ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження №: 11-сс/818/394/24 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: тримання під вартою
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора - ОСОБА_6 , з участю підозрюваного ОСОБА_7 та його захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , за умови, що заяв про відкладення розгляду справи ні від кого не надходило розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 12.03.2024 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вказаною ухвалою слідчого судді частково задоволено клопотання СВ ВСП ГУНП в Харківській області ОСОБА_10 про застосування у кримінальному провадженні №0000216 від 08.11.2023 року, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Корюківка Чернігівської області, громадянина України, з неповною вищою військовою освітою, не одружного, військовослужбовця у військовому званні майор, перебуваючого на посаді начальника відділу оперативної обстановки штабу ВЧ НОМЕР_2 , раніше не судимого,

До підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор», на 60 днів, в межах строків досудового розслідування, тобто до 10.05.2024 (включно), із застосуванням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 343 (триста сорок три) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1001560 (один мільйон одна тисяча п`ятсот шістдесят) гривень, після внесення якої підозрюваного вирішено з-під варти звільнити та покласти на нього обов`язки:

-прибувати до слідчого, прокурора, чи суду за першою вимогою;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали.

На зазначену ухвалу слідчого судді захисник підозрюваного подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та змінити запобіжний захід ОСОБА_7 на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою або знизити розмір застави до мінімальної суми.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник посилається на незаконність та необґрунтованість ухвали, відсутність ризиків та недоведеність прокурором, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Вважає, що у сторони обвинувачення відсутні належні та достовірні докази, які б свідчили про те, що його підзахисний, перебуваючи на волі, має намір вчиняти інший злочин, здійснити вплив на свідків або буде переховуватися від органу досудового розслідування та у подальшому, від суду.

Обвинувальний вирок по даному кримінальному провадженню ще не винесено, а тому, як вважає захисник, казати, що ОСОБА_7 має намір переховуватись від слідства та суду, з метою уникнути кримінальної відповідальності, на думку захисника, передчасно та суперечить приписам си.17 КПК України та ст.62 Конституції України.

Просить врахувати, що ОСОБА_7 був неодноразово нагороджений різноманітними нагородами, копії яких ним додано до апеляційної скарги. Крім того, як вважає захисник, поза увагою суду залишилась задовільна характеристика на підозрюваного, який зарекомендував себе як старанний, дисциплінований, працелюбний, є учасником бойових дій, раніше не судимий, до кримінальної відповідальності притягується вперше. На думку захисника, лише суворість можливого покарання не може бути підставою для обрання найсуворішого запобіжного заходу і не є самостійною і єдиною підставою для встановлення ризику втечі, відповідно до практики ЄСПЛ. Вважає, що обмеження розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу лише переліком законодавчих стандартних підстав для його застосування, без встановлення їх наявності та обґрунтованості стосовно конкретної особи, є порушенням вимог п.4 ст.5 Конвенції про захист прав людини.

Враховуючи вищевикладене, просить задовольнити його вимоги.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Захисники підозрюваного та підозрюваний ОСОБА_7 підтримали доводи апеляційної скарги в повному обсязі та просили її задовольнити.

Прокурора заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи захисників та підозрюваногона підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що в провадженні СВ Відділу спеціальної поліції ГУ Національної поліції в Харківській області перебуває кримінальне провадження №0000216 від 08 листопада 2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368 КК України, за підозрою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця, який займає посаду начальника групи узагальнення обстановки командного пункту штабу військової частини НОМЕР_2 .

Згідно відомостей досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється у тому, що будучи заступником командира 2-го механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 , отримував неправомірну вигоду з своїх підлеглих, перебуваючи на посаді командира 4 механізованої роти 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 , за вирішення особистих питань (відпустки, переведення до іншої військової частини тощо). Вказану неправомірну вигоду ОСОБА_7 , отримував від своїх підлеглих шляхом грошових переводів на його банківську картку АТ КБ «ПриватБанк».

З метою особистого збагачення за рахунок підлеглих за військовим званням та посадою військовослужбовців, а саме солдата ОСОБА_11 , зараховано до списків особового складу зазначеної військової частини, поставлено на всі види забезпечення згідно до посади стрільця - санітара 3 механізованого відділення 1 механізованого взводу 4 механізованої роти 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 , солдата ОСОБА_12 , зараховано до списків особового складу зазначеної військової частини, поставлено на всі види забезпечення згідно до гранатометника 1 механізованого відділення 3 механізованого взводу 4 механізованої роти 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 , солдата ОСОБА_13 , призначено на номер обслуговування 1 механізованого відділення 5 механізованого взвод 4 механізованого роти 2 механізованого батальйону військової частині НОМЕР_2 , сержанта ОСОБА_14 призначено на посаду командира 3 механізованого відділення командира машини 3 механізованого взводу 4 механізованої роти, 2-го механізованого батальйону, військової частини НОМЕР_2 , солдата ОСОБА_15 призначено на посаду номер обслуговування АГС 17 гранатометний взвод, 2-го механізованого батальйону, військової частини НОМЕР_2 , внаслідок чого, ОСОБА_7 отримав від підлеглих неправомірні вигоди у кількості 70 раз у виді грошових коштів на загальну суму 568 500 гривень (п`ятсот шістдесят вісім тисяч п`ятсот гривень), які вимагав шляхом проведення грошової транзакції через додаток «Приват24» на банківську карту АТ КБ «ПриватБанк» НОМЕР_3 для себе за не вчинення дій в інтересах підлеглих з використанням свого службового становища, а саме, не подання донесення про вчинення підлеглими адміністративних правопорушень за фактами самовільних залишень військових частин та не притягнення встановленим порядком до дисциплінарної та адміністративної відповідальності.

12.03.2024 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

12.03.2024 старший слідчий ОСОБА_10 звернувся до слідчого судді з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , посилаючись на наявність обґрунтованої підозри, яка підтверджується сукупністю зібраних доказів, зокрема, допитом свідка ОСОБА_11 ; допитом свідка ОСОБА_13 ; допитом свідка ОСОБА_12 ; допитом свідка ОСОБА_14 ; допитом свідка ОСОБА_15 ; вилученими даними у оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар»; вилученими даними у оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ України»; вилученими даними у оператора мобільного зв`язку ТОВ «лайфссел»; вилученими даними у АТ КБ «ПриватБанк»; іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Також посилався на наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме - запобігання спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків експертів у цьому ж кримінального провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення. Слідчий просив при обранні підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з винятковістю та враховуючи тяжкість вчиненого злочину, особу підозрюваного і займану ним посаду, визначити заставу у розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто - 876 000 грн., з покладанням на нього, відповідно до ст.194 КПК, процесуальних обов`язків. Вважав, що більш м`який запобіжний захід не здатний забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Задовольняючи вказане клопотання слідчого, слідчий суддя суду першої інстанції вважав обґрунтованою підозру, повідомлену ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України, яка підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами у їх сукупності, а саме: допитом свідків ОСОБА_11 ; ОСОБА_13 ; ОСОБА_12 ; ОСОБА_14 ; ОСОБА_15 ; вилученими даними у оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар»; вилученими даними у оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ України»; вилученими даними у оператора мобільного зв`язку ТОВ «Лайфссел»; вилученими даними у АТ КБ «ПриватБанк»; іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Також слідчий суддя врахував вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним інкримінованого йому злочину та тяжкість можливого покарання, у разі визнання підозрюваного винним, беручи до уваги, що ОСОБА_7 являється військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 , місцезнаходження військової частини в якій він проходить військову службу в будь-який час може змінити місце дислокації в іншу область враховуючи проведення бойових дій на території України, що створить умови для його переховування від органу досудового розслідування та суду в інших областях України. Крім того вказані обставини створять складності явки або запізнення підозрюваного до органу досудового розслідування та суду. Суд вважав, що невідворотність покарання за злочини, вже саме по собі є підставою та мотивом для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду.А тому, враховуючи, що суворість покарання за кримінальне правопорушення, наслідки та ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку можуть бути визнаними як менш небезпечними ніж покарання і процедура виконання покарання, вважав ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, доведеним.

До того ж, слідчий суддя вважав, що ОСОБА_7 , розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, наслідки та ризик втечі для нього, може самостійно або заручившись підтримкою інших осіб, своїх співслужбовців здійснити вплив на свідків, понятих, як благаючі або умовляючи їх, так і маючи безперешкодний доступ до вогнепальної зброї за допомогою якої може погрожувати свідкам, понятим, експертам щоб вони відмовились від своїх показань, які вони надали на досудовому розслідуванні та в подальшому будуть надавати при судовому розгляді з метою уникнути покарання за вчинений злочин. Внаслідок чого, суд вважав доведеним ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, беручи до уваги встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК). А тому вважав, що за таких обставин, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Також суд вважав підтвердженим ризик, передбачений п.4 ч.1 ст.177 КПК України, мотивуючи тим, що ОСОБА_7 перебуваючи на волі, з метою ухилитись від кримінальної відповідальності за вчинений злочин, може умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення судового слідства. Зокрема, достовірність перевірки підстав неявки до органу досудового розслідування або суду вимагатимуть від сторони обвинувачення певного часу, що в свою чергу призведе до необґрунтованого затягування строків досудового розслідування та створить можливості для ОСОБА_7 незаконно впливати, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні. В той же час останній перебуваючи на волі не буде позбавлений можливості з використанням мобільних телефонів, тощо здійснювати вплив на інших учасників кримінального провадження.

Крім того, суд вважав доведеним ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, як військовослужбовець військової служби, може вчинити інший військовий злочин, а саме самовільне залишення військової частини або місця служби, що кваліфікується за ст. 407 КК України, або дезертирство за ст. 408 КК України, тим самим переховуватись та ухилятись від кримінальної відповідальності за фактом вчинення тяжкого злочину. Крім того, враховуючи, що в ході досудового розслідування за даними отриманими в ході проведення допитів свідків встановлено, що ОСОБА_7 , має грошові заборгованості, вказане, на думку слідчого судді, свідчить про те, що аідозрюваний може продовжити злочинну діяльність, пов`язану з вимаганням отримати неправомірну вигоду.

Враховуючи встановлення існування ризиків, передбачених п.п.1,3,4,5 ст.177 КПК України, слідчий суддя вважав, що менш суворий запобіжний захід, не пов`язаний з тимчасовою ізоляцією підозрюваного, може негативно відобразитися на здійсненні швидкого та ефективного досудового розслідування, якого можливо досягнути лише за умов нівелювання ризиків кримінального провадження. За встановлених слідчим суддею обставин, необхідним є саме тримання під вартою, оскільки з урахуванням індивідуальних обставин підозрюваного, застосування домашнього арешту, як основного запобіжного заходу, буде недостатнім стримуючим фактором від реалізації встановлених ризиків і створить можливості для вчинення ним позапроцесуальних дій з метою перешкоджання кримінальному провадженню. Домашній арешт, у тому числі цілодобовий, пов`язаний з доступом підозрюваного до технічних засобів комунікації та інших ймовірних співучасників, що також може завадити виконанню завдань кримінального провадження на даному його етапі.

Таким чином, зважаючи на високу інтенсивність встановлених при розгляді клопотання ризиків, з урахуванням їх особистих характеристик, слідчий суддя дійшов висновку, що до підозрюваного слід застосувати винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. При цьому, з урахуванням положень, закріплених ч. 3 та 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя вважав за необхідне визначити заставу як альтернативний запобіжний захід.

Визначаючи розмір застави, який необхідно застосувати до підозрюваного, як альтернативний триманню під вартою, слідчий суддя виходив з того, що перш за все має бути врахована реальна можливість підозрюваного виконувати умови запобіжного заходу. З огляду на встановлені у даному кримінальному провадженні обставини та даних про особу підозрюваного, слідчий суддя вважав, що розмір застави, який просить визначити прокурор не є для нього надмірним і співвідноситься із рівнем його матеріального забезпечення, у зв`язку з чим, визначив заставу у розмірі 343 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1001560,00 гривень.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді щодо підстав та мотивів обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, проте, вважає обраний судом розмір застави таким, який є явно надмірним для підозрюваного, з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно практики Європейського суду з прав особи, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав особи, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Згідно п. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 3561/06 від 13.11.2007 р. Європейський Суд з прав особи зазначив "що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності ст. 5, 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ні в момент арешту, ні під час перебування заявника від вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, в кінцевому рахунку, пред`явленні обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання". (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, №182 та Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року, п.55, Series A, № 300-A).

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 . підозри, підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами та вказує на те, що для запобігання ризикам, зазначеним слідчим у клопотанні, передбачених п.п.1,3,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України, доведена необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, із визначенням застави, оскільки відомості щодо особи підозрюваного дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, запобігання яким, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим. Існує певна ймовірність, що знаходячись на волі, усвідомлюючи можливість отримання реального покарання у вигляді позбавлення волі на тривалий термін, ОСОБА_7 може переховуватись від слідства та суду, також може незаконно впливати на свідків або понятих, враховуючи встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а також специфіку його професійної діяльності та обставини інкримінованого йому злочину, виходячи зі змісту формулювання підозри. Також він може будь-яким чином перешкодити слідству, в тому числі спотворити чи змінити будь-які докази або речі, які мають важливе значення для кримінального правопорушення або вплинути на покази свідків, абоумисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу. Крім того, існує можливість підозрюваним вчинити будь-який інший злочин, враховуючи зазначені слідчим суддею обставини, з якими також погоджується і колегія суддів.

При цьому, колегія суддів бере до уваги, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Вказане свідчить про достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, що передбачені п. п. 1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, для запобігання яких, в даному випадку, застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу буде неефективним.

Щодо застосування слідчим суддею відносно ОСОБА_7 застави у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, то, колегія суддів зазначає наступне.

Закон визначає сукупність обставин, а також критерії, якими повинен керуватися слідчий суддя, суд при визначенні у кожному конкретному випадку розміру застави. Такими обставинами є: 1) всі обставини кримінального правопорушення; 2) майновий та сімейний стан підозрюваного, обвинуваченого; 3) інші дані про його особу (наприклад, поведінка під час кримінального провадження); 4) ризики, передбачені в ст. 177 КПК, а критеріями - те, що розмір застави: а) достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та, водночас, б) не буде завідомо непомірним для нього. Це означає, що, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати за рішенням суду про звернення застави у дохід держави утримувала підозрюваного, обвинуваченого від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого - її внесення не призвело до втрати ним та його утриманцями засобів для гідного проживання людини.

Виходячи з мети застави, головним критерієм, за яким має бути визначений розмір застави є його достатність для забезпечення виконання підозрюваним його процесуальних обов`язків. Саме така позиція міститься в рішеннях Європейського суду з прав людини.

Згідно з рішенням у справі «Мангурас проти Іспанії» суд зазначив, що суму застави необхідно оцінювати за ступенем впевненості, що можлива перспектива втрати застави буде діяти як достатній стримуючий фактор, щоб розвіяти будь-яке бажання втекти.

Аналогічної думки ЄСПЛ дотримався в справі «Істоміна проти України» де зазначив, що, гарантії передбачена пунктом 3 статті 5 Конвенції має на меті забезпечити не відшкодування будь-яких збитків, а лише присутність обвинуваченого на судовому засіданні.

Отже, при визначенні розміру застави суд в першу чергу має врахувати майновий та сімейний стан підозрюваного, інші дані про його особу, а вже потім - обставини кримінального правопорушення та ризики, передбачені ст.177 КПК України.

Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Тобто, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого, не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в такому випадку перетворилося б на безальтернативне.

Виходячи з фактичних обставин справи, згідно пред`явленої підозри, інкримінованої підозрюваному суми неправомірної вигоди, яка була ним отримана та відомостей щодо особи підозрюваного, його майнового стану, зокрема посадового окладу разом з винагородою, розмір застави, яка перевищує 80 розмірів прожиткового мінімуму, а саме - в розмірі 343 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, на думку колегії суддів, є завідомо непомірним для підозрюваного. Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які відомості щодо наявності у підозрюваного будь-яких значних матеріальних активів, зокрема, коштовного майна або нерухомості.

Слід зазначити, що обрання запобіжного заходу не має карального характеру, а його метою є саме забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, з тим щоб орган досудового розслідування зміг виконати завдання передбачені ст. 2 КПК України.

А тому, враховуючи підстави та обставини, визначені ч.ч.4,5 ст.182 КПК України, а також відомості щодо особи підозрюваного, його відзнаки під час здійснення служби на лавах ЗСУ, відсутність в минулому притягнення до кримінальної відповідальності, колегія суддів дійшла висновку про зменшення розміру застави в розмірі 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб і вважає, що такий розмір застави у розмірі 302 800 гривень зможе достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених кримінальним процесуальним законом України і є співмірним та відповідає меті і завданням кримінального провадження.

Зазначений розмір застави колегія суддів вважає справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, не порушує права підозрюваного та буде належною гарантією того, що у разі сплати цієї застави, ОСОБА_7 вирішить не зникати через побоювання її втратити.

Такий розмір застави є прийнятним з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Так, зокрема у рішенні від 20.11.2010 р. у справі «Мангурас проти Іспанії» Європейський суд з прав людини зазначив, що гарантії, передбачені пунктом 3 статті 5 Конвенції, покликані забезпечити явку обвинуваченого в судове засідання. Сума застави повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечити його безпеку. Іншими словами, розмір застави повинен визначатись тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави чи дій проти поручителів у випадку відсутності появи на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що орган досудового розслідування, в разі порушення підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, не позбавлений процесуальної можливості звернутись з клопотанням, про зміну запобіжного заходу відносно даного підозрюваного.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням нової ухвали.

Керуючись ст.ст. 376, 392, 393, 404, 405, 407 ч. 3 п. 1, 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 12.03.2024 рокупро задоволення клопотання органу досудового розслідування та про застосування щодо підозрюваного за ч.3 ст.368 КК України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжного заходу у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» до 10.05.2024 року із застосуванням до нього застави у розмірі 1 001 560 грн, - скасувати.

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного, - задовольнити частково.

Постановити нову ухвалу суду апеляційної інстанції, якою клопотання слідчого задовольнити частково

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» на 60 днів у межах строку досудового розслідування по 10.05.2024 (включно), із застосуванням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 100 (сто) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 302 800 (триста дві тисячі вісімсот) гривень.

Сума застави може бути внесена підозрюваним або іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) у розмірі, визначеному в цій ухвалі, у національній грошовій одиниці України, на депозитний рахунок Харківського апеляційного суду:

р/р UA0085314, МФО 820172 в ДКС України,

призначення платежу- застава, прізвище, ім`я, по батькові підозрюваної особи, кошти застави, згідно з ухвалою слідчого судді (номер справи, дата ухвали, назва суду).

У разі сплати застави, підозрюваний ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підлягає звільненню з-під варти у зв`язку з внесенням застави, з покладенням на нього таких обов`язків:

1) прибувати до слідчого, прокурора, чи суду за першою вимогою;

2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи, проходження служби;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії ухвали встановити по 10.05.2024 (включно).

Копію ухвали вручити підозрюваному, захиснику та прокурору.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді:

____________ _______________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4