ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/817/195/24 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.2 ст.286-1 КК
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2024 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

адвоката ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі кримінальне провадження за апеляційними скаргами адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , потерпілого ОСОБА_9 на вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 березня 2024 року.

Даним вироком,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Забойки Тернопільського району Тернопільської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, одруженого, на утриманні має малолітню дитину, раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286-1 КК України та призначено йому покарання у виді трьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком п`ять років.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_8 постановлено рахувати з моменту затримання, а саме з 10 вересня 2023 року.

Вирішено питання процесуальних витрат.

Згідно з вироком суду, 10 вересня 2023 року близько 14.00 год. водій ОСОБА_8 , усвідомлюючи, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем «ВАЗ 2108», р.н. НОМЕР_1 , рухався проїзною частиною дороги по вул. Шевченка в межах с. Забойки, Тернопільського району, Тернопільської області у напрямку с. Домаморич, в порушення вимог пункту 2.9 (а) Правил дорожнього руху України.

Водій ОСОБА_8 у порушення вимог п.п. 10.1, 12.1, 21.1 ПДР України, не переконавшись, що це буде безпечним та не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, розпочав рух автомобілем «ВАЗ 2108» р.н. НОМЕР_1 на той момент, коли на передньому капоті даного автомобіля знаходився пасажир ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій ОСОБА_8 повинен був урахувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним. Внаслідок чого пасажир ОСОБА_9 не втримався на транспортному засобі під час руху та допустив падіння на дорожнє покриття.

Внаслідок порушення водієм ОСОБА_8 вказаних пунктів ПДР України, ОСОБА_9 отримав відкриту черепно-мозкову травму у виді переломів кісток склепіння і основи черепа з крововиливами під тверду та павутинну мозкові оболонки скроневої частки лівої півкулі головного мозку, забиттям його речовини та пневмоцефалією (внутрішньочерепним скупченням повітря); із зовнішніх ушкоджень в ділянці голови були відмічені «забита» рана лівої надбрівної ділянки з пошкодженням апоневрозу («дном рани виступає кістка»), «рвана» рана носа з дефектом м`яких тканин, крововиливи у білкові оболонки обох очей і «гематома» повік лівого ока із забиттям м`яких тканин у виді виразного набряку, численні садна обличчя. Окрім наведеного вище, у ОСОБА_9 було виявлено відкритий вивих 5-го пальця лівої кисті в проксимальному (першому) між фаланговому суглобі з пошкодженням шкірних покривів в його ділянці «забійно-рваною» раною; також відмічені садна верхніх та нижніх кінцівок (без уточнення анатомічної локації). Виявлені у громадянина ОСОБА_9 тілесні ушкодження належать до тяжких за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння п.п. 2.1.1. (а), 2.1.2, 2.1.3 (б) «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень». Порушення водієм ОСОБА_8 вимог 10.1, 12.1, 21.1 ПДР України перебувають у причинному зв`язку із настанням даної ДТП. Водій ОСОБА_8 мав технічну можливість запобігти дорожньо-транспортній пригоді, для чого у нього не було яких-небудь перешкод технічного характеру.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить змінити вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 березня 2024 року в частині призначеного основного покарання, просить призначити ОСОБА_8 покарання у виді одного року позбавлення волі.

Вважає вирок суду неповністю обґрунтованим, ухваленим без всебічного, повного і об`єктивного дослідження особи обвинуваченого, з невідповідністю висновків суду стосовно визначення та врахування пом`якшуючих й обтяжуючих обставин, позитивно характеризуючих даних ОСОБА_8 і неврахування судом при призначенні покарання факту примирення обвинуваченого з потерпілим.

Апелянт вказує, що суд не обґрунтував неможливість застосування положень ст. 69,75 КК України, які просив застосувати ОСОБА_8 при призначенні міри покарання.

Зазначає, що ОСОБА_8 є особою молодого віку, одружений, виховує малолітню дитину, має постійне місце реєстрації та проживання, за яким позитивно характеризується, окрім цього в матеріалах справи наявна й характеристика на нього від священика.

Апелянт вказує, що ОСОБА_8 офіційно не працевлаштований, займається постійно підробітками, щоб забезпечувати дружину та доньку, які наразі поки він знаходиться під вартою забезпечені допомогою при народжені дитини в розмірі 860 грн. на місяць, батько отримує незначні доходи, матір безробітна.

Апелянт вважає, що в даній справі вірною буде кваліфікація діяння за ч. 2 ст. 286 КК України як і те, що обвинувачений усвідомив суспільну небезпеку своїх протиправних дій, засуджує свою попередню поведінку, в міру своїх можливостей намагається виправити негативні наслідки вчиненого.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_9 просить змінити вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 березня 2024 року в частині призначеного основного покарання, просить звільнити ОСОБА_8 від відбування основного покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на 1 (один) рік та просить скасувати арешт, накладений на автомобіль ВАЗ 2108 р.н. 343-64 НІ ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 вересня 2023 року.

Апелянт вважає, що вирок суду є занадто суворим, оскільки суд позбавив ОСОБА_10 волі та він може понести справедливе покарання без позбавлення його волі.

Стверджує, що ДТП, яка відбулась 10 вересня 2023 року сталась з різних причин, в той же час ОСОБА_10 не зробив це навмисно і не хотів, щоб він отримав тілесні ушкодження.

Зазначає, що претензій до ОСОБА_8 в нього не має та була надана допомогла зі сторони ОСОБА_10 його рідні та близькі допомогли матеріально, ОСОБА_10 неодноразово вибачався перед ним із його сім`єю за той інцидент, станом на сьогодні він оправився від наслідків ДТП і живе повноцінним життям.

Наголошує на тому, що у вироку не зазначено, що він висловився і просив суд не позбавляти волі ОСОБА_10 .

Апелянт вказує, що суддя не скасував арешт на його автомобіль ВАЗ 2108 д.н.з. НОМЕР_1 , накладений ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ще на стадії досудового розслідування, хоча прокурор долучив ухвалу до матеріалів справи.

Апелянт вважає, що ОСОБА_10 щиро свою вину у скоєному повністю визнав та розкаявся та в нього на утриманні перебуває трьохрічна донька.

Потерпілий ОСОБА_9 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про день та час розгляду справи. Від нього надійшла заява, відповідно до якої просить розглядати справу без його участі, апеляційну скаргу підтримує, просить її задовольнити.

Заслухавши суддю доповідача, в судових дебатах та останньому слові обвинуваченого ОСОБА_8 , в судових дебатах захисника ОСОБА_7 , які підтримали свою апеляційну скаргу та апеляційну скаргу потерпілого, просять їх задовольнити, в судових дебатах прокурора, який частково заперечив подані апеляційні скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги слід задовольнити частково, виходячи з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, за який його засуджено відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються сукупністю зібраних доказів, є обґрунтованими, в апеляції не оспорюються.

Твердження апелянта, що дії ОСОБА_8 слід кваліфікувати за ч.2 ст. 286 КК України є необґрунтовані, оскільки відповідальність за вказаною нормою закону наступає за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами.

Разом з тим, об`єктивна сторона ст. 286-1 КК України, за якою ОСОБА_8 визнано винним, виявляється у порушенні правил дорожнього руху під час експлуатації транспортом особою, яка керувала транспортним засобом в стані сп`яніння. Тобто, ключовою ознакою такого кримінального правопорушення є стан сп`яніння.

Аналізуючи вирок суду в частині призначеного ОСОБА_8 покарання, колегія суддів вважає, що доводи апелянта про наявність пом`якшуючих обставин, які в своїй сукупності істотно знижують ступінь тяжкості скоєного обвинуваченим злочину та дають підстави для застосувати ст. 69 КК України заслуговують на увагу з огляду на наступне.

За змістом ч.1,2 ст.69 КК України, за наявності кількох обставин (не менше двох), що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд умотивувавши своє рішення може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі встановленої в санкції статті (частині статті) Особливої частини цього кодексу.

Як убачається з вироку, при призначенні покарання суд першої інстанції, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, його позитивну характеристику, визнання обвинуваченим вини, його щире каяття, те, що ОСОБА_8 вперше притягується до кримінальної відповідальності, призначив йому основне покарання у виді трьох років позбавлення волі, що є надто суворим.

При цьому, суд не в повній мірі врахував встановлені ним пом`якшуючі обставини, а також не встановив та не дав належної оцінки всім іншим наявним у провадженні пом`якшуючим обставинам.

Так, частиною 2 статті 66 КК України передбачено, що при призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують і інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті.

Колегія суддів вважає, що обставини, наведені потерпілим про відшкодування заподіяної йому обвинуваченим шкоди, те, що на утриманні в обвинуваченого малолітня дитина, відповідно до ч.2 ст.66 КК України, слід визнати такими, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину.

При цьому, колегія суддів враховує думку потерпілого ОСОБА_9 , який вказав, що ОСОБА_8 неодноразово просив у нього вибачення, стверджує, що він не зробив це навмисно, не бажав, щоб він отримав тілесні ушкодження. Як ствердив потерпілий, на сьогодні він оправився від наслідків ДТП і живе повноцінним життям, тому просив суд не позбавляти ОСОБА_8 волі.

За таких обставин, колегія суддів, беручи до уваги ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, особу винного, наявність пом`якшуючих покарання обставин, зокрема, визнання вини, щире каяття, відшкодування шкоди потерпілому, те, що ОСОБА_8 вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується, наявність на утриманні у обвинуваченого малолітньої дитини, враховуючи думку потерпілого, який просив суворо не карати, та за відсутності обтяжуючих покарання обставин, приходить до переконання, що наявні обставини, які пом`якшують покарання, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_8 злочину, та з урахуванням його особи дають підстави призначити покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді позбавлення волі, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.2 ст.286-1 КК України, яке за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім покаранням, відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, сприятиме його виправленню в подальшому, попередженню вчинення ним нових злочинів.

Призначення такого покарання ґрунтується на положеннях ст.ст. 50 і 65 КК та відповідає принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації покарання.

Твердження потерпілого щодо звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, то такі є необґрунтованими і підстав для її застосування, колегія суддів не вбачає.

Посилання потерпілого на те, що суд під час постановлення вироку не вирішив питання щодо арешту автомобіля ВАЗ 2108 днз 343-64НІ, накладений ухвалою слідчого судді на стадії досудового розслідування, заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Відповідно до ч.4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Суд, дослідивши ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14.09.2023 року, якою накладено арешт на автомобіль ВАЗ 2108 днз 343-64НІ шляхом заборони користування, відчуження та розпорядження, помилково не зазначив у вироку результат вирішення питання накладеного арешту на автомобіль.

Колегія судді, враховуючи положення ч.4 ст. 174 КПК України вважає, що арешт, накладений на автомобіль ВАЗ 2108 р.н. НОМЕР_1 ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 вересня 2023 року слід скасувати.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів,

Ухвалила:

Апеляційні скарги адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , потерпілого ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 березня 2024 року в частині призначеного ОСОБА_8 покарання - змінити.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч. 2 ст. 286-1 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на 1 (один) рік 6 (шість) місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на п`ять років.

Скасувати арешт накладений на автомобіль ВАЗ 2108 р.н. НОМЕР_1 ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 вересня 2023 року.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців.

Судді