Справа № 932/3970/24
Провадження № 1-кс/932/1301/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2024 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника скаржника адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , на рішення слідчого про закриття кримінального провадження,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла вищевказана скарга, яка мотивована тим, що у 2008-му році невстановлені особи, шахрайським шляхом заволоділи майном заявниці, а саме квартирою, спричинивши таким чином матеріальну шкоду у значному розмірі.

За даним фактом на підставі ухвали слідчого судді внесені відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000159 від 30.01.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Проте постановою слідчого СВ ВП № 7 ДРУП ОСОБА_5 від 18.03.2024 кримінальне провадження № 0000159 від 30.01.2024 закрито у зв`язку з відсутністю складу злочину.

Представник скаржника з таким рішенням не погоджується. Вказує, що у 2008-му році було проведено виїмку матеріалів інвентаризаційної справи в БТІ, де міститься кілька заяв ОСОБА_6 , який будучи наймачем квартири, надав дозвіл на реєстрацію місця проживання ОСОБА_7 . В подальшому квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

В подальшому ОСОБА_6 помер. Спадкоємцями після його смерті є ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_4 .

В матеріалах цивільної справи № 200/15180/16 за позовом ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_9 до ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , Дніпровської міської ради, про визнання правочину недійсним та скасування державної реєстрації права власності, міститься постанова про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні, тому закриття цього кримінального провадження суперечить положенням КПК України.

Виходячи з викладеного, представник скаржника просить слідчого суддю скасувати постанову слідчого СВ ВП № 7 ДРУП ОСОБА_5 від 18.03.2024, про закриття кримінального провадження № 0000159 від 30.01.2024.

В судовому засіданні представник скаржника підтримав скаргу, просив її задовольнити.

Слідчий в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, проте його неявка не перешкоджає розгляду.

Отже, вважаю можливим розглянути скаргу у відсутність слідчого.

Вислухавши пояснення представника скаржника, вивчивши скаргу та додані до неї документи, перевіривши матеріали кримінального провадження, виходжу з наступного.

Відповідно до норми ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ч. 2 ст. 306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування розглядаються не пізніше сімдесяти двох годин з моменту надходження відповідної скарги, крім скарг на рішення про закриття кримінального провадження, які розглядаються не пізніше п`яти днів з моменту надходження скарги.

Згідно з ч. 2 ст. 9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (справа "Ассенов та інші проти Болгарії"). Вони повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, inter alia, показань очевидців та експертних висновків (рішення у справах "Танрікулу проти Туреччини" та "Ґюль проти Туреччини").

У відповідності до ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається, зокрема, в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 4 ст. 284 КПК України про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.

Таким чином, закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силі наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Подальше розслідування, після закриття кримінального провадження, є неможливим до того часу, коли постанова про закриття кримінального провадження не буде скасована в установленому КПК порядку.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором, показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого, прокурора складається з мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні СВ ВП № 7 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувало кримінальне провадження № 0000159 від 30.01.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що невстановлені особи, шахрайським шляхом заволоділи майном заявниці, а саме квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 , спричинивши таким чином матеріальну шкоду у значному розмірі.

Постановою слідчого СВ ВП № 7 ДРУП ОСОБА_5 від 18.03.2024 кримінальне провадження № 0000159 від 30.01.2024 закрито у зв`язку з відсутністю складу злочину.

Закриваючи кримінальне провадження слідчий виходив з того, що потерпіла ОСОБА_4 та адвокат ОСОБА_3 самоусунулися від участі в слідчих діях та не співпрацюють зі слідством. Так, ОСОБА_4 перебуває в Італії, тому допитати її неможливо. Адвокат ОСОБА_3 вказав, що всі матеріали розслідування знаходяться у кримінальній справі № 62081224, порушеної до набрання чинності КПК України 2012 року. Крім того, ОСОБА_4 та інші особи з сім`ї « ОСОБА_11 » не мають відношення до спірного майна, оскільки квартира є комунальною власністю та була надана їм лише у користування. Тобто факт заволодіння майном не мав місце, оскільки право власності на квартиру було набуто іншою особою шляхом її приватизації, тобто Дніпровська міська рада передала цю квартиру іншому набувачу, що вказує на існування спору щодо приватизації майна.

Слідчий суддя вважає, що слідчий дійшов правильного висновку про закриття кримінального провадження, оскільки відсутній склад злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, як і вичерпані можливості для здобуття нових доказів.

Так, відповідно до вимог статей 2, 284 КПК закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних і перевірених доказів.

При розгляді скарги на постанову про закриття кримінального провадження, слідчий суддя повинен на підставі пояснень заявника, слідчого (прокурора) та матеріалів кримінального провадження встановити, чи вжив слідчий всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження як обставин зазначених в заяві про скоєння кримінального правопорушення так і обставин встановлених ним в кримінальному провадженні, і чи маються передбачені ст. 284 КПК України підстави для його закриття.

Особливістю предмета шахрайства є те, що ним може бути як чуже майно, так і право на таке майно. Право на майно може бути закріплене у різних документах, наприклад, цінних паперах, довіреностях на право розпорядження майном, боргових зобов`язаннях, заповітах тощо. Об`єктивна сторона шахрайства полягає у заволодінні майном або придбанні права на майно шляхом обману чи зловживання довірою. В результаті шахрайських дій потерпілий - власник, володілець, особа, у віданні або під охороною якої знаходиться майно, добровільно передає майно або право на майно винній особі. Безпосередня участь потерпілого у передачі майнових благ і добровільність його дій є обов`язковими ознаками шахрайства, які відрізняють його від викрадення майна та інших злочинів проти власності.

Відтак, для кваліфікації дій, як шахрайство, потерпіла особа повинна мати майно у власності, або мати право на це майно.

Коли особа є наймачем квартири, тобто отримує майно у користування, дії невстановлених осіб не можуть бути кваліфіковані як шахрайство, оскільки в такому разі майно не вибуває з власності цієї особи, а вибуває з комунальної власності.

Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_6 як основному квартиронаймачу та членам його сім`ї була надано в користування квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Отже, квартира перебувала у комунальній власності.

В подальшому ОСОБА_6 надав нотаріально посвідчену згоду на проживання і реєстрації у спірній квартирі гр. ОСОБА_7 .

13.04.2017 ОСОБА_6 помер.

27 липня 2007 року Управлінням житлового господарства Дніпропетровської міської ради видано свідоцтво про право приватної власності на спірну квартиру на гр. ОСОБА_7 .

На сайті Дніпровської міської ради міститься інформація про видання ОСОБА_7 свідоцтва про право власності на означене майно.

Таким чином, ОСОБА_7 набув право власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

У провадженні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська перебуває цивільна справа № № 200/15180/16 за позовом ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_9 до ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , Дніпровської міської ради, про визнання правочину недійсним та скасування державної реєстрації права власності.

Справа перебуває у провадженні судді ОСОБА_12 .

Розгляд цього спору триває.

Розглянувши скаргу, приходжу до висновку про відсутність підстав для її задоволення, оскільки ОСОБА_4 , яку представляє адвокат ОСОБА_3 , ніколи не проживала, не була зареєстрована у спірній квартирі, тож не має відношення до цього майна. Відтак, їй не могла бути заподіяна будь-яка шкода. Поряд з цим, квартира вибула з користування основного квартиронаймача ОСОБА_6 не в результаті шахрайських дій, а в результаті приватизації комунального майна, тобто виник спір з приводу приватизації, що розглядається Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська, справа № 200/15180/16.

Сам по собі факт того, що ОСОБА_6 був основним наймачем майна, не може слугувати підставою для кваліфікації дій, як шахрайство, оскільки фактично майно не вибувало з володіння ОСОБА_6 , що є обов`язковою ознакою шахрайства. Права власності на цю квартиру ОСОБА_6 не мав. У приватизації квартири брала участь Дніпровська міська рада, тобто саме нею ухвалювались юридично значущі рішення, які можуть бути оскаржені у встановленому порядку.

Слідчий суддя враховує також поведінку учасників провадження, зокрема, ОСОБА_4 фактично ініціювала дане кримінальне провадження, однак виїхала на тривалий час до Італії, що унеможливлює проведення слідчих дій, допиту як потерпілої і т.д. Представник ОСОБА_4 також не співпрацює зі слідством. В судовому засіданні надав пояснення, які вказують вочевидь, що між сторонами виникли відносини, які повинні вирішуватись у порядку цивільного судочинства, а не в порядку кримінального провадження.

Посилання адвоката на матеріали кримінальної справи № 62081224 не можуть братися до уваги, оскільки справа порушена до набрання чинності КПК України 2012 року, тому всі докази не можуть мати процесуального значення, а такий процесуальний інститут як виїмка, не передбачений новим КПК України.

Встановлення обставин законності реєстрації осіб у помешканні та здійснення приватизації квартири на одну особу, не входить до компетенції слідчого під час здійснення досудового розслідування. Такі питання вирішуються в рамках цивільного чи адміністративного судочинства.

Таким чином, рішення слідчого про закриття кримінального провадження № 0000159 від 30.01.2024 є достатньо вмотивованим, а висновки, які містяться в оскаржуваній постанові, відповідають обставинам кримінального провадження.

Підсумовуючи викладене, вважаю можливим відмовити у задоволенні скарги.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 283, 284, 303-307, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , на рішення слідчого про закриття кримінального провадження № 0000159 від 30.01.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня виготовлення повного тексу.

Повний текст ухвали складено 01 липня 2024 року о 16 год. 04 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_13