Справа № 592/6889/24
Провадження № 1-кп/592/440/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2024 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні № 0001079, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.04.2024 відносно неповнолітнього

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шостка, Сумської області, громадянина України, учня 8-А класу КУ « ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,

що вчинив суспільно небезпечне діяння, що має ознаки діяння, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора Окружної прокуратури м. Суми - ОСОБА_4 ,

особи, відносно якої розглядається клопотання - ОСОБА_3 ,

законного представника неповнолітнього - ОСОБА_5 ,

захисника адвоката - ОСОБА_6 ,

установив:

07.04.2024 о 23 годині 10 хвилин неповнолітній ОСОБА_3 , перебуваючи за місцем мешкання у будинку АДРЕСА_2 , після сварки зі своєю знайомою ОСОБА_7 , з метою помсти останній, діючи умисно, реалізуючи умисел, направлений на завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибухів, які загрожують загибеллю людей та іншими тяжкими наслідками, достовірно знаючи про те, що відомості щодо підготовки вибухів не відповідають дійсності, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, посягаючи на громадську безпеку в частині надання інформації про загрозу злочинних посягань, розуміючи, що таке повідомлення може викликати паніку серед населення, використовуючи власний мобільний телефон марки Redmi 10С, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , з sim-картою за номером НОМЕР_3 , оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна», підготував для спрямування на заздалегідь знайдену ним адресу електронної пошти ІНФОРМАЦІЯ_3 - ІНФОРМАЦІЯ_4 та у застосунку «Telegram» надіслав невстановленій особі, матеріали стосовно якої виділені в окреме кримінальне провадження, повідомлення наступного змісту: «Я ОСОБА_15 заменировала универмаг киев бомбами которые вы х..й разменируете и х..й найдете, через 24 час они активизируются и вам всем п...да, учусь я в 12 школе а также мне помогли моя компания и х..й вы нас найдете пи...ры) а даже если я дам вам мой номер он вам ничем не поможет) НОМЕР_4 ».

07.04.2024 о 23 годині 17 хвилин невстановлена особа, матеріали стосовно якої виділені в окреме кримінальне провадження, на прохання неповнолітнього ОСОБА_3 , реалізуючи вказаний злочинний умисел, надіслала з електронної адреси: ІНФОРМАЦІЯ_5 на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_3 : ІНФОРМАЦІЯ_4 завідомо вищевказану неправдиву інформацію про підготовку вибуху у приміщенні ТЦ «Київ» за адресою: АДРЕСА_3 .

Вищевказані умисні протиправні дії ОСОБА_3 та невстановленої особи, матеріали стосовно якої виділені в окреме кримінальне провадження, призвели до безпідставного відволікання особового складу, сил і засобів спеціальних служб для перевірки вказаного завідомо неправдивого повідомлення, оскільки в результаті належного реагування на нього на місце події прибули працівники Сумського РУП ГУНП в Сумській області та ГУНП в Сумській області, які проводили заходи з пошуку можливого вибухового пристрою.

Таким чином, неповнолітній ОСОБА_3 , вчинив суспільно небезпечне діяння, що має ознаки діяння, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України, а саме завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху, яке загрожує загибеллю людей чи іншими тяжкими наслідками.

01.05.2024 прокурор Окружної прокуратури м. Суми ОСОБА_4 направила до Ковпаківського районного суду м. Суми клопотання слідчого СВ Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_8 , погоджене нею про застосування до неповнолітнього ОСОБА_3 , який не досяг віку кримінальної відповідальності, примусових заходів виховного характеру, яке у судовому засіданні підтримала та зазначила, що ОСОБА_9 вчинив суспільно небезпечне діяння і це підтверджено належними і допустимими доказами, однак враховуючи те, що неповнолітній не є суб`єктом злочину, саме такий вид примусових заходів виховного характеру як передача неповнолітнього під нагляд опікуна та обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до його поведінки строком на один рік, є достатнім та необхідним для попередження вчинення неповнолітнім суспільно небезпечних діянь, нового кримінального правопорушення.

В ході судового розгляду допитано неповнолітнього ОСОБА_9 , який не досяг віку з якого настає кримінальна відповідальність, в присутності законного представника, захисника, який пояснив, що у нього є знайома неповнолітня ОСОБА_10 , з якою вони займалися в секції дзюдо «Динамо». Після того, як ОСОБА_11 припинила займатись спортом, її було ним видалено з «Telegram» групи спортсменів « Динамо », було це 3-4 тижні тому. З цього приводу вона неодноразово питала його в особистій переписці в месенджері «Telegram», чому її видалили, а інших, які також вже не займаються в секції не видаляли. Через деякий час вона почала погрожувати в переписці, що до нього прийдуть її друзі та розберуться з ним. Він вирішив помститися їй. Вдома за допомогою телефону, ним було складено повідомлення про мінування універмагу «Київ» в м. Суми від імені ОСОБА_12 . Побоюючись бути викритим правоохоронними органами, вирішив щоб це повідомлення направила інша особа. Він приймає участь в «Telegram» групі по відеомонтажу приблизно півтора роки, там за допомогою переписки домовився з користувачем під ніком « ОСОБА_13 », що останній надішле повідомлення на електронну адресу УСБУ в Сумській області, яку він попередньо знайшов та передав цій особі з незареєстрованої поштової скриньки, що ним і було зроблено.

Дуже жалкує про свій вчинок.

Пояснення ОСОБА_9 підтверджуються зібраними у справі та дослідженими письмовими доказами, а саме:

Повідомленням на лінію «102» від 08.04.2024, яке 07.04.2024 надійшло на електронну пошту СБУ від ІНФОРМАЦІЯ_9 про замінування універмагу «Київ», заявник ОСОБА_10 , зареєстровано за № НОМЕР_5 ;

повідомлення про замінування універмагу «Київ», заявник ОСОБА_10 , надійшло на електронну пошту СБУ від ІНФОРМАЦІЯ_9 від 07.04.2024;

огляду предметів від 08.04.2024, а саме мобільного телефону Iphone XR належного ОСОБА_7 ;

протоколом огляду предметів від 12.04.2024, а саме мобільного телефону Redmi 10С, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , належного ОСОБА_3 .

протоколом огляду місця події ТЦ «Київ» від 08.04.2024 за адресою: АДРЕСА_3 з фототаблицею;

актом перевірки об`єкта на наявність вибухових матеріалів відділу вибухотехнічної служби ГУНП в Сумській області від 08.04.2024;

актом про застосування спеціальної собаки з пошуку вибухових речовин і зброї від 08.04.2024.

Відповідно до характеристики учня 8-А класу класний керівник охарактеризував його з позитивної сторони, як скромного, стриманого, ввічливого. Навчається не в повну міру своїх сил.

Родину ОСОБА_3 охарактеризували з позитивної сторони.

Родина ОСОБА_3 має добрі умови проживання, що підтверджується актом обстеження умов проживання.

Прокурор просила задовольнити клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру.

Застосувати щодо неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі неповнолітнього під нагляд ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , строком на один рік напідставі п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України, про що йому оголосити. Застосувати щодо неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обмеження у дозвіллі і встановлення особливих вимог до його поведінки строком на один рік на підставі п. 2 ч. 2 ст. 105 КК України, про що йому оголосити, а саме зобов`язати ОСОБА_3 , без супроводу ОСОБА_5 та ОСОБА_14 не залишати місце постійного мешкання з 22 години по 07 годину наступного дня, строком на один рік та відвідувати навчальний заклад згідно встановленого регламенту.

Законний представник особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів виховного характеру ОСОБА_5 просив задовольнити клопотання слідчого, погодженого прокурором.

ОСОБА_9 підтримав вказане клопотання.

Захисник адвокат ОСОБА_6 підтримала вказане клопотання та просила задовольнити.

Представник Управління «Служба у справах дітей» СМР та представник уповноваженого підрозділу органів Національної поліції у судове засідання не з`явились, належним чином повідомлялись про час та місце розгляду, їх неявка не є перешкодою для розгляду.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали кримінального провадження, вважає, що клопотання є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Згідно з положеннями ст. 22 КК України кримінальній відповідальності підлягають особи, яким до вчинення кримінального правопорушення виповнилося шістнадцять років. Кримінальна відповідальність за злочин, передбачений ч. 1 ст. 259 КК України настає з шістнадцяти років.

Відповідно до паспорта ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Отже, неповнолітній ОСОБА_3 на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння після досягнення одинадцятирічного віку (повних 14 років), не досяг віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність за ч. 1 ст. 259 КК України (16 років).

Особливості кримінального провадження щодо неповнолітніх визначені Главою 38 КПК «Кримінальне провадження щодо неповнолітніх».

Відповідно до ч. 2 ст. 484 КПК України під час кримінального провадження щодо неповнолітнього, в тому числі під час провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, суд та всі інші особи, що беруть у ньому участь, зобов`язані здійснювати процесуальні дії в порядку, що найменше порушує звичайний уклад життя неповнолітнього та відповідає його віковим та психологічним особливостям, роз`яснювати суть процесуальних дій, рішень та їх значення, вислуховувати його аргументи при прийнятті процесуальних рішень та вживати всіх інших заходів, спрямованих на уникнення негативного впливу на неповнолітнього.

Статтею 498 КПК України встановлено, що кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно ст. 499 КПК України досудове розслідування у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру здійснюється згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом. За відсутності підстав для закриття кримінального провадження прокурор затверджує складене слідчим, дізнавачем або самостійно складає клопотання про застосування до неповнолітнього примусових заходів виховного характеру і надсилає його до суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 501 КПК України під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує такі питання: 1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння; 2) чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від 11 років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння; 3) чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме.

За правилами ч. 2 ст. 97 КК України, примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу, суд застосовує до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що до особи, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, застосовуються примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 КК України.

Частиною другою статті 105 КК України встановлено, що суд застосовує до неповнолітнього такі примусові заходи виховного характеру: 1) застереження; 2) обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього; 3) передача неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють, чи під нагляд педагогічного або трудового колективу за його згодою, а також окремих громадян на їхнє прохання; 4) покладення на неповнолітнього, який досяг п`ятнадцятирічного віку і має майно, кошти або заробіток, обов`язку відшкодування заподіяних майнових збитків; 5) направлення неповнолітнього до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків до його виправлення, але на строк, що не перевищує трьох років. Умови перебування в цих установах неповнолітніх та порядок їх залишення визначаються законом.

Частиною 3 статті 105 КК України передбачено, що тривалість заходів виховного характеру, передбачених пунктами 2 та 3 частини другої цієї статті, встановлюється судом, який їх призначає.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що неповнолітнього можна передати під нагляд батьків. При цьому, вони мають бути спроможні здійснювати виховний вплив на неповнолітнього, постійно й належним чином контролювати його поведінку та зобов`язані це робити. Строк нагляду, передбаченого п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього.

Відповідно до інформаційного листа ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ N 223-1134/0/4-13 від 18.07.2013 «Про деякі питання здійснення кримінального провадження щодо неповнолітніх», суд ухвалює судове рішення щодо неповнолітнього, керуючись принципом найкращих інтересів дитини, встановленого у ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, відповідно до положень глави 29 КПК та розділу XI КК України.

До особи, яка вчинила кримінальне правопорушення після досягнення одинадцятирічного віку, але до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, у будь-якому випадку, незважаючи на ступінь тяжкості вчинюваного діяння, згідно зі ст. 498 КПК України мають застосовуватись примусові заходи виховного характеру.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 проживає разом з опікуном ОСОБА_5 та його дружиною ОСОБА_14 , за місцем проживання та навчання характеризується позитивно, займається спортом, до кримінальної відповідальності не притягався.

Пояснення ОСОБА_3 та досліджені письмові докази, узгоджуються між собою та підтверджують, що мало місце суспільно-небезпечне діяння.

ОСОБА_3 негативно ставиться до такого вчинку.

Оцінивши зібрані по справі та досліджені в ході судового слідства докази, суд приходить до переконання, що суспільно небезпечне діяння мало місце, воно вчинене неповнолітнім ОСОБА_3 , який не досяг віку з якого настає кримінальна відповідальність, а саме вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України.

Визначаючи, який саме примусовий захід виховного характеру необхідно застосувати до неповнолітнього ОСОБА_3 суд враховує думки прокурора, захисника, законного представника особи, до якої передбачається застосування примусових заходів виховного характеру, а також неповнолітнього ОСОБА_3 , здатність опікуна забезпечити позитивний виховний вплив на неповнолітнього та постійний контроль за його поведінкою, і вважає, що до неповнолітнього ОСОБА_3 може бути застосований примусовий захід виховного характеру у виді передачі під нагляд під нагляд ОСОБА_5 , ОСОБА_14 , строком на один рік, оскільки він не вийшов з-під контролю останіх, навчається, піддається виховному впливу, може виправитися при здійсненні контролю за його поведінкою та обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до його поведінки строком на один рік на підставі п. 2 ч. 2 ст. 105 КК України.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України N 2 від 15.05.2006 «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру», з метою здійснення контролю за виконанням рішення про застосування примусового заходу виховного характеру слід проінформувати про це рішення уповноважених осіб служби у справах дітей та ювенальної превенції.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Відповідно до ст. 174 КПК України зняти накладені арешти на вилучене майно.

Керуючись ст. ст. 484, 498-501 КПК України, ч. 2 ст. 97, п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України, суд,

постановив:

Клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру до неповнолітнього, який не досяг віку кримінального відповідальності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні суспільно небезпечного діяння, у кримінальному провадженні № 0001079, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.04.2024 яке має ознаки діяння, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України задовольнити.

До неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який не досяг віку кримінальної відповідальності та вчинив суспільно небезпечне діяння, яке має ознаки суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України:

- застосувати примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі неповнолітнього під нагляд ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , строком на один рік на підставі п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України, про що йому оголосити;

- застосувати примусові заходи виховного характеру у вигляді обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до його поведінки строком на один рік на підставі п. 2 ч. 2 ст. 105 КК України, про що йому оголосити, а саме зобов`язати ОСОБА_3 , без супроводу ОСОБА_5 або/та ОСОБА_14 не залишати місце постійного мешкання з 22 години 00 хвилин по 07 годину 00 хвилин наступного дня, строком на один рік та відвідувати навчальний заклад згідно встановленого регламенту.

Контроль за виконанням ухвали суду покласти на Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради.

Речові докази після набрання ухвалою законної сили, зазначені в постановах слідчого від 12.04.2024, 08.04.2024:

- мобільний телефон Redmi 10С, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , залишити законному представнику ОСОБА_5 ;

- ноутбук ASUS, model number AR5B225, sD4NOCV311798167 , залишити ОСОБА_14 ;

- оптичний носій - диск DVD-R № МАР628YF09181720 - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Скасувати накладені арешти на тимчасово вилучене майно відповідно до ухвал слідчих суддів Ковпаківського районного суду м. Суми від 10.04.2024 (справа № 592/5714/24), від 09.04.2024 (справа № 592/5715/24), після набрання ухвалою суду законної сили.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1