Справа № 243/2062/24
Провадження № 1-кп/243/582/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2024 року Слов?янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючий - суддя ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, яке проводилось в режимі відеоконференцзв`язку, матеріали кримінального провадження, відомості про яке були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000101 від 02.03.2024 року, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, уродженця м. Слов`янська Донецької області, неповнолітніх дітей на утриманні не маючого, офіційно не працевлаштованого, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

09.01.2024, приблизно о 13-00 год, ОСОБА_5 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , зустрів свого знайомого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у якого при собі був мобільний телефон марки Xiaomi Redmi 12C, який належить потерпілій ОСОБА_4 .

У вказаний час та у вказаному місці у ОСОБА_5 виник протиправний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, а саме - мобільним телефоном марки Xiaomi Redmi 12C, який належить потерпілій ОСОБА_4 .

Реалізовуючи свій раптово виниклий протиправний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, ОСОБА_5 09.01.2024, близько 13-00 год, розуміючи протиправний характер своїх дій, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном та подальшого звернення цього майна на свою користь, розуміючи, що посягає на чужу власність, на яку він не має жодного права, знаходячись біля розважального центра «TALER», що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , попросив у ОСОБА_7 мобільний телефон марки Xiaomi Redmi 12C, з метою здійснити дзвінок та після дзвінка одразу повернути телефон. При цьому, наміру повертати вказаний мобільний телефон ОСОБА_5 не мав.

ОСОБА_7 , довіряючи ОСОБА_5 та будучи помилково впевненим у сумлінності дій останнього, надав свою згоду і добровільно передав ОСОБА_5 вказаний мобільний телефон.

Продовжуючи реалізацію свого протиправного умислу, спрямованого на заволодіння чужим майном, ОСОБА_5 взяв вказаний мобільний телефон та залишив місце вчинення кримінального проступку, розпорядившись чужим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_4 матеріальну шкоду на загальну суму 2797,43 грн.

15.03.2024 між потерпілою ОСОБА_4 , з одного боку, та на той час підозрюваним ОСОБА_5 , з іншого боку, за участю захисника, адвоката ОСОБА_6 , було укладено угоду про примирення, яка долучена до обвинувального акту.

Згідно з цією угодою підозрюваний ОСОБА_5 під час досудового розслідування повністю та беззаперечно визнав свою винуватість у інкримінованому йому діянні, завдані збитки відшкодував, сприяв досудовому розслідуванню.

Сторони погоджуються, що, з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке належить, відповідно до норм ст. 12 КК України, до категорії кримінальних проступків, обставин вчинення кримінального правопорушення, відсутності тяжких наслідків від скоєного кримінального правопорушення, даних про особу ОСОБА_5 , який за місцем мешкання характеризується посередньо, в силу ст. 89 КК України не судимий, щире каяття ОСОБА_5 і його активне сприяння розкриттю кримінального проступку, сукупність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих обставин кримінального правопорушення, його перевиховання можливе без ізоляції від суспільства.

Сторони погодились на призначення покарання ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 190 КК України у виді одного року обмеження волі, а також застосувати положення ст. ст. 75, 76 КК України та звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням.

За кримінальним провадженням потерпілій ОСОБА_4 протиправними діями ОСОБА_5 спричинена матеріальна шкода в сумі 2797,43 грн, яку потерпілій стороні повністю відшкодовано, інших вимог потерпіла не має.

Обвинувачений ОСОБА_5 погодився із запропонованим видом та мірою покарання, про що свідчить його підпис в угоді.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винним себе визнав повністю за ч. 1 ст. 190 КК України, не заперечував, що при зазначених у обвинувальному акті обставинах скоїв це кримінальне правопорушення, а саме - 09.01.2024, знаходячись біля розважального центру «TALER» на бульварі Пушкіна в м. Слов`янську, скориставшись довірою свого знайомого ОСОБА_7 , попросив у нього мобільний телефон Xiaomi Redmi 12C для здійснення телефонного дзвінка та після того, як ОСОБА_7 передав ОСОБА_5 вказаний телефон, останній його не повернув. Обвинувачений розкаявся, зазначив, що відшкодував потерпілій завдану шкоду, просив затвердити угоду про примирення.

Захисник обвинуваченого, адвокат ОСОБА_6 , в судовому засіданні підтримав свого підзахисного, просив затвердити угоду про примирення між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні просила затвердили укладену між нею та обвинуваченим ОСОБА_5 угоду про примирення, підтвердила, що завдана їй матеріальна шкода відшкодована.

Прокурор в судовому засіданні підтримав укладену між обвинуваченим та потерпілою стороною угоду про примирення, не заперечував проти її затвердження.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом з достовірністю встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 та потерпіла ОСОБА_4 досягли угоди про примирення, підписали її, ОСОБА_5 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення за вказаних обставин, відшкодував завдану потерпілій матеріальну шкоду. Між обвинуваченим та потерпілою була досягнута домовленість про призначення ОСОБА_5 покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік із застосуванням положень ст. ст. 75, 76 КК України.

Суд розглянув справу відповідно до положень ст. 473, ч. 5 ст. 474 КПК України.

Згідно ч. ч. 5, 6 ст. 474 КПК України, перед прийняттям рішення про затвердження угоди про примирення суд під час судового засідання повинен з`ясувати в обвинуваченого, чи цілком він розуміє:

1) що він має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має такі права: мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь;

2) наслідки укладення та затвердження угод, передбачені статтею 473 цього Кодексу;

3) характер кожного обвинувачення;

4) вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Крім того, перед прийняттям рішення про затвердження угоди про примирення суд під час судового засідання повинен з`ясувати у потерпілого, чи цілком він розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу.

Суд зобов`язаний переконатися у судовому засіданні, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Для з`ясування добровільності укладення угоди у разі необхідності суд має право витребовувати документи, у тому числі скарги підозрюваного чи обвинуваченого, подані ним під час кримінального провадження, та рішення за наслідками їх розгляду, а також викликати в судове засідання осіб та опитувати їх.

Судом роз`яснено сторонам вимоги ч. 5 ст. 474 КПК України та наслідки, передбачені ст. 473 КПК України.

Обвинувачений та потерпіла обізнані з наслідками угоди, потерпіла претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, цивільний позов не заявила, просила затвердити угоду.

Суд переконався у добровільності укладання сторонами угоди і що угода не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок, дії будь-яких інших обставин ніж ті, які передбачені в угоді.

Узгоджені сторонами вид і міра покарання відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що угоду належить затвердити, а ОСОБА_5 - визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, а саме - заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), та призначити ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 190 КК України узгоджене сторонами покарання - у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України, враховуючи відомості, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_5 (раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, офіційно не працевлаштований, за місцем мешкання характеризується посередньо), суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирався.

Цивільний позов не заявлено.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Витрати на проведення судової товарознавчої експертизи за висновком № СЕ-19/105-24/1693-ТВ від 11.03.2024 у розмірі 1514,56 грн підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314, 369-370, 373, 374, 475 КПК України,

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення, укладену 15.03.2024 між ОСОБА_5 за участю захисника, адвоката ОСОБА_6 , та потерпілою ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, відомості про яке були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000101 від 02.03.2024 року.

Визнати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

Застосувати ст. ст. 75, 76 КК України та у відповідності із цими статтями кримінального закону звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання, призначеного цим вироком, з випробуванням на строк 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає зобов`язання: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Речовий доказ, а саме - мобільний телефон марки Xiaomi Redmi 12C, ІМЕІ1: НОМЕР_2 , графітового кольору, переданий на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_4 , - залишити у власниці.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь держави судові витрати на проведення судової товарознавчої експертизи (висновок № СЕ-19/105-24/1693-ТВ від 11.03.2024), в сумі 1514,56 грн (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять гривень 56 копійок).

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти діб з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, а саме:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу;

3) прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1