КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/2515/2024 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
Єдиний унікальний номер: № 761/243/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2024 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 12 січня 2024 року, -

за участю:

представника - ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 12.01.2024 року задоволено клопотання прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_8 та накладено арешт на майно, яке було вилучене під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:

- технічний паспорт на гараж № НОМЕР_1 автогаражного кооперативу «Машинобудівельник» (інвентаризаційна справа № 679/39/2018) на 6 арк.;

- витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (реєстраційний номер НОМЕР_2 ) на 1 арк.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу у якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 12.01.2024 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Щодо пропуску строку на апеляційне оскарження апелянт зазначає, що з копією оскаржуваного рішення ознайомився 23.02.2024 року, а подана апеляційна скарга відповідно до штрих коду 27.02.2024 року, просить поновити строк на апеляційне оскарження.

Автор апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана ухвала винесена без належних на те правових підстав та суперечить вимогам кримінально процесуального закону.

Вилучені документи не стосуються кримінального провадження та не підпадають під ознаки речових доказів, і не є об`єктом кримінального правопорушення. Постанова про визнання речовими доказами є формальною та органом досудового розслідування не надано доказів, що майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

У даному кримінальному провадженні жодній особі не повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень.

В судове засідання прокурор не з`явився, жодних клопотань про відкладення судового засідання на адресу Київського апеляційного суду не направляв.

Крім того, апеляційний суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана бути зацікавленою провадженням у її справі, добросовісно виконувати процесуальні обов`язки.

Враховуючи викладене, а також для забезпечення можливості розгляду апеляційної скарги у розумних строк, з метою недопущення затягування розгляду справи, колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу за відсутності прокурора, що не суперечить положенням ч. 1 ст. 172 та ч. 4 ст. 405 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив їх задовольнити в повному обсязі, вивчивши матеріали судового провадження, та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів, наданих до суду апеляційної інстанції, в провадженні СУ ГУНП у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0001346 від 26.11.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України.

Досудовим розслідуванням зазначено, що 25.11.2023 року приблизно о 23 год.20 хвв, водій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем марки «Volkswagen Jetta», р.н. НОМЕР_3 , рухаючись по вул. Васильківській, зі сторони села Новосілки в напрямку вул. Заболотного, на перехресті вул. Васильківської та Якова Степового у м. Києві, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_9 , спричинивши останньому тілесні ушкодження. Після скоєння даної ДТП водій ОСОБА_6 на автомобілі «Volkswagen Jetta», р.н. НОМЕР_4 зник з місця пригоди у невідомому напрямку, залишивши потерпілого без допомоги в небезпечному для життя стані.

В ході проведення досудового розслідування проведено ряд слідчих (розшукових) дій та згідно протоколу огляду відеозапису, протоколу допиту ОСОБА_6 , було зазначено, що ОСОБА_6 , керуючи автомобілем марки «Volkswagen Jetta», р.н. НОМЕР_3 здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_10 та в подальшому залишив місце ДТП. Також на під час перегляду відеозапису було встановлено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди на автомобілі марки «Volkswagen Jetta», р.н. НОМЕР_3 утворилися сліди (механічні ушкодження), які можуть бути використані як доказ факту, що встановлюються під час кримінального провадження.

Після вчинення дорожньо-транспортної пригоди, водій ОСОБА_6 залишив місце ДТП та в подальшому (з метою перешкоджання досудовому розслідуванню) вчинив дії, які полягають у приховуванні автомобілю марки «Volkswagen Jetta», р.н. НОМЕР_3 , на якому збереглися сліди вчиненого кримінального правопорушення. Крім того, під час допиту ОСОБА_6 відмовився повідомляти органу досудового розслідування відомості стосовно місцезнаходження автомобілю марки «Volkswagen Jetta», р.н. НОМЕР_3 .

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 автомобіль марки «Volkswagen Jetta», р.н. НОМЕР_4 належить ОСОБА_6 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

28.11.2023 року, автомобіль марки «Volkswagen Jetta», р.н. НОМЕР_3 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, про що слідчим винесена відповідна постанова.

28.11.2023 року винесено постанову про оголошення в розшук вказаного вище автомобіля марки «Volkswagen Jetta», р.н. НОМЕР_3 .

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, стало відомо, що у власності ОСОБА_6 перебуває: нежитлове приміщення гаражу № НОМЕР_1 , який розміщений на території кооперативу «Машинобудівельник», що розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

29.12.2023 року прокурор Київської міської прокуратури ОСОБА_8 звернувся з клопотанням до Шевченківського районного суду м. Києва про накладення арешту на майно, яке було вилучене під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:

- технічний паспорт на гараж № НОМЕР_1 автогаражного кооперативу «Машинобудівельник» (інвентаризаційна справа № 679/39/2018) на 6 арк.;

- витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (реєстраційний номер НОМЕР_2 ) на 1 арк.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 12.01.2024 року задоволено клопотання прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_8 та накладено арешт на майно, яке було вилучене під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:

- технічний паспорт на гараж № НОМЕР_1 автогаражного кооперативу «Машинобудівельник» (інвентаризаційна справа № 679/39/2018) на 6 арк.;

- витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (реєстраційний номер НОМЕР_2 ) на 1 арк.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У рішеннях ЄСПЛ у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції», «Малама проти Греції», «Україна-Тюмень проти України», «Спорронг та Льонрот проти Швеції» констатовано, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення першого пункту дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном через введення в дію «законів». Крім того, верховенство права, один із фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей Конвенції. Також суд нагадує, що втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти через вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності.

Кримінальний процесуальний закон передбачає обов`язкові вимоги, яким має відповідати клопотання арешт майна і перевірку відповідності клопотання вказаним вимогам покладено на слідчого суддю. Серед таких вимог згідно п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України зокрема є те, що клопотання про арешт майна має бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Статтею 98 КПК України визначено що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення зберегли на собі його сліди або містять інші відомості які можуть бути використані як доказ факту чи обставин що встановлюються під час кримінального провадження в тому числі предмети що були об`єктом кримінально протиправних дій гроші цінності та інші речі набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Наведені прокурором у клопотанні про арешт майна підстави, у зв`язку з якими майно відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, не може бути визнано достатнім для висновку, що технічний паспорт на гараж № НОМЕР_1 автогаражного кооперативу «Машинобудівельник» (інвентаризаційна справа № 679/39/2018) на 6 арк., витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (реєстраційний номер НОМЕР_2 ) на 1 арк. є речовим доказом, оскільки, згідно положень ст. 171 КПК України, наведені у клопотанні обставини мають бути доведені доказами, доданими до клопотання.

З огляду на те, що дане майно, лише формально визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, без зазначення яким критеріям, визначеним ст.98 КПК України він відповідає, правові підстави для накладення арешту на дане майно були відсутні.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що існування правової підстави для арешту вказаного майна не підтверджується відповідними доказами і саме тому на вищезазначене майно, не може бути накладено арешт без наявності на це законних підстав.

На підставі вищевикладених обставин, які свідчать про неповноту та однобічність судового розгляду, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання прокурора в накладенні арешту на майно, який при викладених у клопотанні обставинах явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 12 січня 2024 року, якою задоволено клопотання прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_8 та накладено арешт на майно, яке було вилучене під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:

технічний паспорт на гараж № НОМЕР_1 автогаражного кооперативу «Машинобудівельник» (інвентаризаційна справа № 679/39/2018) на 6 арк.;

витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (реєстраційний номер НОМЕР_2 ) на 1 арк., - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_8 про накладення арешту на майно, яке було вилучене під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:

технічний паспорт на гараж № НОМЕР_1 автогаражного кооперативу «Машинобудівельник» (інвентаризаційна справа № 679/39/2018) на 6 арк.;

витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (реєстраційний номер НОМЕР_2 ) на 1 арк., - відмовити.

Ухвала апеляційного суду є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

__________________ ______________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3