову між собою, з метою привласнення зазначеного об`єкта нерухомості.

Реалізовуючи злочинний умисел, вказані особи склали та видали на заздалегідь фінансового невигідних умовах для Олевської РССТ документи, зокрема:

- Договір № 01/01/10-БП про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги від 04.11.2010.

- Договір № 02/01/11-БП про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги від 30.01.2011.

- Договір № 03/11/12-БП про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги від 08.11.2012.

- договір іпотеки зареєстрований в реєстрі за № 8709 від 09.11.2012.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за умовами укладених договорів про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги та створення уявної видимості правомірності відчуження нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , площею 486,4 м2, службові особи Олевської РСТТ (іпотекодавець), в особі ОСОБА_6 та ТОВ «ДВА ЕС» (іпотекодержатель), в особі ОСОБА_5 , уклали Договір іпотеки, який був нотаріально посвідчений та зареєстрований в реєстрі за № 8709 від 09.11.2012.

У подальшому, в результаті умисного невиконання Олевською РССТ вищевказаних договорів про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги, ОСОБА_7 , діючи на підставі довіреності від ТОВ «ДВА ЕС», забезпечила проведення державної реєстрації нерухомого майна Олевської РССТ, а саме: частини нежитлового приміщення, що складає 3/20 частини нежитлової будівлі 1-го поверху торгівельного центру «Уборть», загальною площею 486,4 м2, яке розміщується за адресою: АДРЕСА_2 , вартість якого, складає 1 157 121,28 грн., на користь ТОВ «ДВА ЕС», на підставі умов договору іпотеки та введення відчуженого нерухомого майна, як частки до статутного капіталу ТОВ «ДВА ЕС», унаслідок чого Олевській РССТ заподіяно матеріальну шкоду на загальну суму 1 157 121,28 грн.

Таким чином, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , діючи умисно, у складі організованої групи, відповідно до попередньо розподілених ролей, зловживаючи своїм службовим становищем, з корисливих мотивів, заволоділи нерухомим майном, яке на підставі колективної власності належить Олевській РССТ, а саме: частиною нежитлового приміщення, що складає 3/20 частини нежитлової будівлі 1-го поверху торгівельного центру «Уборть», загальною площею 486,4 м2, що розміщується за адресою: АДРЕСА_2 , загальна вартість якого складає 1 157 121, 28 гривень, що відповідно до примітки до ст. 185 КК України є особливо великим розміром.

За результатами проведення досудового розслідування 29 лютого 2024 року, у порядку ст. ст. 111, 112, 276-278 КПК України ОСОБА_5 повідомлено про підозру у заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому в особливо великих розмірах, організованою групою, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Причетність підозрюваного ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Наразі, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, який є корупційним та особливо тяжким злочином, санкцією якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.

У ході проведення досудового розслідування за вказаним фактом було встановлено, що у підозрюваного ОСОБА_5 у наявності перебуває нерухоме майно.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (номер інформаційної довідки: 368050059 від 01.03.2024) встановлено, що у підозрюваного ОСОБА_5 на праві приватної власності перебуває наступне нерухоме майно: квартира загальною площею 98,8 м2, з реєстраційним номером нерухомого майна: 000, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить останньому на підставі договору про участь у фонді фінансування будівництва № 29-1509/2014-2 від 15.09.2014.

Враховуючи вищевикладене, підозрюваний ОСОБА_5 в силу інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України несе майнову відповідальність за вчиненні ним протиправні дії, а тому у досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вказане майно.

Також слідча зазначила, що у разі повідомлення підозрюваного ОСОБА_5 про розгляд клопотання про арешт належного йому майна з метою забезпечення досягнення мети покарання за вчинений ним злочин, останній може вжити заходів щодо його відчуження, з метою уникнення майнової частини кримінальної відповідальності за вчинений ним злочин, а тому розгляд вказаного клопотання необхідно провести без повідомлення підозрюваного ОСОБА_5 , тобто вказана умова є необхідною з метою забезпечення арешту майна.

Слідча в поданій заяві просить клопотання розглянути та задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, слідчий суддя визнав за можливе розглянути клопотання за відсутності володільця майна, оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Відповідно до вимог ч.1 ст.172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності-також захисника, законного представника. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч.5 ст.132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1). збереження речових доказів; 2). спеціальної конфіскації; 3). конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4). відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (ч. 2 ст. 170 КПК України).

Згідно положенням до ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Санкція ч. 5 ст. 191 КК України, передбачає покарання з можливою конфіскацією майна.

За таких обставин, з урахуванням доведеності слідчим та прокурором правової підстави арешту майна, розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку про те, що слід накласти арешт на майно підозрюваного ОСОБА_5 , так як слідчим доведено, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування арешту майна, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи ОСОБА_5 , а також може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звернувся із клопотаннями про арешт майна.

Згідно ч.4 ст.173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна.

Беручи до уваги обґрунтованість підозри, завдання арешту майна, як виду заходу забезпечення кримінального провадження, наслідки, які матиме накладення арешту на майно, слідчий суддя вважає за необхідне накласти арешт шляхом встановлення заборони у праві розпорядження зазначеним майном без обмеження права користування.

Таким чином клопотання підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.131, 132, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на майно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: квартиру загальною площею 98,8 м2, з реєстраційним номером нерухомого майна: 000, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та належить на праві власності підозрюваному на підставі договору про участь у фонді фінансування будівництва № 29-1509/2014-2 від 15.09.2014, з встановленням заборони власнику або будь-якій особі на відчуження вказаного майна, без обмеження права користування ним.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Ухвала оскаржується безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1