УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2024 року

м. Київ

Справа № 672/1420/17

Провадження № 51 - 3315 ск 21

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши спільну касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 та його захисника - адвоката ОСОБА_5 на вирокХмельницького апеляційного суду

від 29 травня 2024 року,

встановив:

Вироком Городоцького районного суду м. Хмельницької області від 26 березня

2019 року ОСОБА_4 засуджено за ст. 286 ч. 2 КК України до покарання

у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки та на підставі п. «д» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» його звільнено від відбування призначеного покарання.

Вироком Хмельницького апеляційного суду від 29 травня 2024 року вищезазначений вирок місцевого суду скасовано, призначено ОСОБА_4 за ст. 286 ч. 2 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки, збільшено суми, які підлягають стягненню з обвинуваченого на користь потерпілих, а в решті вирок залишено без зміни.

У касаційній скарзі порушується питання про перегляд вищевказаного вироку апеляційного суду в касаційному порядку.

Проте, касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427

КПК України, а тому колегія суддів дійшла висновку про необхідність залишення

її без руху на підставі ст. 429 ч. 1 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 427 ч. 2 п. 4 КПК України у касаційній скарзі зазначаються обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того,

у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами

для скасування або зміни судових рішень, і які, на її думку, допущені судами

при їх винесенні, навести конкретні докази і аргументи в обґрунтування кожної позиції.

Так, в порушення вимог ст. 427 ч. 2 п. 4 КПК України захисник та засуджений у своїй касаційній скарзі, хоч і зазначають про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, незаконність та необґрунтованість вироку апеляційного суду, проте не наводять доводи на обґрунтування цього відповідно до положень

ст. 438 ч. 1 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ст. 438 ч. 1 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді кримінального провадження в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412

КПК України), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України), невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414

КПК України).

Захиснику і засудженому слід врахувати те, що відповідно до ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правову оцінку обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання

про достовірність того чи іншого доказу.

Водночас у касаційній скарзі вказується на неповноту судового розгляду (ст. 410 КПК України) та невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження (ст. 411 КПК України), що відповідно

до статей 433, 438 КПК України не є предметом перегляду касаційним судом.

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що захисник та засуджений

не погоджуються з судовим рішенням суду апеляційної інстанції, однак не наводять обґрунтування незаконності оскаржуваного вироку апеляційного суду відповідно

до вимог ст. 438 ч. 1 КПК України з врахуванням положень ст. 412-414 цього Кодексу.

Касаційна скарга також не містить посилань на обставини, які не були враховані судом апеляційної інстанції під час постановлення ним рішення, а відповідно

до цього й на порушення норм матеріального і процесуального права, які, на думку захисника та засудженого, були порушені апеляційним судом.

Крім того, у поданій скарзі захисник та засуджений не зазначають в чому полягає незаконність вироку апеляційного суду, які конкретно порушення закону в силу

ст. 420 КПК України, на їх думку, було допущено цим судом.

Відповідно до ст. 427 ч. 3 КПК України якщо особа не бажає брати участі

у касаційному розгляді, вона зазначає про це в касаційній скарзі. Зі змісту касаційної скарги видно, що засуджений бажає брати участь в касаційному розгляді в режимі відеоконференції, проте зі змісту скарги не вбачається думка захисника щодо бажання чи небажання брати участь у касаційному розгляді.

Вказані недоліки касаційної скарги перешкоджають вирішенню питання

про відкриття касаційного провадження.

Керуючись ст. 429 ч. 1 КПК України, Верховний Суд

постановив:

Залишити спільну касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 та його захисника - адвоката ОСОБА_5 без руху.

Встановити засудженому ОСОБА_4 та його захиснику ОСОБА_5 семиденний строк для усунення зазначених недоліків з дня отримання копії ухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3