Справа №211/2063/24 Провадження № 1-кп/211/410/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2024 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Кривий Ріг кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000011 від 28.02.2024 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,

встановив:

Угода про визнання винуватості досягнута під час досудового провадження.

Відповідно до обвинувального акта ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що у невстановлений досудовим розслідуванням час, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи умисел на незаконне придбання та зберігання вибухових речовин і вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, в порушення вимог «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 12 жовтня 1992 року №576 та «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної та холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України №622 від 21 серпня 1998 року, діючи умисно, без передбаченого законом дозволу, незаконно придбав корпус гранати М67 та підривач М213, які в подальшому незаконно зберігав за місцем свого мешкання, а саме у квартирному приміщенні, розташованому за адресою АДРЕСА_1 . Надалі, ОСОБА_4 , знаходячись за вищевказаною адресою, сховав до сейфу вищевказані корпус гранати М67 та підривач М213. 08.03.2024 в період часу з 10:01 год. по 13:29 год. під час проведення обшуку квартирного приміщення, розташованого за адресою АДРЕСА_1 було виявлено та вилучено корпус гранати М67 та підривач М213. Згідно з висновком експерта вибухово-технічної експертизи №СЕ-19/104- 24/11454-ВТХ від 21.03.2024 року «наданий на дослідження предмет у сейф-пакеті МВС №АВ 3008731 є конструктивно оформленим зарядом вибухової речовини, а саме спорядженим корпусом осколкової наступальної ручної гранати типу М67, промислового виготовлення, який відноситься до категорії вибухових речовин та придатний для здійснення вибуху. Наданий на дослідження предмет у сейф-пакеті МВС №АВ 3008732 є запалом типу М213, промислового виготовлення, який відноситься до категорії вибухових пристроїв та придатний для здійснення вибуху. У конструкційному поєднанні корпус гранати М67 із запалом типу М213 є осколковою наступальною ручною гранатою М67 промислового виготовлення, яка відноситься до категорії бойових припасів промислового виготовлення та придатна для виробництва вибуху».

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 органом досудового слідства кваліфіковані за ч.1 ст.263 КК України за ознаками незаконного придбання, зберігання вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

27.03.2024р. між прокурором Криворізької східної окружної прокуратури ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 була укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст.ст. 468, 469, 470, 472 КПК України. Відповідно до укладеної угоди обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість в зазначеному діянні, щиро розкаявся і зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.

Сторони угоди узгодили покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за ч.1 ст.263 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки, а на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком, встановивши обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

У судовому засіданні прокурор просив угоду затвердити. Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 також просили затвердити угоду про визнання винуватості.

Враховуючи вищенаведене та розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.263 КК України, відповідно до ст.12 КК України, відноситься до тяжкого злочину.

Під час перевірки угоди встановлена її відповідність вимогам Кримінального процесуального Кодексу України, зокрема ст.ст. 470-473, та Кримінального Кодексу України. Умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні беззастережно визнав свою винуватість у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України - незаконне придбання, зберігання вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, роз`яснені наслідки укладення та затвердження угоди, що передбачені ст.473 КПК України, наслідки невиконання угоди, що передбачені ст.476 КПК України.

Так, під час судового засідання обвинувачений ОСОБА_4 стверджував, що повністю розуміє свої права та характер обвинувачення за ч.1 ст.263 КК України, щодо якого він визнає себе повністю винуватим, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди, а також наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст.473 КПК України, які йому роз`яснені судом.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 підтвердив, що вищезазначена угода про визнання винуватості укладена ним з прокурором добровільно без застосування будь-якого насильства, примусу та погроз, не є наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Згідно ч.1 ст.475 КПК України, якщо суд переконався, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку про затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором Криворізької східної окружної прокуратури ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 і призначення обвинуваченому ОСОБА_4 узгодженої сторонами міри покарання за ч.1 ст.263 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки, а на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком, встановивши обов`язки, передбачені ст.76 КК України, що відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним ст.65 КК України та санкції зазначеної статті.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що наявні всі підстави для затвердження угоди про визнання винуватості.

Долю речових доказів вирішити на підставі ст.100 КПК України.

Питання про судові витрати суд вирішує на підставі ст.124 КПК України. У відповідності до положень ч.2 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів на проведення судової експертизи у розмірі 3786грн. 40коп., які підтверджені документально, підлягають стягненню із обвинуваченого в повному об`ємі на користь держави.

Запобіжний захід до обвинуваченого не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376, 394, 395, 474, 475 КПК України, суд, -

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 27.03.2024 року, укладену між прокурором Криворізької східної окружної прокуратури ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000011 від 28.02.2024 року.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання за ч.1 ст.263 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки, а на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 роки.

Покласти на ОСОБА_4 обов`язки передбачені п.п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової експертизи у розмірі 3786грн. 40коп..

Речові докази по справі: 2 зіп пакети прозорі пакети прозорі із PVP, які зберігаються в камері речових доказів ВП №1 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області - знищити; ваги електронні, які зберігаються в камері речових доказів ВП №1 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області - повернути ОСОБА_4 .

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Дніпровського апеляційного суду з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1