Провадження №1-кп/523/894/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.03.2024 Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

законного представника - ОСОБА_5 ,

в присутності неповнолітнього ОСОБА_6 ,

розглянувши в судовому засіданні в залі суду клопотання органів дізнання про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні №0000421 від 14.10.2023 щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, із неповною середньою освітою, не одруженого, не маючого місце реєстрації, проживаючою за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за вчинення суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

До Суворовського районного суду м. Одеси надійшло клопотання органів дізнання про застосування примусових заходів виховного характеру відносно неповнолітнього ОСОБА_6 .

З матеріалів клопотання вбачається, що 14.10.2023р., у невстановлений органами дізнання час, ОСОБА_7 знаходячись біля будинку АДРЕСА_2 , шляхом знахідки незаконно придбав два згортка із грудочкоподібною речовиною бежевого кольору. Далі, ОСОБА_7 розуміючи, що зазначена речовина є психотропною речовиною та достовірно знаючи її властивості, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно- небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в порушення вимог ст.7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995р., з подальшими внесеними до нього змінами та доповненням, який забороняє на території України діяльність, пов`язану з психотропними речовинами, які внесені до переліку наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000р. № 770 «Про затвердження переліку наркотичних, психотропних речовин і прекурсорів», не маючи спеціального дозволу, поклав вказані згортки до кишені куртки, тим самим, шляхом привласнення знайденого, незаконно придбав та почав незаконно зберігати при собі психотропну речовину з метою особистого вживання без мети збуту.

В той же день, в період часу з 17год. 40хв. по 17год. 52хв., співробітниками поліції проведено огляд місця події за адресою: АДРЕСА_3 , під час якого, у ОСОБА_7 виявлено та вилучено психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, загальний кількісний вміст якого становить 0,560г.

В судовому засіданні, прокурор підтримав клопотання та пояснив, що відносно ОСОБА_7 потрібно застосувати примусові заходи виховного характеру за підстав, викладених у клопотанні;

адвокат ОСОБА_4 , законний представник ОСОБА_5 та сам неповнолітній Жулін також просили задовольнити вказане клопотання та відповідно застосувати примусові заходи виховного характеру.

Окрім того, на адресу суду представником Служби у справах дітей Одеської міської Ради ОСОБА_8 надано заяву про розгляд клопотання за її відсутності.

Інспектором ювенальної превенції ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 також надано на адресу суду заяву про розгляд клопотання за її відсутності.

Суд розглянувши клопотання, вислухавши учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, вважає, що клопотання є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав.

Згідно ч.2 ст.97 КК України примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 КК України, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу.

Відповідно до ст.105 КК України неповнолітній, який вчинив кримінальний проступок або нетяжкий злочин, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання. У цьому разі суд застосовує до неповнолітнього такі примусові заходи виховного характеру: 1) застереження; 2) обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього; 3) передача неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють, чи під нагляд педагогічного або трудового колективу за його згодою, а також окремих громадян на їхнє прохання; 4) покладення на неповнолітнього, який досяг п`ятнадцятирічного віку і має майно, кошти або заробіток, обов`язку відшкодування заподіяних майнових збитків; 5) направлення неповнолітнього до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків до його виправлення, але на строк, що не перевищує трьох років. Умови перебування в цих установах неповнолітніх та порядок їх залишення визначаються законом.

Частиною 1 ст.501 КПК України передбачено, що під час постановлення ухвали у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру, суд з`ясовує чи мало місце суспільно небезпечне діяння; чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від одинадцяти років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння, чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме.

За правилами ч.2 ст.22 КК України кримінальній відповідальності підлягають особи, яким до вчинення кримінального правопорушення виповнилося шістнадцять років.

Згідно ст.498 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність вчинила суспільно - небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Постановою Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру" № 2 від 15.05.2006 р. звернуто увагу судів на те, що передача неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють, допускається лише за наявності даних про те, що вони здатні забезпечити позитивний виховний вплив на нього та постійний контроль за його поведінкою. Питання про передачу неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють суд повинен вирішувати з урахуванням даних, що їх характеризують. Неприпустимо передавати неповнолітнього під нагляд батька чи матері, які позбавлені батьківських прав, а також батьків чи інших осіб, котрі через свою поведінку не здатні позитивно впливати на нього.

Оцінивши зібрані по справі та досліджені в ході судового слідства докази, суд приходить до переконання, що суспільно-небезпечне діяння мало місце, воно вчинене неповнолітнім Жуліним у віці 15 років, а саме незаконне придбання, зберігання психотропної речовини, тобто суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч.1 ст.309 КК України.

На момент вчинення суспільно-небезпечного діяння, 14.10.2023, Жуліну виповнилося 15 років, тобто відповідно до ст.22 КК України, останній не досягнув віку, з якого настає кримінальна відповідальність за вчинене суспільно-небезпечне діяння.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 є уродженцем м. Одеси, із неповною середньою освітою, є учнем школи, не маючий реєстрації, проживає у м. Одесі разом із матір`ю та бабусею, визнав свою винуватість у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, вчинив суспільно небезпечне діяння вперше, розкаявся у вчиненому.

При призначенні примусових заходів виховного характеру, суд враховує обставини, суспільну небезпечність, наслідки діяння, дані про особу та сім`ю неповнолітнього, характеристику неповнолітнього, умови життя, виховання і поведінку, його ставлення до вчиненого і застосовує на підставі ст.ст.97, 105 КК України до неповнолітнього ОСОБА_7 примусові заходи виховного характеру у вигляді: застереження; обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього та передачі неповнолітнього під нагляд матері.

Процесуальні витрати пов`язані з проведенням експертизи відповідно до ст.124 КПК України, слід стягнути з законного представника неповнолітнього ОСОБА_6 - ОСОБА_5 на користь держави.

Питання про долю речових доказів, суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.97, 105 КК України, ст.ст.498-501 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання органів дізнання про застосування примусових заходів виховного характеру відносно неповнолітнього ОСОБА_6 - задовольнити.

Застосувати до неповнолітнього ОСОБА_6 примусові заходи виховного характеру у вигляді:

- застереження;

- обмеження дозвілля та встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього, а саме встановити обмеження перебування ОСОБА_6 поза місцем проживання з 21 години 00 хвилин до 07 години 00 хвилин наступної доби;

- передати неповнолітнього ОСОБА_6 під нагляд матері ОСОБА_5 .

Строк примусових заходів виховного характеру відносно неповнолітнього ОСОБА_6 встановити 1 рік.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні в розмірі 2868грн., за проведення експертного дослідження - стягнути з ОСОБА_5 в повному обсязі, на користь держави.

Речові докази: психотропну речовину - знищити.

На ухвалу суду протягом 7 днів з дня її проголошення може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд м. Одеси.

Суддя ОСОБА_1