490/2136/22 03.06.2024
н/п 1-кп/490/218/2024
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/2136/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2024 року м.Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000157 від 09.05.2022 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Миколаєві, є громадянкою України, з середньою освітою, заміжня, офіційно не працює, раніше не судима, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

17.05.2022 року приблизно о 10:00 годині, більш точного часу в ході проведення дізнання встановити не представилось можливим, ОСОБА_3 перебувала за адресою: АДРЕСА_2 , біля бочки з водою, де знаходився ОСОБА_5 .. В цей час, у вказаному місці між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на ґрунті раніше неприязних відносин виник словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 ..

Реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на спричинення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, усвідомлюючи наслідки своїх протиправних дій та бажаючи їх настання, остання підійшла до ОСОБА_5 , схопила обома руками за шию та почала душити, тягнучи його на себе. Після чого, не зупиняючись на досягнутому, ОСОБА_3 ступнею лівої ноги спричинила один удар у праву ногу, а саме у стегно та коліно ОСОБА_5 , після чого останній повернувся спиною до ОСОБА_3 та присів на ноги. В подальшому, не зупиняючись на досягнутому, ОСОБА_3 , перебуваючи позаду ОСОБА_5 , коли останній перебував у положенні сидячи, підійшла до нього скоротивши дистанцію та спричинила ступнею лівої ноги один удар в область нижньої частини спини.

Своїми протиправними діями ОСОБА_3 спричинила потерпілому ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин правого стегна, саден в ділянці правого колінного суглобу, шиї, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (кожне).

Дії обвинуваченої ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.1 ст.125 КК України, як спричинення умисного легкого тілесного ушкодження.

30.05.2024 року обвинуваченою ОСОБА_3 подано до Центрального районного суду м.Миколаєва клопотання про закриття кримінального провадження за ч.1 ст.125 КК України на підставі ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення її до кримінальної відповідальності.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 подане клопотання підтримала та просила задовольнити.

Прокурор та потерпілий проти задоволення клопотання обвинуваченої про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності не заперечували.

Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали судової справи, вважає, що клопотання обвинуваченої підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Пунктом 1 ч.2 ст.284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно ч.1 ст.285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч.4 ст.286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули два роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії кримінального проступку, санкція статті якого передбачає покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк до двохсот годин, або виправні роботи на строк до одного року.

З моменту вчинення кримінального правопорушення 17 травня 2022 року, минуло більше двох років.

На час розгляду клопотання судом не встановлено та сторонами провадження не надано інформації про ухилення обвинуваченої від слідства, вчинення нею нових кримінальних правопорушень, а так само і відомостей про переривання чи зупинення строків, згідно ч.2 ст.49 КК України.

Крім цього, судом з`ясовано, що обвинувачена ОСОБА_3 розуміє підстави та наслідки закриття провадження у зв`язку зі звільненням від кримінальної відповідальності за закінченням строку давності, безумовної можливості продовження судового розгляду провадження з його вирішенням по суті, і остання не заперечувала проти закриття провадження з відповідних підстав.

У відповідності до ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього обвинувачення.

Суд приходить до висновку про те, що обвинувачена, розуміючи зміст процесуальних дій, що відбувались під час судового засідання, маючи безумовне та гарантоване законодавством право на судовий розгляд провадження та перевірку судом обґрунтованості обвинувачення у вчиненні нею кримінального правопорушення, таким правом не скористалась та не заперечувала проти закриття провадження за нереабілітуючих підстав.

Додатково, слід зазначити, що дотримання умов, передбачених частинами 1-3 ст.49 КК України, є безумовним і звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності, є обов`язковим.

Передбачений ст.49 КК України інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення із визнанням ними своєї винуватості у вчиненні злочину.

Відповідно до положень ст.63 Конституції України та ст.18 КПК України, жодна особа не може бути примушена визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення або примушена давати пояснення, показання, які можуть стати підставою для підозри, обвинувачення у вчиненні нею кримінального правопорушення.

Виходячи із цих положень закону, визнання винуватості є правом, а не обов`язком підозрюваного, обвинуваченого, а отже, невизнання підозрюваним, обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках за умови роз`яснення їм судом суті підозри чи обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення. Саме таку позицію висловив Верховний Суд у своїй постанові від 26 березня 2020 року (судова справа №730/67/16).

Цивільний позов по справі не заявлено, судові витрати відсутні.

Питання про речові докази суд вирішує на підставі ст.100 КПК України.

Запобіжний захід відносно обвинуваченої не обирався.

Керуючись ст.49 КК України, ст.ст.284288, 369372, 395 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання обвинуваченої ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, на підставі ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження №0000157 від 09.05.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України закрити.

Речовий доказ:

медична довідка з ЛШМД зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м.Миколаєва протягом 7 днів з дня її проголошення.

Головуючий ОСОБА_1