ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/191/24 Справа № 699/835/24 Категорія: ст.170 КПК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2024 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючої ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря: ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

представника

власника майна-

адвоката ОСОБА_7

власника майна ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 24 травня 2024 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання про арешт майна, поданого в рамках кримінального провадження № 0000184 від 15 травня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 246 КК України,-

в с т а н о в и в :

Слідчий СВ ВП № 1 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області, лейтенант поліції ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області із клопотанням, погодженим прокурором Корсунь-Шевченківського відділу Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_6 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000184,внесеному до ЄРДР 15 травня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 246 КК України.

Ухвалою слідчого судді Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 24 травня 2024 року у задоволенні клопотання - відмовлено.

В поданій апеляційній скарзі прокурор вважає ухвалу слідчого судді незаконною, необгрунтованою та такою, що підлягає скасуванню через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, а також невідповідність висновків суду, викладених в ній, фактичним обставинам кримінального провадження.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та доводи апеляційної скарги; прокурора, яка підтримала подану апеляційну скаргу, просила скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою задовільнити клопотання слідчого про накладення арешту на майно, зазначене в клопотанні; власника майна та його адвоката, які заперечували проти доводів апеляційної скарги і просили ухвалу слідчого судді залишити без змін; перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

За змістом конституційних норм та положень кримінального процесуального законодавства, тягар доведеності обґрунтованості тверджень клопотань про необхідність накладення арешту на майно, покладений на органи досудового розслідування - ініціаторів клопотань та прокурора.

Відповідно до ст.23 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу. Підтримання державного обвинувачення у суді здійснюється прокурором. Захист здійснюється підозрюваним або обвинуваченим, його захисником або законним представником.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, а відповідно до ст.26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст.132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Згідно положень ч.ч.2, 3 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. В цьому випадку, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна, накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); можливість спеціальної конфіскації (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 КПК України); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 КПК України); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Виходячи з вищевказаних законодавчих принципів, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді, в якому з наведенням достатніх мотивів та посиланням на норми закону суд обґрунтував своє рішення щодо відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Як вбачається з клопотання, слідчим відділом відділення поліції № 1 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15 травня 2024 року за № 0000184 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 246 КК України.

Так під час проведення 14 травня 2024 року огляду місця події, а саме території проїжджої частини біля кафе «Мир» по АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено та вилучено: автомобіль марки «VOLVO» д.н.з. НОМЕР_1 ; напівпричіп марки «HALL» д.н.з. НОМЕР_2 ; деревина породи схожої на «сосну»; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_4 ; товарно-транспортна накладна серії ПЗО №090393 від 14 травня 2024 року, товарно-транспортна накладна серії ЮВД №950094 від 07 травня 2024 року, товарно-транспортна накладна серії ЮВД №950091 від 07 травня 2024 року, товарно-транспортна накладна серії ЮВА №782517 від 10 травня 2024 року.

Вилучене майно, а саме: автомобіль марки «VOLVO» д.н.з. НОМЕР_1 , напівпричіп марки «HALL» д.н.з. НОМЕР_2 до якого завантажено деревину породи схожої на «Сосну», були поміщенні на зберігання на майданчик тимчасового утримання при відділенні поліції № 1 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_4 , товарно-транспортна накладна серії ПЗО №090393 від 14.05.2024 року, товарно-транспортна накладна серії ЮВД №950094 від 07.05.2024 року, товарно-транспортна накладна серії ЮВД №950091 від 07 травня 2024 року, товарно-транспортна накладна серії ЮВА №782517 від 10 травня 2024 року залишені на зберігання в матеріалах кримінального провадження №0000184 від 15 травня 2024 року.

У межах зазначеного кримінального провадження слідчий звернувся до слідчого судді Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області із клопотанням про накладення арешту на вилучене під час огляду місця події майно.

Ухвалою слідчого судді Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 24 травня 2024 року у задоволенні клопотання слідчого СВ ВП № 1 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області, лейтенанта поліції ОСОБА_9 по матеріалам досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15 травня 2024 року за № 0000184, за ознаками кримінального правопорушення , передбаченого ч.1 ст. 246 КК України - відмовлено.

Слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що стороною обвинувачення не було доведено існування обґрунтованої підозри у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 246 КК України, а тому дійшов висновку про відмову в застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження.

З таким висновком слідчого судді погоджується і суд апеляційної інстанції.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до вимог ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. У відповідності до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону.

Згідно приписів ст.ст.94, 132, 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Вимоги апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні №0000184 про прийняття рішення про заборону користування вказаним в клопотанні майном, апеляційний суд визнає необґрунтованими, оскільки ні слідчим, ні прокурором не доведена наявність ризиків приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення або відчуження вказаного в клопотанні майна.

Наведені вище обставини свідчать про відсутність правових підстав для накладення арешту на майно, шляхом заборони користування ним, та не можуть бути підставою для порушення права власника майна, передбаченого ст.41 Конституції України.

У зв`язку з чим, з метою недопущення необґрунтованого порушення прав, свобод та охоронюваних законом інтересів власника майна, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про необхідність відмови в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно шляхом заборони користування ним.

Підстав для скасування ухвали слідчого судді з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 422 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 24 травня 2024 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання про арешт майна, поданого в рамках кримінального провадження № 0000184 від 15 травня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК Українии - залишити без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4