Справа № 308/8802/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Ужгород клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні за у кримінальному провадженні за №0001111 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 травня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Ужгородської окружної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із клопотанням у кримінальному провадженні за №0001111 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 травня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, про арешт майна.

Клопотання надійшло на адресу суду 31.05.2024 року поштовими засобами зв`язку. Згідно відмітки на поштовому конверті клопотання здано на пошту 20.05.2024 року.

Клопотання обґрунтовано тим, що близько 07 години 51 хвилини 19 травня 2024 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи в стані наркотичного сп`яніння, знаходячись за адресою м. Ужгород, вул. Миколи Амосова (Грибоєдова), 2 біля кафе «Чарка», діючи умисно, відкрито, з корисливих спонукань, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, проник до припаркованого там автомобіля марки «Мітсубіші Лансер» реєстраційний номер НОМЕР_1 , належного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сівши на водійське сидіння.

Виявивши факт проникнення до автомобіля потерпілий ОСОБА_5 , підбіг до автомобіля та спробував припинити спробу незаконно заволодіння автомобілем, однак ОСОБА_4 , продовжуючи свої неправомірні дії, перебуваючи на водійському місці, дверима вдарив потерпілого ОСОБА_5 , різко відкривши та закривши їх, після чого ключем запалювання запустив двигун автомобіля та почав рух, однак через перешкоджання ОСОБА_5 , не впорався з керуванням та допустив виїзд за межі проїзної частини вул. Амосова та подальше зіткнення з бордюром та ґрунтових насипом колишньої автобусної зупинки, внаслідок чого потерпілий отримав тілесні ушкодження у вигляді переломів 8, 9, 10 ребер зліва та перелому основи плюснової кістки лівої стопи.

Так, 19.05.2024 в ході особистого обшуку затриманого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі ст. 208 КПК України було виявлено та вилучено:

- дві пачки цигарок «Sobranie», які поміщено до спец. пакету НПУ СУ PSP 2212477;

- мобільний телефон «iPhone», який поміщено до паперового конверту НПУ СУ;

- згорток купюри номіналом 20 гривень серії АК №1668033, всередині якого знаходиться порошкоподібна речовина білого кольору, поміщено до спец. пакету НПУ СУ PSP 1220879.

Прокурор вказує, що враховуючи, що вищевказана речі могли зберегти на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, або містить інші відомості, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та може бути предметом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, у зв`язку з чим 19.05.2024 дані речі відповідно до ст. 98 КПК України визнано речовими доказами.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, якими є вищевказані предмети.

Враховуючи наведене, з метою забезпечення збереження речового доказу та можливості проведення органом досудового розслідування слідчих дій у кримінальному провадженні, для підтвердження чи спростування факту незаконного заволодіння транспортним засобом, прокурор просить накласти арешт.

Прокурор, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду клопотання, в судове засідання не з`явився. При цьому, прокурор через канцелярію суду подав заяву, згідно якої просить розглянути клопотання про арешт майна без його участі, клопотання підтримує в повному обсязі.

Власник майна у судове засідання не з`явилася, про дату та час розгляду клопотання повідомлений належним чином. Згідно ч.1 ст. 172 КПК України неприбуття власника майна у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

03.06.2024 року від захисника підозрюваного ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_6 надійшли заперечення на клопотання про накладення арешту на майно, згідно яких сторона захисту вважає, що подане клопотання не аргументоване, та не підлягає до задоволення , із наступних причин. Формулювання в постанові про визнання та приєднання в якості речових доказів та у самому клопотанні про накладення арешту є формальним та абстрактним. Жодного факту та жодного доказу, які підтверджують обставини, що вилучений мобільний телефон є речовим доказом та вони можуть мати значення для встановлення істини у кримінальному провадженні, стороною обвинувачення не надано та не долучено. У вказаних документах наведені скопійовано загальні норми законодавства, щодо речей та предметів, які теоретично можуть підпадати під ознаки речових доказів. Стороною обвинувачення не доведено, що саме вилучений мобільний телефон здобутий незаконним шляхом, або те, що за допомогою мобільного телефону здійснювалась незаконна діяльність. Вказане обґрунтування з боку сторони обвинувачення відсутнє, що суперечить положенням частин 3 ст. 170, пункту 1 частини 2 ст. 171 КПК України. Стороною обвинувачення в клопотанні про арешт майна не доведено чому саме вилучений у ОСОБА_4 мобільний телефони є речовими доказами у розумінні ст. 98 КПК України з урахуванням того, що такі кошти та мобільні телефони є їх особистою власністю та не мають жодного відношення до збагачення за рахунок збуту наркотичних засобів чи психотропних речовин. З урахуванням того, що стороною обвинувачення не доведено в установленому порядку, яке відношення має мобільний телефон належний ОСОБА_4 до розслідування вчиненого злочину, що свідчить про відсутність підстав для накладення арешту на них, а тому відповідно до частини першої статті 173 КПК України це є підставою для відмови у задоволенні клопотання. Просить провести судове засідання у справі № 308/8802/24, за його відсутності та відсутності ОСОБА_4 .

У відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України, у зв`язку з неприбуттям учасників судового провадження фіксування кримінального провадження в суді технічними засобами не здійснювалося.

Згідно ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно з ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема і арешту майна, можливе лише якщо: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно змісту ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Слідчим суддею встановлено, що Ужгородським районним управлінням поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження за №0001111 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.05.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Згідно наданого витягу з ЄРДР досудове розслідування у даному кримінальному провадженні розпочато за тим фактом, що 19.05.2024 року близько 07:50 години Гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 заволодів транспортним засобом Мітсубісі Лансер д.н.з. НОМЕР_1 , належний гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що був припаркований на зуп біля магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 » по вул. Грибоєдова, м. Ужгород, в ході чого спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді перелом трьох ребер з ліва та перелому лівої стопи.

Згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 19.05.2024 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затриманий 19.05.2024 року о 11 год.10 хв.за адресою: АДРЕСА_1 .Під час якого виявлено та вилучено: дві пачки цигарок «Sobranie», які поміщено до спец. пакету НПУ СУ PSP 2212477; мобільний телефон «iPhone», який поміщено до паперового конверту НПУ СУ; згорток купюри номіналом 20 гривень серії АК №1668033, всередині якого знаходиться порошкоподібна речовина білого кольору, поміщено до спец. пакету НПУ СУ PSP 1220879.

19.05.2024 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у межах кримінального провадження за №0001111 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.05.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, а саме незаконному заволодінні транспортним засобом, поєднаному з насильством що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Постановою слідчого СВ Ужгородського районного управлінням поліції ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_7 від 20.05.2024 року вилучені речі визнано речовими доказами у кримінальному провадженні за у кримінальному провадженні за №0001111 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.05.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Зазначене майно відповідає критеріям, визначеним ч.2 ст.167 КПК України, тобто є тимчасово вилученим майном.

Відповідно до положень ч.5 ст.171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Внесене прокурором в межах кримінального провадження за №0001111 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.05.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, клопотання про арешт тимчасово вилученого майна подано у визначений КПК України строк.

Частиною 10 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Метою поданого клопотання про арешт майна прокурор визначив збереження речових доказів у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Речовими доказами, відповідно до ст. 98 КПК України, є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

У ч. 2 ст. 173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Як вбачається з матеріалів клопотання досудове розслідування у даному кримінальному провадженні здійснюється за попередньою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 289 КК України, якою встановлено відповідальність за незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно або за попередньою змовою групою осіб, або поєднане з насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства, або вчинені з проникненням у приміщення чи інше сховище, або з використанням електронних пристроїв для втручання в роботу технічних засобів охорони, або якщо предметом незаконного заволодіння є транспортний засіб, вартість якого становить від ста до двохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, -

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження. Водночас наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, з`ясувавши обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту з потребами кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку про наявність правових підстав для арешту речей, а саме: дві пачки цигарок «Sobranie», які поміщено до спец. пакету НПУ СУ PSP 2212477; згорток купюри номіналом 20 гривень серії АК №1668033, всередині якого знаходиться порошкоподібна речовина білого кольору, поміщено до спец. пакету НПУ СУ PSP 1220879, оскільки вказане майно відповідає критеріям речового доказу, зокрема, може бути предметом кримінального правопорушення або містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Завданням арешту майна у даному кримінальному провадженні є забезпечення збереження речових доказів, запобігання можливості їх використання, перетворення, передачі, відчуження, оскільки існують відповідні ризики. Потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників майна з метою попередження використання, перетворення, передачі, відчуження майна, інших негативних наслідків, які можуть перешкодити всебічному та повному проведенню досудового розслідування.

Що стосується вимог клопотання прокурора в частині накладення арешту на мобільний телефон «iPhone», який поміщено до паперового конверту НПУ СУ, то слідчий суддя погоджується з позицією сторони захисту та не вбачаєправових підстав для арешту такого майна, з огляду на те, що прокурором не доведено, що дані речі є предметом чи знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а відтак може бути речовими доказами у даному кримінальному провадженні, у зв`язку із чим у задоволенні даної частини клопотання слід відмовити.

Відповідно до положень п.2, ч.1 ст.169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання слідчого про арешт цього майна.

Враховуючи наведене вказане майно, на яке ухвалою слідчого судді не накладено арешт, підлягає поверненню особі, у якої воно було вилучене.

Слідчий суддя звертає увагу, що на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходу забезпечення кримінального провадження - арешту майна.

Доказів настання негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна для власника такого майна, слідчому судді надано не було та під час розгляду клопотання не встановлено.

На цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників майна з метою забезпечення кримінального провадження, оскільки не застосування такого заходу може призвести до настання негативних наслідків.

При цьому, слідчим суддею враховано, що відповідно до положень ч.2 статті 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Таким чином, після проведення певних процесуальних та слідчих дій, буде встановлена належність або неналежність вилученого майна до обставин, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженню, що не позбавляє права зацікавлених осіб ставити питання про скасування арешту в порядку статті 174 КПК України.

У зв`язку із наведеним клопотання прокурора підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.169, 170-173, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на речі, які було виявлено та вилучено 19.05.2024 року в ході обшуку затриманого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

- дві пачки цигарок «Sobranie», які поміщено до спец. пакету НПУ СУ PSP 2212477;

- згорток купюри номіналом 20 гривень серії АК №1668033, всередині якого знаходиться порошкоподібна речовина білого кольору, поміщено до спец. пакету НПУ СУ PSP 1220879Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

В іншій частині клопотання відмовити.

Мобільний телефон «iPhone», який поміщено до паперового конверту НПУ СУ повернути власнику.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного

суду Закарпатської області ОСОБА_1