У Х В А Л А

підготовчого судового засідання

18.03.2024 року Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

у ході чергового підготовчого судового засідання з розгляду обвинувального акта, у кримінальному провадженні № 0002756 від 27.09.2023, відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Скадовськ Херсонської області, громадянина України, українця зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та відповідно до даних обвинувального акта, до арешту, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частинами 2 та 3 ст. 307 КК України

Сторона обвинувачення -

Прокурор Галицької окружної прокуратури м. Львова Львівської області ОСОБА_4

Сторона захисту адвокат ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні 0002756 від 27.09.2023 щодо обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 та 3 ст. 307 КК України поступив до Франківського районного суду м. Львова 29 вересня 2023 року від прокурора Галицької окружної прокуратури м. Львова Львівської області

ОСОБА_4 та 03.10.2023, переданий для розгляду судді ОСОБА_1 у порядку, передбаченому ст. 35 КПК України.

Відповідно до ухвали від 04 жовтня 2023 призначено підготовче судове засідання з розгляду обвинувального акта на 13 жовтня 2023 року ( т. ас. 20-22).

За результатами підготовчого судового засідання матеріали обвинувального акта з додатками у кримінальному провадженні 0002756 від 27.09.2023 відносно ОСОБА_3 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частинами 2 та 3 ст. 307 КК України, повернуті прокурору, як такі, що не відповідають вимогам КПК України.

Цією ж ухвалою відмовлено прокурору публічному обвинувачу у клопотанні про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 00027546 від 27.09.2023 року з підстав невідповідності клопотання вимогам ст.. 184 КПК України.

Більш повно підстави такого рішення викладені в ухвалі підготовчого судового засідання від 19.10.2023 ( т.1 ас. 54 -61).

Не погоджуючись з даним рішенням суду, прокурор - публічний обвинувач у кримінальному провадженні 26.10. 2023 подав апеляційну скаргу за результатами розгляду якої, відповідно до ухвали апеляційного суду від 12 грудня 2023, апеляційна скарга задоволена, ухвала суду першої інстанції скасована та призначено новий розгляд обвинувального акта зі стадії підготовчого засідання. Цією ж ухвалою продовжено запобіжний захід ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою залишено без змін до проведення підготовчого судового засідання, однак не більше як на 60 (шістдесят) днів.

Підстави такого рішення викладені в ухвалі ( т. 1 ас. 66 -95).

До суду першої інстанції справу повернуто 05 січня 2024 відповідно до супровідного листа від 19.12.2023 та згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 05.01.2024 передано раніше визначеному складу суду, тобто суддя ОСОБА_1 ( т. 1 ас. 99 - 100).

На виконання ухвали апеляційного суду та ухвали судді першої інстанції від 29. 01.2024, продовжено підготовче судове засідання з розгляду обвинувального акта та з урахуванням завантаженості головуючого призначено судове засідання на 14.02.2024 об 13 год.10 хв.

В ході чергового підготовчого судового засідання прокурором - публічним обвинувачем, а саме 14.02. 24 та 20.02. 2024, подано клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_3 .

Вказані клопотання прокурор мотивує тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_3 , діючи за попередньою змовою в групі з невстановленими досудовим розслідуванням особами, у невстановлений досудовим слідством час та у невстановленому досудовим слідством місці, але не пізніше 27.06.2023, маючи умисел на незаконне збагачення шляхом незаконного придбання, зберігання з метою збуту та незаконний збут психотропних речовин, в порушення вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», використовуючи месенджер «Telegram», за невстановлених слідством обставин незаконно придбав психотропну речовину, обіг якої обмежено - «метамфетамін», особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено -«PVP», які зберігав при собі до 27.06.2023 у розфасованому вигляді в п?яти картонних коробках з метою подальшого збуту в роздріб, шляхом здійснення поштових відправлень.

Так, 27.06.2023 в період з 08 год. 27 хв. до 09 год. 45 хв. поблизу будинку N АДРЕСА_3 , в ході проведення затримання ОСОБА_3 в порядку, передбаченому ст.208 КПК України, працівниками поліці виявлено та вилучено 5 поштових картонних коробок. Всередині картонної коробки під умовною назвою N?1 в прихованому вигляді, знаходився зіп-пакет із кристалоподібною речовиною білого кольору, яка є психотропною речовиною, обіг якої обмежено - «метамфетаміном», масою 0,6664 грам; всередині картонної коробки під умовною назвою N?2 в прихованому вигляді, знаходився зіп-пакет із кристалоподібною речовиною білого кольору, яка є психотропною речовиною, обіг якої обмежено - «метамфетаміном», масою 0,7057 грам; всередині картонної коробки під умовною назвою N?3 в прихованому вигляді, знаходився зіп-пакет із кристалоподібною речовиною білого кольору, яка є психотропною речовиною, обіг якої обмежено - «метамфетаміном», масою 1,3853 грам; всередині картонної коробки під умовною назвою N? 4 в прихованому вигляді, знаходилось 2 зіп-пакети із кристалоподібною речовиною білого кольору, яка є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено - «PVP», загальною масою 7,5035 грам; всередині картонної коробки під умовною назвою N? 5 в прихованому вигляді, знаходився зіп-пакет із кристалоподібною речовиною білого кольору, яка є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено - «PVP», масою 2,3203 грам.

Загальна маса вилученої психотропної речовини, обіг якої обмежено - «метамфетамін», - 2,7574 грам, що становить великі розміри; особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - «PVP», - 9,8238 грам, що становить великі розміри.

За вказаних обюставин, прокурор стверджує доведеність вини ОСОБА_3 у незаконному придбанні та зберіганні з метою збуту психотропних речовин та особливо небезпечних психотропних речовин у великих розмірах, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого 4.2 ст.307 КК України.

Крім цього, зазнакчає далі у клопотання прокурор, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_3 , діючи за попередньою змовою в групі з невстановленими досудовим розслідуванням особами, у невстановлений досудовим слідством час та невстановленому досудовим слідством місці, але не пізніше 27.06.2023, маючи умисел на незаконне збагачення шляхом незаконного придбання, зберігання з метою збуту та незаконний збут наркотичних засобів та психотропних речовин, в порушення вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», використовуючи месенджер «Telegram», за невстановлених слідством обставин незаконно придбав психотропну речовину, обіг якої обмежено - «метамфетамін»; особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - «PVP»; особливо небезпечні наркотичні засоби, обіг яких заборонено - «канабіс» та «макову солому», які незаконно зберігав за місцем свого проживання по АДРЕСА_2 , з метою подальшого збуту в роздріб до 27.06.2023.

Покликається на те, що 27.06.2023 в період з 10 год. 00 хв. до 11 год. 05 хв. у квартирі N АДРЕСА_4 , за місцем проживання ОСОБА_3 було проведено санкціонований обшук, в ході якого виявлено та вилучено: 1 зіп-пакет із кристалоподібною речовиною білого кольору, яка є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено - «PVP», масою 28,8562 грам, що становить особливо великі розміри; 1 зіп-пакет із кристалоподібною речовиною білого кольору, яка є психотропною речовиною, обіг якої обмежено - «метамфетаміном», масою 7,7070 грам, що становить великі розміри; 2 полімерні пакети, паперовий згорток, 2 полімерні згортки із подрібненою речовиною рослинного походження зеленого кольору, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - «канабісом», загальною масою 3,11 грам; поліетиленовий пакет із речовиною рослинного походження світло-коричневого кольору, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - «маковою соломою», масою в перерахунку на висушену речовину 47,81 грам.

За вказними фактами, прокурор обвинувачує ОСОБА_3 у незаконному придбанні та зберіганні з метою збуту особливо небезпечних психотропних речовин в особливо великих розмірах, психотропних речовин у великих розмірах, особливо небезпечних наркотичних засобів, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст.307 КК України.

Зазначає, що 28.06.2023 слідчим суддею Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, із правом внесення застави в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 214720 грн. (справа N?463/6941/23), строк дії запобіжного заходу неодноразово продовжувався.

Підтримуючи клопотання, прокурор стверджує, що обгрунтованість підозри/обвинувачення ОСОБА_3 у скоєнні даних кримінальних правопорушень підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами та доказами, а саме: протоколом затримання особи підозрюваної у вчиненні злочину від 27.06.2023; протоколом обшуку від 27.06.2023; висновками експертів за результатами проведення судових експертиз наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів; показаннями свідків; речовими доказами у справі та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

При цьому прокурор покликається на рішенням Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і проти Об?єднаного Королівства» від 30.08.1990, «Мюррей проти Об?єднаного Королівства» від 28.10.1994 згідно з якими, вимога розумної підозри/обвинувачення передбачає наявність доказів, які об?єктивно зв?язують підозрюваного/обвинуваченого з певним

злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

На переконання прокурора у пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено, що «термін «обгрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об?єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Факти, що підтверджують обгрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має грунтуватися обвинувальний вирок.

Прокурор стверджує, що стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри/обвинувачення, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об?єктивний зв?язок обвинуваченого ОСОБА_3 із вчиненням даних кримінальних правопорушень, тобто виправдовують необхідність подальшого судового слідства у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст.2 КПК України.

Відтак, прокурор зазначає, що беручи до уваги наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 5 років з конфіскацією майна, без можливості застосувати ст.75 КК України, є достатні підстави стверджувати, що продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема, що обвинувачений може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності; незаконно впливати на свідків; іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, у цьому випадку підозрювана, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню чи судовому розгляду, а саме, що підозрюваний не з?явиться до слідчого чи суду; вчинить дії, які будуть перешкоджати правосуддю; або ж створить загрозу суспільству; скоїть інше кримінальне правопорушення; стане причиною громадських заворушень ( АДРЕСА_5 ; Smirnovav. Russia ,$ 59; Piruzyanv.Armenia, § 94).

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993, Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

У справі «Лійков проти Болгарії», заява N? 33977/96 від 26.07.2001, Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

З огляду на зазначене, прокурор переконує суд, що ризик переховування обвинуваченого ОСОБА_3 від суду продовжує існувати, обумовлений можливістю притягнення до кримінальної відповідальності та пов?язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання (злочини, у яких обгрунтовано обвинувачується ОСОБА_3 , передбачають виключно покарання у виді реального позбавлення волі на строк від 9 до 12 років з конфіскацією майна, а також існування умов для життя підозрюваного ОСОБА_3 в умовах розшуку, можливості його переховування як на території України, так і за межами України (в тому числі на непідконтрольній території). Крім цього, характеризуючі дані на підозрюваного свідчать про те, що він не одружений (розлучений), не має стійких соціальних зв?язків, постійного місця проживання на території Львівської області, що підтверджує існування наведеного ризику і в даному випадку.

При встановленні ризику незаконного впливу на свідків у кримінальному проваджені слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обгрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

Прокурор вважає, що за таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Щодо ризику того, що ОСОБА_3 може іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, прокурор зазначає, що на даний час органом досудового розслідування в межах виділеного кримінального провадження вживаються заходи щодо встановлення можливих співучасників вчинених кримінальних правопорушень, вживаються заходи щодо документування злочинної діяльності осіб, причетних до незаконного збуту наркотичних засобів. Відтак, будучи знайомим з вказаними особами, ОСОБА_3 може вжити дієвих заходів, спрямованих на уникнення такими особами кримінальної відповідальності за свою діяльність.

Далі прокурор зазначає, що враховуючи викладені вище обставини, тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обгрунтовано обвинувачується ОСОБА_3 , очевидну суспільну небезпеку обвинуваченого, у разі доведеності його вини безальтернативне покарання у виді позбавлення волі без можливості застосування ст.75 КК України він, прокурор, приходить до висновку, що менш суворі запобіжні заходи, у тому числі домашній арешт, не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України, та виконання покладених на обвинуваченого обов?язків, оскільки об?єктивно будуть існувати можливості для переховування від суду, перешкоджання кримінальному провадженню, незаконного впливу на свідків як безпосередньо, так і за посередництвом сторонніх осіб, тому лише продовження стосовно підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою може запобігти вказаним ризикам.

Враховуючи, що продовжують існувати обгрунтовані ризики, передбачені ст. 177 КІК України, та неможливість запобігання їм шляхом застосування більш м?якого запобіжного заходу, керуючись вимогами ст. ст.36, 131, 132, 176 - 178, 181, 183, 184, 194 КПК України, -просить продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у ДУ Львівській установі виконання покарань N?19 Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України на 60 діб. Відповідно ч. 5 ст. 182 КПК України визначити заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. У разі внесення застави та з моменту його звільнення з-під варти внаслідок внесення застави, покласти на ОСОБА_3 наступні обов?язки, а саме:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду, в провадженні яких перебуватиме дане кримінальне провадження;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора, суду, в провадженні яких перебуватиме дане кримінальне провадження;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи що дають право на виїзд з України і в?їзд в Україну.

Прокурор в судовому засіданні висловлюючи свої висновки про підсудність обвинувального акта Франківському районному суду м. Львова та його відповідності вимогам процесуального закону, зокрема, щодо питань, передбачених статтями 314 315 КПК України, вважав, що обвинувальний акт підсудний вказаному суду, відповідає вимогам процесуального законодавства та може бути призначеним до судового розгляду. Крім цього, прокурор просив розглянути клопотання про продовження запобіжного заходу обвинуваченому, мотивуючи тим, що обраний строк закінчується.

Разом з тим, на запитання головуючого про те, чи обирався обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід та чи оголошувалася йому підозра у вказаному кримінальному провадженні, а саме № 0002756 від 27 вересня 2023, прокурор відповів, що підозра та зміна підозри ОСОБА_3 оголошувалася у кримінальному провадженні № 0001380 від 18 травня 2023, у цьому ж провадженні було обрано запобіжний захід тримання під вартою, який неодноразово продовжувався у кримінальному провадженні № 0002756 від 27.09.2023. У підтвердження цьому надав копії процесуальних документів ухвал Личаківського районного суду м. Львова.

У той же час, прокурор так і не зміг пояснити суду причини виділення копій матеріалів кримінального провадження № 0002756 від 27.09.2023 щодо встановленої особи - ОСОБА_3 із матеріалів кримінального провадження № 0001380 від 18 травня 2023 щодо невстановлених осіб, тобто у спосіб, який є з точністю до навпаки, способу і порядку визначеного процесуальним законом (ст.. 217 КПК України).

Прокурор також не зміг пояснити суду підстав, які надавали йому процесуального право звертатися з клопотання до слідчого судді про продовження запобіжного заходу обвинуваченому, коли останній був перерахований за Франківським районним судом м. Львова, а у кримінальному провадженні, відповідно до ухвали від 29.01.2024 було призначено підготовче судове засідання на 14.02.2024, яке перенесено на 26.02. 2024 із за ненадання прокурором належного процесуального документу про попереднє продовження запобіжного заходу.

При цьому, прокурор покликався на ст.. 199 КПК України, мотивуючи тим, що саме ця норма передбачає підстави для подання клопотання.

В ході вирішення питань, передбачених ст.. 314 316 КПК України, прокурор пропонував суду призначити обвинувальний акт до судового розгляду, переконуючи суд, що обвинувальний акт відповідає вимогам процесуального закону, у тому числі й ст.. 291 КПК України та підсудний Франківському районному суду м. Львова. Підтвердив, що в розглядуваному кримінальному провадженні № 0002756 від 27.09.2023 підозра ОСОБА_3 у вчиненні ним злочину, передбаченого частинами 2 та 3 ст. 307 КПК України, не оголошувалася та запобіжний захід не обирався. Такі процесуальні рішення щодо ОСОБА_3 , були прийняті у кримінальному провадженні № 0001380 від 18 травня 2023 , а у кримінальному провадженні № 0002756 від 27.09.2023, змінені та продовжені. Вважає, що це є правильно та відповідає процесуальним вимогам.

Відтак, прокурор в підготовчому судовому засіданні просив призначити обвинувальний акт до судового розгляду та продовжити ОСОБА_3 запобіжний захід на 60 днів із визначенням застави в раніше встановленій сумі.

В судовому засіданні, адвокат висловлюючи свою думку про розгляд клопотання щодо призначення обвинувального акта до судового розгляду та продовження запобіжного заходу, вважав, що обвинувальний акт може бути призначений до судового розгляду, а клопотання про продовження запобіжного заходу задоволенню не підлягає. З даною позицією адвоката погодився обвинувачений.

Суд, заслухавши висновки прокурора щодо питань, передбачених статтями 314 315 КПК України, а також статтями 177, 199, та 331 вказаного закону, думку адвоката та обвинуваченого, розглянувши у черговий раз в підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 600002756 від 27.09.2023 про обвинувачення ОСОБА_3 за частинами 2 та 3 ст. 307 КК України на предмет його відповідності вимогам кримінально - процесуального законодавства, а також клопотання прокурора від 14.02. та 20.02 2024 року про продовження запобіжного заходу обвинуваченому, з`ясувавши ряд процесуальних питань, які мають процесуальне значення для подальших судових рішень, у тому числі й за результатами

підготовчого судового засідання, встановив наступне.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 600002756 від 27.09.2023 про обвинувачення ОСОБА_3 за частинами 2 та 3 ст. 307 КК України поступив до Франківського суду м. Львова 29 вересня 2023 року та відповідно до Протоколу і Звіту автоматизованого розподілу судової справи між суддями, переданий судді ОСОБА_1 .

Згідно з ухвалою від 04.10 2023 призначено підготовче судове засідання. Підстави такого рішення викладені в ухвалі.

Відповідно до ухвали підготовчого судового засідання від 19 жовтня 2024 року, обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 600002756 від 27.09.2023, повернуто прокурору. Підстави такого рішення викладені в ухвалі ( т. 1 ас. 54 63).

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, прокурор оскаржив його до апеляційного суду.

За результатами апеляційного розгляду, згідно ухвали апеляційного суду від 12 грудня 2023, ухвала суду першої інстанції скасована, призначено у Франківському районному суді м. Львова новий розгляд обвинувального акта у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_3 за ч. 2 та 3 ст. 307 КК України зі стадії підг8отовчогог судового засідання. Запобіжний захід ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою залишено без змін до проведення підготовчого судового засідання, однак не більше як на 60 днів. Підстави такого рішення апеляційного суду викладені в ухвалі ( т. 1 ас. 89 95).

Судова справа з апеляційного суду до суду першої інстанції поступила 05 січня 2024, та згідно Протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду.

Згідно з ухвалою від 29 січня 2024 підготовче судове засідання продовжено відповідно до ухвали суду від 04.10. 2023 про призначення такого та ухвали апеляційного суду м. Львова від 12 грудня 2023 ( т. ас. 20-22, 101 103). Продовження підготовчого судового засідання призначено з урахуванням завантаженості головуючого на 14 лютого 2024 року.

Цього ж дня, а також 26 лютого 2024 , прокурором - публічним обвинувачем у кримінальному провадженні ОСОБА_4 подано клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_3 , обвинуваченому у кримінальному провадженні № 600002756 від 27.09.2023 за частинами 2 та 3 ст. 307 КК України.

Як вбачається із змісту двох текстів клопотання, прокурор подав такі мотивуючи обґрунтованою підозрою та відповідними ризиками.

У підготовчому судовому засіданні прокурор клопотав призначити обвинувальний акт до судового розгляду та продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у Львівській установі виконання покарань № 19 Західного міжрегіонального управління з питань виконання покарань та пробації Міністерства юстиції України на 60 діб із визначенням застави в розмірі 80 (вісімдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Суд, у черговий раз вирішуючи у підготовчому судовому засіданні вказані вище питання, у тому числі й підстави та обґрунтованість продовження запобіжного заходу, звернув увагу прокурору, що станом на час підготовчого судового засідання 14 лютого 2024, строк тримання під вартою, який був залишений апеляційним судом відповідно до ухвали від 12 грудня 2024 року, закінчився, а до клопотання ним, прокурором, іншого процесуального документа не долучено. На вказане зауваження суду, прокурор повідомив , що строк продовжено ще на 60 діб ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 05 лютого 2024 року. У зв`язку з цим, заявив клопотання про перенесення підготовчого судового засідання для надання ним копії вказаної вище ухвали, яке судом задоволено.

У черговому підготовчому судовому засіданні прокурор надав суду ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 05 лютого 2024 року, з мотивувальної частини якої вбачається , що прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_3 і слідчий суддя таке клопотання задоволив.

За змістом резолютивної частини ухвали, слідчий суддя постановив: «Продовжити підозрюваному ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід - тримання під вартою на 60 днів, але не довше ніж до проведення підготовчого судового засідання.

Відтак, в ході чергового підготовчого судового засідання встановлено, що строк тримання під вартою продовжено підозрюваному ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Натомість ОСОБА_3 з 28 вересня 2023 року є обвинуваченим в силу вимог ч. 2 ст. 42 КПК України, відповідно до якої, обвинуваченим (підсудним) є особа , обвинувальний акт щодо якої переданий до суду в порядку , передбаченому ст.. 291 цього Кодексу.

Також, апеляційний суд залишив запобіжний захід ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 як обвинуваченому, а не як підозрюваному.

Слід також зазначити, що запобіжний захід ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у вигляді тримання під вартою був обраний у кримінальному провадженні № 0001380 від 18.05.2023.

У кримінальному провадженні № 600002756 від 27.09.2023 про підозру чи обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за частинами 2 та 3 ст. 307 КК України, не обирався. У вказаному кримінальному провадженні також не оголошувалася підозра ОСОБА_3 проте згідно повідомлення від 28 вересня 2023 року, йому повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру від 28 вересня 2023 року , тобто в день складання та затвердження обвинувального акту саме у кримінальному провадженні № 600002756 від 27.09.2023.

Відтак, з огляду на встановлені обставини, у суду відсутні будь які підстави для продовження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченому за частинами 2 та 3 ст. 307 КК України у кримінальному провадженні № 600002756 від 27.09.2023.

Що стосується питань, передбачених статтями 314 -316 КПК України, то суд й надалі враховує прецедентну практику Європейського суду з прав людини та виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності до правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Процесуальний порядок у кримінальному судочинстві визначений КПК України, дотримання якого, прокурором у кримінальних провадженнях № 0001380 від 18.05.2023 та № 600002756 від 27.09.2023, порушено.

Згідно зі ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Так, у ч. 1 ст. 91 КПК України визначено, що у кримінальному провадженні підлягає доказуванню, зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), що виходячи з суті цієї статті має відображатися в обвинувальному акті, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, як виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, котрі прокурор вважає встановленим. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист в кримінальному судочинстві» від 24.10.2003 р. №8, суди повинні вимагати від органів досудового слідства, щоб пред`явлене особі обвинувачення було конкретним за змістом. Зокрема, воно повинно містити данні про злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа, час, місце та інші обставини його вчинення, наскільки вони відомі

слідчому. Вказаний принцип закріплений у ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, де зазначено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має бути негайно й детально проінформований зрозумілою для нього мовою про характер і причини висунутого проти нього обвинувачення.

У той же час, уже на стадії підготовчого судового засідання, розглядуваний обвинувальний акт викликав стільки питань та протиріч, що змусив суд продовжити підготовче судове засідання для з`ясування всіх обставин відповідності обвинувального акта вимогам процесуального законодавства, а відтак, бути поверненим прокурору. З підстав його невідповідності вимогам ч. 1 ст. 91 та п. 5 ч.2 ст. 291 КПК України в цілому.

Національне законодавство не містить положень про наявність у суду повноважень чи обов`язку щодо встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, доказування чи збирання доказів. Суд здійснює перевірку об`єму обвинувачення викладеного в обвинувальному акті та правильність кваліфікації дій.

Одним із завдань кримінального провадження, визначених у ст. 3 КПК України, є забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини. Проте, встановлені в підготовчому судовому засіданні обставини, свідчать про неможливість призначення судового розгляду та вирішення питання про притягнення до кримінальної відповідальності особи, а тим більше будуть перешкоджати швидкому розгляду.

У частині 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення, зокрема, має такі права: a) бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього; b) мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту.

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) у справі Абрамян проти Росії від 9 жовтня 2008 року, а саме у п. 34, зазначив, що деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення.

За таких обставин положення підпункту а п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті.

У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.

У рішенні в справі Маттоціа проти Італії від 25 липня 2000 року ЄСПЛ на голосив на тому, що: обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь детальності інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.

Підсумовуючи викладене, необхідно наголосити, що за даних обставин суд й надалі вбачає суттєві недоліки у викладі фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення та формулюваннях обвинувачення, які можуть потягти за собою порушення прав особи на захист.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом про кримінальну відповідальність, яке висунуте в порядку, встановленому цим кодексом. Разом з цим ч. 1 ст. 337 КПК передбачено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в його межах, крім випадків, передбачених цією статтею. Натомість прокурор й надалі пропонує розгляд обвинувального акта стосовно групи осіб не визначаючи ролі кожного в співучасті, як це передбачено ст.. 27 КК України.

Більш того, ОСОБА_3 й надалі інкримінується незаконне придбання і зберігання наркотичних засобів з метою збуту, але вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Відтак, вказаний обвинувальний акт, на думку суду першої інстанції, й надалі не відповідає вимогам процесуального закону і в першу чергу п. 5 ч.2 ст. 291 КПК України, однак, виходячи з вимог ч. 3 ст. 415 КПК України, відповідно до якої висновки і мотиви, з яких скасовані судові рішення, є обов`язковими для суду першої інстанції при новому розгляді та на виконання вимог ухвали Львівського апеляційного суду від 12 грудня 2024 року, суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинувального акта до судового розгляду.

При цьому, суд й надалі вважає встановленою сатисфакцією те, що в ході чергового підготовчого судового засідання з розгляду обвинувального акта у кримінальному провадженні №0002756 від 27.09.2023, встановлено ряд нових процесуальних порушень, у тому числі й щодо не належного забезпечення обвинуваченому права на захист та факт порушення Конституційних і процесуальних прав обвинуваченого органом досудового розслідування.

Вказана обставина й надалі зобов`язує суд відреагувати та про виявлені порушення прав обвинуваченого і виявлені недоліки досудового розслідування, інформувати Генерального прокурора України та Міністра Внутрішніх справ України з метою вжиття заходів по їх усуненню та недопущенню подібного в майбутньому, проте таке реагування буде здійснено за наслідками судового розгляду обвинувального акта.

На підставі викладеного, керуючись статтями 62, 129, 129 - 1: статі 6 Конвенції « Про захист прав людини і основоположних свобод»; статей 7 9, 17, 21, 28, 177 -178,184,193 -194,197, 199, 314 - 316 , 331, 369, 371-372, 376 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Обвинувальний акт з долученим до нього реєстром матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002756 від 27.09.2023, відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частинами 2 та 3 ст. 307 КК України, призначити до судового розгляду на 11 год. 00 хв. 28 березня 2024 р.

В судове засідання викликати прокурора, захисника та конвоєм доставити обвинуваченого. Виклик учасників процесу доручити секретарю судового засідання.

Запропонувати прокурору подати клопотання про обсяг дослідження доказів як це передбачено ч. 2 ст. 349 КПК України.

У клопотанні прокурора від 26 лютого 2024 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частинами 2 та 3 статті 307 КК України у кримінальному провадженні № 0002756 від 27.09.2023, відмовити за безпідставністю такого.

Ухвала набирає законної сили з часу її проголошення і окремому оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено в судовому засіданні 28 березня 2024 об 08 год. 30. хв..

Суддя ОСОБА_6