ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1775/24 Справа № 173/2927/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000560 від 10.05.2018 року, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 березня 2024 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дніпровське Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, який працює на посаді оперуповноваженого ВП № 3 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить оскаржуваний вирок суду скасувати, провадження у справі закрити.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги захисник посилається на незаконність судового рішення, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, фальсифікацію доказової бази.

Вказує, що судом не надано належної оцінки порушенням, які було допущено при отриманні тимчасового доступу до речей і документів, зокрема видачі вказаних документів не уповноваженою особою, та без дотримання встановленого законом порядку.

Зазначає, що доступ до речей і документів було надано не керівником Верхньодніпровського ВП, як це визначено ухвалою слідчого судді від 27 червня 2018 року, а слідчим ОСОБА_9 . Останній, будучи допитаним як свідок, підтвердив факти допущених порушень та повідомив, що він видав тільки протокол допиту та йому невідомо, як було отримано інші документи - особову справу ОСОБА_7 , а відтак не встановлено, яка саме особа її видала, та її походження є невідомим.

Вказує, що виходячи зі змісту постанов слідчого, речовим доказом у провадженні, зокрема було визнано оригінал протоколу допиту свідка ОСОБА_10 від 13.08.2017 року у провадженні № 0000913, в той час як суд кладе в основу обвинувального вироку, а експерт проводить експертне дослідження іншого документу - протоколу допиту свідка ОСОБА_10 від 13.08.2017 у кримінальному провадженні № 0000931.

Посилається на помилковість висновків суду про те, що отримані у межах тимчасового доступу документи не були пошкоджені або втрачені, оскільки наявній у справі протокол допиту свідка ОСОБА_10 має пошкодження отвори від прошивання, а в його правому верхньому куті відсутній запис «Підробка підпису свідка», яка вбачається з фотографії цього документу у висновку експерта.

Зазначає, що тимчасовий доступ до речей і документів було проведено без участі понятих, а вилучені під час його проведення документи у порушення вимог Інструкції про порядок порядок вилучення, обліку зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду не були опечатані і не були скріплені нічиїми підписами, а відтак вони не були отримані в порядку, визначеному КПК України.

Вказує, що експерту було направлено без належної упаковки та опечатування інший документ ніж той, який було вилучено у межах тимчасового доступу.

Посилається на те, що судом не було перевірено версію сторони захисту про те, що ОСОБА_7 , недбало ставлячись до своїх обов`язків, не перевірив належним чином шляхом огляду документів особу, яка представилася як ОСОБА_10 , та провів її допит.

Отже, на думку, захисника, застосовуючи доктрину плодів отруєного дерева, наряду із процесуальними документами - протоколом тимчасового доступу до речей та документів та додатком до нього від 26 липня 2018 року і протоколом огляду від 27 липня 2018 року, є недопустимими і всі докази, похідні від них, у зв`язку із чим винуватість ОСОБА_7 не є доведеною поза розумним сумнівом.

Оскаржуваним вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3.400, 00 грн., з позбавленням права обіймати посади в органах Національної поліції України строком на 1 рік.

Відповідно до ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнено ОСОБА_7 від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

Вирішені питання про стягнення процесуальних витрат та долю речових доказів.

ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за вчинення інкримінованого злочину за наступних обставин.

Так, ОСОБА_7 , знаходячись з 06.02.2013 на службі в органах внутрішніх справ України та маючи спеціальне звання старший лейтенант поліції, згідно наказу начальника ГУНП Дніпропетровській області № 352 о/с від 09 грудня 2016 року призначений на посаду оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Верхньодніпровського відділення поліції Жовтоводського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області.

Відповідно до ч. 1 ст. 62 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський під час виконання покладених на поліцію повноважень є представником держави.

Таким чином, ОСОБА_7 , займаючи посаду оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Верхньодніпровського відділення поліції Жовтоводського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області, постійно здійснював функції представника влади, в силу ч. 3 ст. 18 КК України являвся службовою особою - працівником правоохоронного органу, який в межах своєї компетенції здійснює розкриття злочинів, що входять до підслідності Національної поліції

05 травня 2017 року СВ Верхньодніпровського ВП Жовтоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській області за заявою громадянки ОСОБА_11 про спричинення їй тілесних ушкоджень громадянином ОСОБА_12 , що мало місце по АДРЕСА_2 , до єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за № 0000472 з правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 125 КК України.

01 серпня 2017 року, на підставі ухвали слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська, за заявою ОСОБА_11 зареєстровано кримінальне провадження № 0000913 за фактом погрози вбивством громадянином ОСОБА_12 громадянці ОСОБА_11 за ч. 1 ст. 129 КК України.

Цього ж дня кримінальні провадження № 0000472 та № 0000913 об`єднані в єдине кримінальне провадження під № 0000472.

У подальшому, кримінальне правопорушення з ч. 1 ст. 129 КК України на підставі ухвали Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська перекваліфіковано на ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

З метою розкриття злочину та встановлення осіб, причетних до його вчинення, старшим слідчим СВ Верхньодніпровського ВП Жовтоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_13 , якою проводилось досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні, 08 серпня 2017 року в рамках досудового розслідування кримінального провадження № 0000913, на ім`я начальника Верхньодніпровського ВП Жовтоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській області та в порядку ст. 40 КПК України, направлено доручення щодо встановлення осіб, які були свідками вчинення кримінального правопорушення та допиту як свідків мешканців АДРЕСА_2 з метою встановлення чи спростування факту погрози вбивством з боку ОСОБА_12 , на адресу ОСОБА_11

Доручення слідчого зареєстроване у журналі «Обліку вхідної кореспонденції Верхньодніпровського ВП» за № 771 від 08 серпня 2017 року, і його виконання покладено на оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Верхньодніпровського ВП Жовтоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 , який відповідно до вимог ст. 41 КПК України як співробітник оперативного підрозділу мав право проводити слідчі (розшукові) дії в кримінальному провадженні за письмовим дорученням слідчого, користуючись при цьому його повноваженнями.

З метою створення штучних показників в роботі щодо кількості допитаних свідків у кримінальному упровадженні № 0000913 та видимості якісного виконання доручення слідчого, не бажаючи реально встановлювати факти та обставини, що мають значення для кримінального провадження, у ОСОБА_7 виник умисел, направлений на складання та видачу завідомо неправдивого офіційного документу - протоколу допиту свідка, який може бути використаний як доказ у кримінальному провадженні.

13 серпня 2017 року, в робочий час, перебуваючи у приміщенні Верхньодніпровського ВП Жовтоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській області за адресою: Дніпропетровська область, Верхньодніпровський район, м. Верхньодніпровськ, вул. Авраменка, 21, ОСОБА_7 , обіймаючи посаду оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Верхньодніпровського ВП Жовтоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, будучи службовою особою - працівником правоохоронного органу, діючи умисно та усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, використовуючи своє службове становище усупереч інтересам служби, з метою створення штучних показників в роботі щодо кількості допитаних свідків під час виконання доручення слідчого у кримінальному провадженні № 0000913, нехтуючи покладеними на нього обов`язками з розкриття злочину, діючи в порушення ст. 1, ч. 4 ст. 7, ст. 23, ч. 1 ст. 62 ЗУ «Про Національну поліцію», ч. 2 ст. 19 Конституції України, ч. 1 ст. 9, ст. 41, ч. 1 ст. 84, ч. 2 ст. 93 КПК України, ст.ст. 1, 2, 7, 23, 62 Закону України «Про національну поліцію», та не бажаючи реально встановлювати факти та обставини, що мають значення для кримінального провадження, без фактичного проведення відповідної слідчої дії, власноручно склав завідомо неправдивий офіційний документ - протокол допиту свідка ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до якого вніс інформацію, яка не відповідає дійсності, зазначивши, що допит проведено 13 серпня 2017 року у період з 14.30 по 15.00 годину у с. Бородаївка, тобто за місцем мешкання свідка, в якому власноручно виклав анкетні дані свідка та покази вказаної особи з приводу вчиненого правопорушення.

Склавши зазначений протокол допиту свідка, ОСОБА_7 у графі «підписи» власноруч виконав підписи від імені ОСОБА_10 , після чого особисто підписав протокол, як особа, яка проводила цю слідчу дію, надавши йому статус офіційного документу.

Відповідно до інформації, наданої відділом державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області за вих. № 14225/909/03.1-41 від 13 червня 2018 року, ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

13 серпня 2017 року, більш точного часу встановити під час судового слідства не представилось можливим, ОСОБА_7 , перебуваючи у приміщенні Верхньодніпровського ВП Жовтоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській області за адресою: Дніпропетровська область, Верхньодніпровський район, м. Верхньодніпровськ, вул. Авраменка, 21, склав рапорт на ім`я начальника відділення поліції про виконання доручення слідчого, у якому зазначив, що встановити свідків та очевидців правопорушення не виявилось можливим, який разом з завідомо неправдивим офіційним документом, протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , направив керівнику відділу поліції для подальшого скерування слідчому, тобто будучи представником влади видав завідомо неправдивий офіційний документ.

16 серпня 2017 року за вих. № 471-8954, супровідним листом керівника відділення поліції, зазначений рапорт разом з завідомо неправдивим документом - протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , направлено слідчому у кримінальному провадженні ОСОБА_13 для долучення до матеріалів кримінального провадження.

Таким чином, оперуповноважений СКП Верхньодніпровського ВП Жовтоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській області старший лейтенант поліції ОСОБА_7 , будучи представником влади, діючи умисно, склав та видав завідомо неправдивий документ - протокол допиту свідка ОСОБА_10 від 13 серпня 2017 року, внаслідок чого здійснив службове підроблення, тобто складання та видачу службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів.

Заслухавши суддю-доповідача; обвинуваченого та захисника, які на задоволенні апеляційної скарги захисника наполягали; прокурора, який проти задоволення апеляційної скарги захисника заперечував; перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів з урахуванням положень ст. 404 КПК України, згідно із якими суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, приходить до наступного.

Колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, є ґрунтовним та підтверджується сукупністю досліджених судом доказів, що узгоджуються між собою, в тому числі:

- витягом з єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000472 від 05 травня 2017 року, відповідно до якого 05 травня 2017 року до ЄРДР були внесені відомості про вчинення ОСОБА_12 кримінального правопорушення з правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 125 КК України, 01 серпня 2017 року до ЄРДР були внесені відомості про вчинення ОСОБА_12 кримінального правопорушення з правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, 23 серпня 2017 року до ЄРДР були внесені відомості про вчинення ОСОБА_12 кримінального правопорушення з правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 125 КК України (т. 1 а.с. 191-192);

- дорученням про проведення слідчих (розшукових) дій № 771 від 08 серпня 2017 року у порядку ст. 40 КПК України по кримінальному провадженню № 0000913 від 01 серпня 2017 року за ознаками ч. 1 ст. 129 КК України, відповідно якого старший слідчий Верхньодніпровського ВП ОСОБА_13 доручив співробітникам оперативного підрозділу Верхньодніпровського ВП проведення слідчих дій: встановити та допитати осіб, які були свідками вчинення даного кримінального правопорушення; допитати в якості свідків мешканців АДРЕСА_2 , з метою встановлення факту погрози вбивством з боку ОСОБА_12 на адресу ОСОБА_11 та реальних підстав у останньої побоюватись здійснення даних погроз (т. 1 а.с. 164, 193, 226);

- копією журналу № 556 обліку доручень слідчих відповідно до якого 08 серпня 2017 року слідчий СВ ОСОБА_14 за № 771 направив доручення по КП № 913-17, заявник ОСОБА_11 , яке 09 серпня 2017 року було передано для виконання Ужві та повернуто до секретаріату виконавцем 16 серпня 2017 року (т. 1 а.с. 197, 198);

- копією журналу № 550 обліку вихідних та внутрішніх документів Верхньодніпровського ВП, відповідно якого ОСОБА_7 було передано слідчому СВ Луценку матеріал доручення по КП 913 (т. 1 а.с. 199, 200);

- рапортом о/у СКП Верхньодніпровського ВП Жовтоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській обл. ст.лейтенанта поліції ОСОБА_7 від 13 серпня 2018 року, відповідно якого у нього на виконанні знаходилось доручення № 771 слідчого Верхньодніпровського ВП Жовтоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській обл. по кримінальному провадженню за номером ЄРДР № 0000913 від 01 серпня 2017 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України, в ході виконання якого встановити свідків та очевидців скоєння правопорушення не виявилось можливим, інформацію, що становить оперативний інтерес, отримано не було (т. 1 а.с. 166, 195, 228);

- супровідним листом за вих. № 471-8954 від 16 серпня 2017 року на № 771, відповідно якого т.в.о. начальника Верхньодніпровського ВП Жовтоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській обл. ОСОБА_15 направив на ім`я старшого слідчого ОСОБА_13 виконаний матеріал доручення вх. № 771 по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000913 від 01 серпня 2017 року( т. 1 а.с. 165, 194, 227);

- протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 26 липня 2018 року, з описом речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді (т. 1 а.с. 189-190), згідно із яким старшим слідчим СВ УСБ України у Дніпропетровській обл. ст.лейтенантом юстиції ОСОБА_16 здійснено тимчасовий доступ до речей і документів, що знаходились у володінні Верхньодніпровського ВП Жовтоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській обл., під час якого вилучено:

- оригінал протоколу допиту ОСОБА_10 на 1 арк.; витяг з ЄРДР № 0000472 на 2 арк.;

- копію доручення про проведення слідчих (розшукових) дій № 771 від 08 серпня 2017 року на 1 арк.;

- супровідний лист на № 771 на 1 арк. копія;

- копію рапорту о/у СКП Верхньодніпровського ВП ОСОБА_7 від 13 серпня 2017 року на 1 арк.;

- копію протоколу допиту ОСОБА_17 на 1 арк.; копію журналу обліку доручень № 556 на 2 арк.;

- копію журналу обліку вихідних та внутрішніх документів № 550 на 2 арк.;

- особову справа співробітника ОСОБА_7 копії на 27 арк.;

- оригінали документів, що містять вільні зразки почерку та підпису ОСОБА_7 : звіт ОСОБА_7 на 7 арк., автобіографія ОСОБА_7 на 1 арк., заява ОСОБА_7 від 07 листопада 2015 року на 1 арк., рапорт ОСОБА_7 на 1 арк., анкета ОСОБА_7 на 2 арк., автобіографія ОСОБА_7 на 1 арк., присяга ОСОБА_7 на 1 арк., розписка ОСОБА_7 на 2 арк., пам`ятка-ознайомлення ОСОБА_7 на 2 арк.;

- протоколом огляду від 27 липня 2018 року, згідно із яким ст. слідчим СВ УСБ України у Дніпропетровській обл. ст. лейтенантом юстиції ОСОБА_16 . оглянуті документи, вилучені під час проведення 26 липня 2018 року тимчасового доступу до речей та документів, що знаходились у володінні Верхньодніпровського ВП Жовтоводського ВП ГУ НП в Дніпропетровській обл., яким зафіксовані їх індивідуальні ознаки (т. 1 а.с. 216, 217);

- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 13 серпня 2017 року у кримінальному провадженні № 0000913 від 01 серпня 2017 року, в тексті якого номер провадження вказаний як - 0000931 (т. 1 а.с. 167, 168, 201, 230);

- копією протоколу допиту свідка ОСОБА_18 від 13 серпня 2017 року у кримінальному провадженні № 0000913 від 01 серпня 2017 року, в тексті якого номер провадження вказаний як - 0000931 (т. 1 а.с. 169, 170);

- протоколом отримання зразків для експертизи від 21 червня 2018 року, відповідно якого ОСОБА_7 було надано експериментальні зразки почерку та підпису на шести аркушах (т. 1 а.с. 173-179);

- присягою працівника Національної поліції України, підписаною ОСОБА_7 07 листопада 2015 року, яка містить зразки вільного почерку останнього та його підпис;

- звітами про проходження стажування, поданими ОСОБА_7 у період з 28 грудня 2012 року по 27 січня 2013 року на ім`я начальника Верхньодніпровського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській обл. ОСОБА_19 , які містять зразки вільного почерку ОСОБА_7 та його підписи (т. 1 а.с. 203-209);

- заявою ОСОБА_7 від 07 листопада 2015 року про прийняття його на службу до поліції та призначення на посаду оперуповноваженого Верхньодніпровського ВП Дніпродзержинського ВП ГУ НП в Дніпропетровській обл., яка містить зразки вільного почерку останнього та його підпис (т. 1 а.с. 209а);

- рапортом ОСОБА_7 від 08 листопада 2016 року про переміщення на посаду, який містить зразки вільного почерку останнього та його підпис (т. 1 а.с. 209Б);

- розпискою ОСОБА_7 від 31 серпня 2016 року, яка містить зразки вільного почерку останнього та його підпис (т. 1 а.с. 209в-209г);

- пам`яткою-ознайомленням ОСОБА_7 від 06 лютого 2018 року, яка містить зразки вільного почерку останнього та його підпис (т. 1 а.с. 210-211);

- автобіографією ОСОБА_7 від 24 жовтня 2013 року та від 28 січня 2013 року, які містять зразки вільного почерку останнього та його підписи (т. 1 а.с. 212, 213);

- анкетою ОСОБА_7 від 24 жовтня 2013 року, яка містить зразки вільного почерку останнього та його підпис (т. 1 а.с. 214-215);

- висновком експерта № 170 від 25 жовтня 2018 року, з ілюстративною таблицею № 1, згідно із яким: Рукописний текст у протоколі допиту свідка ОСОБА_10 від 13 серпня 2017 року у кримінальному провадженні № 0000931, виконаний ОСОБА_7 . Підписи від імені ОСОБА_10 у графі «свідок» протоколу допиту свідка ОСОБА_10 від 13 серпня 2017 року у кримінальному провадженні № 0000931, виконані ОСОБА_7 (т. 1 а.с. 183-187);

- довідкою Зарічанської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області за вих. № 68 від 07 травня 2018 року, згідно якої ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , був зареєстрований і проживав за адресою: АДРЕСА_3 , до дня смерті 06 травня 2011 року (т. 1 а.с. 163);

- копією свідоцтва про смерть ОСОБА_10 , відповідно якого останній помер 06 травня 2011 року, актовий запис № 7 від 10 травня 2011 року (т. 1 а.с. 221);

- листом за вих. № 14225/909/03.1-41 від 13 червня 2018 року, згідно із яким якого у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян виявлено актовий запис № 7 від 10 травня 2011 року про смерть ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (т. 1 а.с. 230б);

- повідомленням за вих. № 44.3-2204 від 11 березня 2021 року, відповідно якого в провадженні СВ Верхньодніпровського ВП Жовтоводського ВП ГУНП у Дніпропетровській області перебувало кримінальне провадження № 0000931 від 04 серпня 2017 року за ознаками ч. 1 ст. 115 КК України про те, що 03 серпня 2017 року до чергової частини Верхньодніпровського відділення поліції Жовтоводського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області, надійшло повідомлення від ОСОБА_20 , яка повідомила, що 31 липня 2017 року її син ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , пішов у невідомому напрямку з дому за адресою: АДРЕСА_4 і до теперішнього часу не повернувся. 07 серпня 2017 року кримінальне провадження № 0000931 від 04 серпня 2017 року за ознаками ч. 1 ст. 115 КК України, за погодженням з процесуальним керівником Верхньодніпровського відділу Жовтоводської місцевої прокуратури, було закрите на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КК України. В рамках зазначеного кримінального провадження № 0000931 від 04 серпня 2017 року ОСОБА_10 в якості свідка не допитувався. (т. 2 а.с. 62).

Дослідивши з дотриманням вимог закону та детально проаналізувавши у вироку вищезазначені та інші докази, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про доведеність поза розумним сумнівом вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, який колегія суддів вважає правильним та з ним погоджується, оскільки суд першої інстанції дав належну оцінку дослідженим доказам не тільки з точки зору їх належності, допустимості і достовірності, а й з точки зору їх узгодженості, взаємозв`язку та системності, і ці докази в своїй сукупності взаємодоповнюють один одного і є достатніми для обґрунтованого висновку про наявність в діях обвинуваченого складу інкримінованого йому кримінального правопорушення та доведеності вини останнього у його вчиненні, а також для прийняття законного та обґрунтованого рішення у кримінальному провадженні.

На думку колегії суддів, вказаними та іншими дослідженими судом доказами поза розумним сумнівом підтверджується факт складання та видачі службовою особою - оперуповноваженим сектору кримінальної поліції Верхньодніпровського ВП Жовтоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_7 офіційного документу, а саме протоколу допиту свідка ОСОБА_10 від 13 серпня 2017 року.

Визначену в оскаржуваному вироку кваліфікацію дій обвинуваченого у вказаній частині за ч. 1 ст. 366 КК України колегія суддів вважає правильною і з нею погоджується.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги захисника, колегія суддів вважає їх неспроможними, оскільки вони випливають з власного тлумачення апелянтом норм процесуального закону та суб`єктивного аналізу і переоцінки окремих доказів, головною мірою з формальних процесуальних міркувань, що не стосуються їх суті та фактичних обставин, які ними підтверджуються. При цьому оцінка і тлумачення таких доказів здійснюються тенденційно, вибірково, спотворюючи їх зміст та відокремлено від інших обставин та доказів, ігноруючи всю їх сукупність та системність. Також колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що апеляційні доводи в цілому повторюють доводи сторони захисту, висловлені у межах судового розгляду в суді першої інстанції, які були досліджені, проаналізовані у вироку та грунтовно відкинуті як неспроможні.

Так, апеляційні доводи захисту головною мірою зводяться до маніпулювання помилкою, допущеною ОСОБА_7 при складанні протоколу допиту свідка ОСОБА_10 від 13 серпня 2017 року, в частині зазначення номеру кримінального провадження, в якому було проведено відповідну слідчу дію, а також посилань на процесуальні порушення, що були допущені у межах здійснення 26 липня 2018 року тимчасового доступу до речей і документів, які, на думку захисника, тягнуть недопустимість як доказів, отриманих у межах вказаної слідчої дії, так і всіх похідних від них доказів.

Перевіряючи вказані апеляційні доводи, колегія суддів зважає на те, що згідно із матеріалами справи ОСОБА_7 отримав доручення слідчого на проведення слідчих (розшукових) дій у кримінальному провадженні № 0000913 за заявою ОСОБА_11 про вчинення щодо неї неправомірних дій ОСОБА_12 , і саме на виконання цього доручення ним було складено протокол допиту ОСОБА_10 від 13 серпня 2017 року.

Як вбачається із вказаного протоколу допиту, він стосується саме обставин взаємовідносин ОСОБА_12 та ОСОБА_22 . Те, що він був складений ОСОБА_7 та особисто ним підписаний від імені допитаної особи, підтверджується висновком судової почеркознавчої експертизи № 170 від 25 жовтня 2018 року (т. 1 а.с. 183-187).

Натомість те, що ОСОБА_7 , яким поза розумним сумнівом було складено протокол допиту свідка ОСОБА_10 від 13 серпня 2017 року, має будь-яке відношення до розслідування кримінального правопорушення № 0000931, або що дійсно у вказаному провадженні складався протокол допиту свідка ОСОБА_10 з питань взаємовідносин ОСОБА_12 та ОСОБА_22 , не має будь-якого підтвердження та спростовується довідкою про рух вказаного провадження, яке 07 серпня 2017 року, тобто до складання протоколу про допит свідка ОСОБА_10 , було закрите (т. 2 а.с. 62). Не посилається на такі обставини і сторона захисту.

Зважаючи на викладене, а також приймаючи до уваги, що відмінність у написанні номерів вказаних кримінальних проваджень є незначною і полягає у переміні місцями двох останніх цифр, - «…00913» та «…00931», - колегія суддів, погоджуючись із думкою суду першої інстанції, вважає, що при складанні вказаного протоколу допиту ОСОБА_7 було допущено помилку, а саме номер кримінального провадження, в якому було проведено дану слідчу дію, було вказано як «№ 0000931» замість правильного «№ 0000913».

Такий висновок підтверджується і тим, що ОСОБА_7 у межах досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000913 було допитано також свідка ОСОБА_18 з питань взаємовідносин ОСОБА_12 та ОСОБА_22 , і протокол її допиту містить аналогічну помилку в частині номеру кримінального провадження (т. 1 а.с. 169, 170).

Така помилка потягла певну неузгодженість у наступних процесуальних документах, оскільки у частині із них, зокрема у протоколі огляду від 27 липня 2018 року (т. 1 а.с. 216, 217), постанові про визнання речовим доказом від 27 липня 2018 року (т. 1 а.с. 218) вказаний документ ідентифікований відповідно до номеру кримінального провадження, в якому він фактично складений, - «№ 0000913», в той час як в інших документах, зокрема у висновку почеркознавчої експертизи від 25 жовтня 2018 року № 170 (т. 1 а.с. 183-186), - цей протокол допиту ідентифікований відповідно до помилкового номеру кримінального провадження, що зазначений безпосередньо у його тексті, - «№ 0000931».

Разом із тим, у колегії суддів відсутні підстави для грунтовних сумнівів у тому, що всі вказані процесуальні документи стосуються одного і того самого документу - протоколу допиту свідка ОСОБА_10 від 13 серпня 2017 року (т. 1 а.с. 201).

У зв`язку із вищенаведеним доводи захисника у цій частині, які в цілому зводяться до висловлення сумнівів у тому, що один і той самий документ було отримано у межах тимчасового доступу до речей до документів, надано на дослідження експерту та досліджено останнім, колегія суддів оцінює критично.

Аналізуючи доводи апелянта в частині, що стосується процесуальних порушень, допущених на його думку при здійсненні тимчасового доступу до речей і документів 26 липня 2018 року, а саме того, що:

-ухвалу слідчого судді було виконано не тією особою, що зазначена в ухвалі слідчого судді, - слідчим ОСОБА_9 замість керівника Верхньодніпровського ВП Жовтоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській області;

-фактично слідчим ОСОБА_9 було видано лише протокол допиту свідка ОСОБА_10 від 13 серпня 2017 року, при цьому походження документів особової справи ОСОБА_7 залишається не встановленим;

-при здійсненні тимчасового доступу до речей і документів були відсутні поняті, а також отримані документи не були упаковані та опечатані, -

колегія суддів приходить до наступного.

Так, судом касаційної інстанції послідовно, зокрема у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 756/10060/17, висловлюється правова позиція, відповідно до якої невідповідність тим чи іншим вимогам закону нівелює доказове значення відомостей, одержаних у результаті відповідних процесуальних дій, не в будь-якому випадку, а лише в разі, якщо вона призвела до порушення прав людини і основоположних свобод або ж ставить під сумнів походження доказів, їх надійність і достовірність. Адже для прийняття законного й обґрунтованого рішення суд має отримувати максимально повну інформацію щодо обставин, які належать до предмета доказування, надаючи сторонам у змагальній процедурі достатні можливості перевірити й заперечити цю інформацію

Погоджуючись із висновками суду першої інстанції колегія суддів приходить до переконання, що стороною захисту не наведено переконливого обгрунтування порушення прав людини і основоположних свобод у зв`язку із здійсненням тимчасового доступу до речей і документів 26 липня 2018 року. Вказану слідчу дію було проведено уповноваженою особою, без істотних порушень вимог процесуального закону, а також без порушень прав людини і основоположних свобод обвинуваченого.

Наведені в апеляційній скарзі доводи про виконання ухвали слідчого судді від 27 червня 2018 року про надання тимчасового доступу до речей і документів не тією особою, на яку був покладений відповідний обов`язок, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вказану слідчу дію було проведено уповноваженою особою слідчим ОСОБА_16 , а виконання обов`язку надання документів іншою посадовою особою відповідного органу, ніж безпосередньо зазначена в ухвалі слідчого судді, не суперечить вимогам ст. 165 КПК України, оскільки у розумінні ч. 1 ст. 159 КПК України під особою, яка зазначена в ухвалі слідчого судді, суду про тимчасовий доступ до речей і документів як володілець речей або документів належить розуміти саме відповідний орган поліції. Вказаний висновок грунтується також на положеннях п. 4 ч. 1 ст. 164 КПК України, згідно із якими в ухвалі слідчого судді про надання тимчасового доступу до речей і документів щодо фізичної особи, яка має надати такий доступ, зазначаються її прізвище, ім`я та по-батькові, а щодо юридичної особи тільки її найменування.

Посилання апелянта на те, що фактично слідчим ОСОБА_9 було видано лише протокол допиту свідка ОСОБА_10 від 13 серпня 2017 року, при цьому походження документів особової справи ОСОБА_7 залишається не встановленим, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки згідно із протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 26 липня 2018 року слідчим ОСОБА_9 було видано низку документів, у тому числі - особову справу співробітника ОСОБА_7 копії на 27 арк. та оригінали документів, що містять вільні зразки почерку та підпису ОСОБА_7 (т. 1 а.с. 189, 190). Вказаний протокол складено з дотриманням вимог закону і підписано як слідчим ОСОБА_9 , так і слідчим ОСОБА_16 .

Крім того, апеляційні доводи у цій частині мають в цілому формальний характер, оскільки стороною захисту не спростовується те, що слідчим було вилучено саме документи особової справи ОСОБА_7 , які у подальшому використано для проведення почеркознавчої експертизи.

Зокрема, стороною захисту не порушене питання про проведення у справі повторної почеркознавчої експертизи з метою спростування первинного висновку судової почеркознавчої експертизи від 25 жовтня 2018 року № 170 щодо складання протоколу допиту свідка ОСОБА_10 від 13 серпня 2017 року та виконання підпису від імені допитаної особи ОСОБА_7 ; про надання стороною захисту інших зразків для проведення вказаної експертизи; про перевірку у будь-який спосіб того, чи дійсно документи, використані експертом для порівняння, походили з особової справи ОСОБА_7 і містили його підписи та зразки почерку. Апеляційні доводи у цій частині зводяться до оспорювання результатів почеркознавчої експертизи згідно із доктриною плодів отруйного дерева, із суто формальних міркувань.

Колегія суддів вважає за необхідне додатково зазначити, що при проведенні експертизи було використано не тільки вільні зразки почерку ОСОБА_7 , але й експериментальні зразки, отримані від нього у межах встановленої процедури (т. 1 а.с. 172-179), при цьому будь якої неузгодженості щодо авторства вільних, експериментальних зразків почерку та дослідженого документу експертом виявлено не було.

Апеляційні доводи про те, що при здійсненні тимчасового доступу до речей і документів були відсутні поняті, а також отримані документи не було упаковані та опечатані, колегія суддів вважає такими, що не грунтуються на процесуальному законі, оскільки положення ст. 164 КПК України таких вимог не містять.

Натомість сторона захисту не наводить переконливого мотивування, яке дозволяло б грунтовно припускати, що документи, вилучені слідчим у межах тимчасового доступу, у подальшому були втрачені, замінені або зазнали таких змін, які ставили б під сумнів їх достовірність та правильність складеного на їх підставі висновку експерта. Апеляційні доводи у цій частині зводяться до висловлення припущень і міркувань загального характеру, а також посилання на обставини, які не мають істотного значення і не впливають на зміст вказаних документів, зокрема на наявність на протоколі допиту свідка ОСОБА_10 пошкоджень у вигляді отворів від прошивання, а на його фотографії в експертному висновку надпису «Підробка підпису свідка».

Посилання захисника на те, що судом не було перевірено версію сторони захисту про те, що ОСОБА_7 , недбало ставлячись до своїх обов`язків, не перевірив належним чином шляхом огляду документів особу, яка представилася як ОСОБА_10 , та провів її допит, колегія суддів оцінює критично. Так, дана версія поза розумним сумнівом спростовується висновком судової почеркознавчої експертизи від 25 жовтня 2018 року № 170, яким категорично констатовано, що підпис від імені свідка ОСОБА_10 у протоколі його допиту від 13 серпня 2017 року виконаний ОСОБА_7 , що на думку колегії суддів безумовно свідчить про те, що обвинувачений будь-яку особу не допитував та власноручно склав завідомо неправдивий документ.

Інші доводи захисника колегія суддів оцінює критично, оскільки вони зводяться до наведення різних інтерпретацій тих самих аргументів та в цілому не спростовують законності та обгрунтованості оскаржуваного вироку суду.

З урахуванням наведеного, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги захисника з викладених у ній мотивів та вважає за необхідне вирок залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 березня 2024 щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4