Справа № 357/7074/21
У Х В А Л А

27 травня 2024 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,

прокурора - ОСОБА_5 ,

обвинувачених - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши в м. Біла Церква, у відкритому судовому засіданні, заяву захисника - адвоката ОСОБА_8 , про відвід - судді ОСОБА_2 , у кримінальному провадженні № 000643, яке внесене до ЄРДР 10 серпня 2020 року, стосовно ОСОБА_6 , за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 146, ст. 340 КК України ти ОСОБА_7 , за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст. 127, ст. 340, п. 3, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4, 5 ст. 27 ч. 1 ст. 366, ч. 4 ст. 358 КК України,

У С Т А Н О В И В:

захисник ОСОБА_8 заявлений відвід мотивував тим, що в 2020 році суддя ОСОБА_2 брав участь у розгляді цього ж кримінального провадження. Його процесуальні рішення, у ході розгляду, у захисника ОСОБА_8 викликають сумнів у компетенції вказаного судді.

На його думку, про відсутність компетенції в судді ОСОБА_2 свідчить те, що він понад шість місяців не міг розгледіти відсутність підпису прокурора на обвинувальному акті. Він думає, що таким чином, суддя ОСОБА_2 витягував у нього клопотання і тільки коли він їх побачив, то повернув обвинувальний акт.

Також, суддя ОСОБА_2 три місяці розглядав клопотання про зміну запобіжного заходу.

Своєю чергою, суддя ОСОБА_2 розглянув відвід судді ОСОБА_3 , ухваливши незаконне рішення, а саме: він не вказав у ньому підставу для відводу судді ОСОБА_3 , якою було те, що останній залишив ОСОБА_7 у небезпеці, оскільки продовжив розгляд справи під час повітряної тривоги.

У зв`язку з цим, він вважає, що тепер суддя ОСОБА_3 є боржником судді ОСОБА_2 .

Також, захисник ОСОБА_8 звертав увагу, що суддя ОСОБА_2 може йому помститися, оскільки, як представник сторони програв йому цивільну справу.

Обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підтримали заявлений відвід судді ОСОБА_2 .

Прокурор ОСОБА_5 заперечила проти відводу судді ОСОБА_2 , вважала, що захисник ОСОБА_8 не надав доказів, для підтвердження викладених ним обставин.

Разом з цим, вказувала, що підстави наведені ОСОБА_8 не можуть бути причиною для відводу судді ОСОБА_2 , оскільки він у кримінальному провадженні не ухвалював рішень по суті обвинувачення, а ухвалені ним процесуальні рішення не можуть бути підставою для відводу судді.

Звертала увагу, що вирішення відводу в іншій справі не може бути підставою для відводу судді.

Порушення закону, які, як вважає захисник ОСОБА_8 , допускав суддя ОСОБА_2 не підтверджуються доказами та поведінкою сторони захисту, яка скарг до дисциплінарних чи правоохоронних органів не подавала.

Вказувала, що посилання захисника ОСОБА_8 на професійний бекграунд судді ОСОБА_2 є лише спробою тиску на суллю та виходить за межі професійної етики.

Суд заслухавши захсиника, обвинувачених, прокурора, дослідивши надані докази, дійшов до висновку про відмову в заявленому відводі, з таких мотивів.

Згідно з ч. 1 ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Отже, вказана норма визначає перелік обставин, за яких суддя не може брати участь у кримінальному провадженні.

З огляду на зміст пункту четвертого, перелік цих обставин не є вичерпним.

Серед іншого, як на підставу для відводу судді ОСОБА_2 , захисник ОСОБА_8 посилався на наявність інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Серед таких обставин, захисник ОСОБА_8 виділяв: (1) некомпетентність судді ОСОБА_2 , а саме: він ухвалював незаконні судові рішення у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_7 , ОСОБА_6 ; в рішенні про відмову у відводі судді ОСОБА_3 , який заявлявся в іншому кримінальному провадженні, не зазначив усіх підстав на які вказував захисник ОСОБА_8 ; (2) наявність у судді ОСОБА_2 мотиву помститися захиснику ОСОБА_8 за програш в цивільній справі.

Отже, суд має визначитися, чи можуть ці обставини викликати сумнів у неупередженості судді ОСОБА_2 .

Вирішуючи це питання суд зазначає, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, принципи незалежності і безсторонності тісно взаємопов`язані і, відповідно до обставин, можуть потребувати загальної перевірки (п. 107, рішення ЄСПЛ у справі «Олександр Волков проти України» від 09 жовтня 2013 року, за заявою № 21722/11).

Наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (п. 49 рішення ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» від 09 листопада 2006 року за заявою № 33949/02).

Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (п. 50 рішення ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» від 09 листопада 2006 року за заявою № 33949/02).

Стосовно об`єктивного критерію слід визначити, окремо від поведінки самої судді, чи існували переконливі факти, які б могли свідчити про його безсторонність. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (п. 52 рішення ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» від 09 листопада 2006 року за заявою № 33949/02).

Отже, суд вважає, що для того, щоб стверджувати, що суддя розглядаючи справу є упередженим, необхідні об`єктивні та обґрунтовані причини, на підтвердження яких надані відповідні докази, а не лише позиція заінтересованої у відводі особи.

Розглядаючи питання про відвід судді, суд не має права надавати оцінку його процесуальним рішенням, оскільки це відноситься до компетенції судів вищих інстанцій або дисциплінарних органів, у разі наявності в рішеннях судді ознак дисциплінарного проступку.

Суд констатує, що захисником ОСОБА_8 не надано рішень дисциплінарних органів, які констатують некомпетентність судді ОСОБА_2 .

За таких обставин, суд дійшов висновку, що доводи захисника ОСОБА_8 про некомпетентність судді ОСОБА_2 не мають під собою підстав та є виключно його суб`єктивною думкою, а тому не можуть свідчити про можливу упередженість судді ОСОБА_2 .

Також, суд вважає, що участь судді ОСОБА_2 , до вступу на посаду судді, в цивільній справі, де представником іншої сторони був авдокат ОСОБА_8 , незалежно від результатів розгляду такої справи, не може свідчити про його упередженість або зацікавленість у результатах розгляду кримінального провадження стосовно ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , оскільки не є об`єктивно обґрунтованими.

Своєю чергою, мотивуючи відвід судді ОСОБА_2 , захисник ОСОБА_8 посилався на те, що суддя ОСОБА_2 в 2020 році вже слухав кримінальне провадження стосовно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , за результатами якого повернув обвинувальний акт.

Надаючи оцінку вказаному, суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 76 КПК України, суддя, який брав участь у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, не має права брати участі у цьому ж провадженні в суді першої, апеляційної і касаційної інстанцій, крім випадків перегляду ним в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, яка була постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Згідно з ч. 2 ст. 76 КПК України, суддя, який брав участь у кримінальному провадженні в суді першої інстанції, не має права брати участі у цьому ж провадженні в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а також у новому провадженні після скасування вироку або ухвали суду першої інстанції.

Отже, за вказаними нормами, суддя не може брати участь в кримінальному провадженні, в суді першої інстанції, у разі його участі у цьому ж провадженні під час досудового розслідування, а також у новому кримінальному провадженні, після скасування вироку або ухвали суду першої інстанції, до складу якого входив цей суддя.

Судом установлено, що у кримінальному провадженні № 000643, яке внесене до ЄРДР 10 серпня 2020 року, стосовно ОСОБА_6 , за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 146, ст. 340 КК України ти ОСОБА_7 , за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст. 127, ст. 340, п. 3, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4, 5 ст. 27 ч. 1 ст. 366, ч. 4 ст. 358 КК України, суддя ОСОБА_2 не брав участі на досудовому розслідуванні та не входив до складу суду, який ухвалював вирок чи постановляв ухвалу у цьому кримінальному провадженні, які були скасовані судом апеляційної інстанції.

Отже, посилання захисника ОСОБА_8 на недопустимість участі судді ОСОБА_2 , у зв`язку з тим, щовін уже брав участь у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , не ґрунтуються на вимогах ст. 76 КПК України.

За цих же підстав, суд відхиляє аргумент захисника ОСОБА_8 про те, що суддя ОСОБА_2 розглядав заяву про відвід судді ОСОБА_3 в іншому кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_7 .

Отже, на підставі викладного, суд вважає, що захисником ОСОБА_8 не наведено обставин, які свідчать про можливу упередженість судді ОСОБА_2 , чи недопустимість його участі у цьому кримінальному провадженні.

У зв`язку з цим, суддя відмовляє в задоволенні заяви захисника ОСОБА_8 .

Отже, керуючись ст. 75, 80, 81, 369-372 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

відмовити у задоволенні заяви захисника - адвоката ОСОБА_8 , про відвід - судді ОСОБА_2 , у кримінальному провадженні № 000643, яке внесене до ЄРДР 10 серпня 2020 року, стосовно ОСОБА_6 , за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 146, ст. 340 КК України ти ОСОБА_7 , за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст. 127, ст. 340, п. 3, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4, 5 ст. 27 ч. 1 ст. 366, ч. 4 ст. 358 КК України.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Ухвала набирає законної сили в порядку визначеному ст. 532 КПК України.

Повний текст ухвали проголошений - 30 травня 2024 року о 08:50 год.

Головуючий - суддя

Білоцерківського міськрайонного суду Ірина ДУБАНОВСЬКА

Київської області

Суддя

Білоцерківського міськрайонного суду Олег ГРЕБІНЬ

Київської області

Суддя

Білоцерківського міськрайонного суду Віктор ПРИМАЧЕНКО

Київської області