Житомирський апеляційний суд
Справа №285/7271/23 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст.296 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2024 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі матеріали кримінального провадження №285/7271/23 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 28.11.2023 відносно

ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України,

в с т а н о в и в:

зазначеним вироком ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік.

Відповідно до ст.75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку 1 рік.

Покладено на ОСОБА_8 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави витрати на проведення судової експертизи в розмірі 1195 грн.

Питання про речові докази вирішено у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Відповідно до вироку суду першої інстанції, в жовтні 2023 році (точний час під час досудового розслідування не встановлено) у ОСОБА_8 виник протиправний умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання психотропної речовини, обіг якої обмежено - амфетамін, для власного вживання.

Реалізуючи такий умисел, ОСОБА_8 через мережу «Інтернет» у невстановленої в ході досудового розслідування особи, замовив психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін та 18.10.2023 у відділенні №1 «Нової Пошти», що по АДРЕСА_2 , отримав посилку, всередині якої знаходився прозорий зіп-пакет з білою порошкоподібною речовиною, тим самим придбав психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін та почав зберігати її при собі для подальшого власного вживання, без мети збуту.

18.10.2023 близько 17 год. 28 хв., працівниками Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області, неподалік будинку АДРЕСА_2 , зупинено ОСОБА_8 , який на запитання працівників поліції повідомив, що у посилці зберігає наркотичний засіб.

Після цього на місце події викликано СОГ Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області, де в ході проведення огляду місця події на відкритій ділянці місцевості поблизу будинку АДРЕСА_2 , у період часу з 18 год. 05 хв. по 18 год. 35 хв. 18.10.2023, в присутності понятих ОСОБА_8 добровільно видав для вилучення працівникам Звягельського РВП посилку з «Нової Пошти», всередині якої знаходився прозорий зіп-пакет з білою порошкоподібною речовиною, що є психотропною речовиною, обіг якої обмежено - амфетамін, масою 0,24808 г., який він незаконно придбав та зберігав при собі, без мети збуту.

Обвинувачений ОСОБА_8 в своїй апеляційній скарзі, не оспорюючи правильності кваліфікації його дій та доведеності його вини, просить змінити вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання та ухвалити нове рішення, яким призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 17000 гривень. При цьому, наголошує, що призначаючи покарання, суд врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке відповідно до статті 12 КК України є кримінальним проступком, однак належно не врахував пом`якшуючі обставини, відсутність обтяжуючих обставин, його щирого каяття, повне визнання вини, активного сприяння розкриттю правопорушення, як і даних, що його характеризують. Так, він є раніше не судимий, по місцю роботи і проживання характеризується позитивно, має офіційну роботу та стабільний заробіток, підтвердив наявність на рахунку в нього коштів, в заяві про визнання беззаперечної винуватості, просив суд, застосувати до нього такий вид кримінального покарання, як штраф, тобто в межах санкції ч.1 ст.309 КК України. Наголошує, що призначене судом покарання є належно не мотивованим, та занадто суворим.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 в підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора, яка просила залишити вирок суду першої інстанції без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, а також вирок суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_8 , правильність встановлених фактичних обставин кримінального провадження та правова кваліфікація його дій за ч.1 ст.309 КК України, ніким з учасників судового розгляду не оскаржується, тому наведені обставини апеляційним судом не перевіряються.

В свою чергу, санкція ч.1 ст.309 КК України (чинна на момент вчинення проступку та розгляду провадження судом першої інстанції), за якою ОСОБА_8 притягується до кримінальної відповідальності, передбачала покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до двох років, або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п`яти років.

Разом з цим, Законом України «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань» за 3342-IX від 23.08.2023 (набрав чинності 28.03.2024), внесено відповідні зміни в санкцію ч.1 ст.309 КК України (покарання у виді арешту вилучено).

У відповідності до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як вважає апеляційний суд, вказаних вимог кримінального закону суд першої інстанції в повній мірі не дотримався.

Проаналізувавши доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо суворості призначеного покарання, апеляційний суд вважає їх обґрунтованими, при цьому виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості скоєного злочину, особи винного та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до положень ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами та не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Зі змісту оскарженого вироку вбачається, що суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_8 врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, його суспільну небезпечність, дані про особу винного (а.п.52-60), який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, не одружений, не має утриманців, працює де позитивно характеризується, має місце проживання та реєстрації за яким характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, а також взяв до уваги відсутність обтяжуючих покарання обставин та обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття у скоєному.

З урахуванням вище зазначеного, суд першої інстанції дійшов до висновку про призначення обвинуваченому ОСОБА_8 покарання за ч.1 ст.309 КК України, у виді обмеження волі на строк 1 рік, та застосуванням ст.75 КК України звільнив від відбування покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку 1 рік.

Однак, такі висновки (призначення покарання) суду першої інстанції, апеляційний суд, в даному конкретному випадку, визнає помилковими.

Рішення суду першої інстанції про призначення обвинуваченому ОСОБА_8 покарання у виді обмеження волі, навіть із застосуванням ст.75 КК України, ухвалено без належного врахування тяжкості злочину, особи винного та обставин справи.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_8 , суд першої інстанції не повно (належно) врахував дані про ступінь тяжкості вчиненого останнім правопорушення, особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, наявність обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, які б обтяжували покарання.

На переконання апеляційного суду, посилання судом першої інстанції у вироку на вище зазначені обставини носить лише формальний характер.

Так, на переконання апеляційного суду, судом першої інстанції фактично не враховано, хоча встановлено та досліджено, обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, а саме його щире каяття у скоєному, відсутність наслідків від скоєного.

Апеляційний суд вважає, що ці обставини, а також дані про особу обвинуваченого, який вину визнав повністю, висловив щирий жаль у скоєному та осудив свою поведінку, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, працює де позитивно характеризується, має місце проживання та реєстрації за яким характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, за відсутності обставин, які б обтяжували покарання, наявність обставин, що пом`якшують покарання - щире каяття у скоєному, в своїй сукупності та співвідношенні об`єктивно приводять до висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_8 можливе без ізоляції його від суспільства, а тому є можливим призначити покарання за ч.1 ст.309 КК України (враховуючи внесені зміни в санкцію цієї статті) у виді штрафу у відповідному розмірі.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що поза увагою суду першої інстанції залишилися важливі обставини, які мають значення під час вибору заходу примусу.

З огляду на це, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а вирок Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 28.11.2023 відносно ОСОБА_8 в частині призначеного покарання в порядку п.4 ч.1 ст.409 КПК України - зміні.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 28.11.2023 відносно ОСОБА_8 в частині призначення покарання змінити.

Призначити ОСОБА_8 за ч.1 ст.309 КК України покарання у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

В решті вирок залишити без змін.

На ухвалу апеляційного суду учасниками судового розгляду справи можуть бути подані касаційні скарги до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді :