Справа № 344/7846/24
Провадження № 1-кс/344/3403/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2024 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , та його захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави щодо ОСОБА_4 в рамках кримінального провадження № 0000019від 09.02.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся з вказаним клопотанням, яке погоджене з прокурором, в обґрунтування якого покликався на те, що досудовим розслідуванням встановлено, що після окупації 24.02.2022 с. Новомиколаївка Бериславського району Херсонської області представниками збройних формувань рф фактично було узурповано всі владні повноваження на тимчасово окупованій території району шляхом збройного захоплення адміністративних будівель органів державної влади та місцевого самоврядування, встановлення інституту військових комендатур, запровадження тотального контролю та жорсткого управління в усіх сферах життєдіяльності громади селища, фактичної ліквідації приватної власності, свободи слова, пересування та волевиявлення, а також шляхом повсякденного залякування населення, застосування фізичного і психологічного впливу до окремих категорій суспільства та верств населення.

Представники окупаційної влади російської федерації, знаючи, що референдум щодо зміни території держави може призначати тільки Верховна Рада України, а рішення приймає увесь український народ, народне волевиявлення у формі референдуму має відбуватися виключно з дотриманням основоположних міжнародно-визнаних засад щодо їх проведення загального, рівного, вільного, прямого і таємного голосування, яке проводиться з дотриманням закону, на період дії воєнного стану на тих територіях, де перебувають збройні сили рф, зупиняється виконання повноважень та діяльність ТВК і їхніх членів, з порушеннями Конституції України, норм міжнародного права і принципів демократії вирішили провести псевдо референдум про входження окупованої території Херсонської області до складу російської федерації.

Тези про проведення референдуму на тимчасово окупованій території використовувались російською федерацією як засіб тиску на українську владу та світове співтовариство, щоб визнати тимчасово окуповані території України територіями російської федерації і сформувати думку про те, що бойові дії проводяться на їх території, тобто що рф не виступає в статусі держави окупанта. Проведення референдуму на території Херсонської області планувалось у квітні, травні 2022 року і було перенесено у зв`язку із наступальними діями ЗСУ, на вересень 2022 року.

До участі у процесі підготовки та проведення незаконного референдуму з питань приєднання частини території України до рф на порушення порядку, передбаченого Конституцією України, були залучені особи з числа військових і спеціальних служб рф, правоохоронних та інших служб і відомств рф, а також цивільні громадяни рф і України (анкетні дані та їх роль у вчиненні цього кримінального правопорушення встановлюються досудовим розслідуванням).

Так, 05 вересня 2022 року головою так званої військово-цивільної адміністрації Бериславського району від окупаційної влади ОСОБА_6 на службовій нараді, яка проходила за участі керівників селищних рад від окупаційної влади в приміщенні Бериславської військово-цивільної адміністрації ( АДРЕСА_1 ), було оголошено рішення про проведення 11 вересня 2022 року на території Бериславського району незаконного референдуму за приєднання Херсонської області до складу рф. Крім того, на нараді було доведено до присутніх, що головою територіальної виборчої комісії Бериславського району призначено громадянку України ОСОБА_7 , досудове розслідування стосовно якої здійснюється в іншому кримінальному провадженні. При цьому, на посаду голови т.зв. дільничної виборчої комісії № 826 із організації та проведення вищевказаного незаконного референдуму в АДРЕСА_2 , що входять у підпорядкування Новомиколаївської сільської ради Бериславського району Херсонської області, призначено жительку с. Новомиколаївка ОСОБА_8 .

В подальшому, ОСОБА_4 , проживаючи на тимчасово окупованій території с. Новомиколаївка Бериславського району Херсонської області, з метою підтримання тимчасової окупації Херсонської області військовими рф та незаконної діяльності створених ними незаконних органів влади, з корисливих мотивів, а саме отримання матеріальної винагороди, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, не пізніше 11 вересня 2022 року, прийняв пропозицію голови т.зв. голови дільничної виборчої комісії № 826 в с. Новомиколаївка Бериславського району Херсонської області ОСОБА_8 та надав добровільну згоду щодо своєї участі в організації і проведенні незаконного референдуму в якості члена виборчої комісії на території вказаного населеного пункту Херсонської області за приєднання Херсонської області до складу російської федерації.

У середині вересня 2022 року голова так званої Бериславської військово-цивільної адміністрації окупаційної влади ОСОБА_6 повторно зібрав в Бериславській районній адміністрації ( АДРЕСА_1 ) нараду з числа місцевих керівників - колаборантів, де до присутніх було доведено, що дата початку проведення референдуму переноситься на 23 вересня 2022 року.

При цьому, встановлено, що не пізніше 20.09.2022, голова окупаційної адміністрації Херсонської області ОСОБА_9 підписав указ про проведення референдуму щодо входження Херсонської області до складу російської федерації та звернення до президента російської федерації в. путіна із проханням підтримати результати вищевказаного незаконного референдуму про входження до складу російської федерації.

В подальшому, 26 вересня 2022 року, близько 09 год 00 хв, ОСОБА_4 , реалізовуючи злочинний умисел на організацію та проведення незаконного референдуму на території Херсонської області, прибув до домоволодіння ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_2 , куди також прибули голова дільничної виборчої комісії № 826 ОСОБА_8 та секретар вказаної ДВК ОСОБА_11 , а також військовослужбовці збройних сил рф для організації та проведення незаконного референдуму в АДРЕСА_2 за перехід Херсонської області зі складу України до російської федерації.

Далі, ОСОБА_4 , отримавши від ОСОБА_8 опечатану скриньку для голосування, разом із ОСОБА_11 , яка отримала від ОСОБА_8 списки жителів с. Черешневе Бериславського району Херсонської області та бюлетені, у супроводі 2 військовослужбовців збройних сил рф, котрі забезпечували їх охорону, на автомобілі марки ВАЗ 2106, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_12 , попрямували в АДРЕСА_2 , де, на виконання вказівки голови т.зв. дільничної виборчої комісії № 826 ОСОБА_8 , організували та проводили незаконний референдум щодо входження Херсонської області до складу рф, здійснюючи подвірний обхід місцевих мешканців та запрошуючи останніх прийняти участь в референдумі шляхом заповнення відповідної графи в наданих бюлетенях, які в подальшому вкидали в скриньку для голосування.

Знаючи, що відповідно до статті 73 Конституції України виключно всеукраїнським референдумом вирішуються питання про зміну території України, умисно, тобто усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи на виконання узгодженого заздалегідь злочинного плану, за попередньою змовою із ОСОБА_8 та іншими не встановленими на цей час досудовим розслідуванням особами, члени незаконної виборчої комісії ОСОБА_4 та ОСОБА_11 26.09.2022 вчинили дії щодо проведення на тимчасово окупованій території Херсонської області незаконного референдуму з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, та забезпечили проведення голосування шляхом проведення подвірного обходу серед місцевих жителів с. Черешневе Бериславського району Херсонської області, пропонуючи їм прийняти участь в голосуванні та надаючи для цього отримані у ОСОБА_8 бюлетені.

По завершенню проведення незаконного референдуму в АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_11 , близько 11 год 00 хв, повернулись до подвір`я домоволодіння ОСОБА_10 , де надали скриньку та бюлетені, у т.ч. не використані, ОСОБА_8 , яка у свою чергу передала їх військовослужбовцям збройних сил рф, що забезпечували охорону членів виборчої комісії, для подальшого їх доставлення до територіальної виборчої комісії в АДРЕСА_1 .

Після виконання вищевказаних дій, спрямованих на організацію підготовки до участі в проведенні незаконного референдуму, у період з 23 по 27 вересня 2022 року на тимчасово окупованій частині території Херсонської області пройшла незаконна, тобто з порушенням всіх положень Закону України «Про всеукраїнський референдум» від 26 січня 2021року № 1135-IX процедура проведення голосування серед жителів Херсонської області, у якому за участі озброєних військових та правоохоронців рф, незаконно сформованої поліції сумісно з членами незаконної ДВК, ОСОБА_4 як учасник незаконного органу народного волевиявлення, взяв активну участь в якості голови дільничної виборчої комісії № 826, шляхом здійснення подвірних обходів мешканців АДРЕСА_2 , забезпечення видачі їм бюлетенів, форму яких затвердила незаконна ЦВК, та без дотримання основних принципів вільної участі та добровільного таємного голосування, публічності та відкритості референдуму.

27 вересня 2022 року так звана ЦВК Херсонської області за результатами підрахунку ста процентів бюлетенів визнала незаконний референдум таким, що відбувся. Відповідно до його результатів 87.05 відсотків виборців виявили бажання за входження Херсонської області у склад рф.

Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано підозрюється у добровільній участі в організації та проведенні незаконного референдуму на тимчасово окупованій території, тобто в учиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

22 квітня 2024 року ОСОБА_4 в порядку п. 3 ч. 1 ст. 276, ч. 1 ст. 278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення.

Абзацом 175 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено термін «обґрунтована підозра», який означає наявність фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчините правопорушення.

Обґрунтованість підозри підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: показами свідків, а також іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

У відповідності до ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 5 ст. 111 КК України, цього Кодексу відноситься до категорії тяжкого злочину, санкція статті передбачає максимальне покарання за його вчинення десять років позбавлення волі з конфіскацією майна або без такої.

Згідно з вимогами п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п. п. 1, 4, 5, ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

- п.1 - переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки вищевказана особа усвідомлює про можливість покарання за вчинення таких злочинів. Окрім цього, ОСОБА_4 усвідомлює, що санкція насамперед ч. 5 ст. 111-1 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з конфіскацією майна або без такої, у зв`язку із чим, враховуючи режим воєнного стану на території України, може покинути територію України та виїхати на ТОТ України чи інших країн, тим же самим переховуватись від органів досудового розслідування та суду за скоєне ним кримінальне правопорушення;

- п. 4 - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки ОСОБА_4 підозрюється у скоєнні злочинів проти основ національної безпеки України та злочину проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, вчиненого у воєнний час. У свою чергу, ОСОБА_4 , знаючи інших осіб, які брали участь в проведенні незаконного референдуму, у період з 23 по 27 вересня 2022 року на тимчасово окупованій частині території Херсонської області та які також можуть вчиняти дії, направлені на виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії рф проти України, перебуваючи на волі, може розголошувати останнім інформацію про хід досудового розслідування та приховувати докази їхніх злочинних дій;

- п. 5 - вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину проти основ національної безпеки України та зможе вчинити інші кримінальні правопорушення проти національної безпеки України або продовжити здійснювати вищевказані кримінальні правопорушення.

Ураховуючи те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, вчиненого проти основ національної безпеки України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з конфіскацією майна або без такої, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, обрання більш м`якого запобіжного заходу не являється за можливе, оскільки застосування до нього іншого більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, в т.ч. шляхом розголошення іншим, не встановленим на даний час слідством співучасникам, інформації про хід досудового розслідування та приховування доказів їх злочинних дій.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, який відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу.

У відповідності до абзацу 8 ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

На підставі вищевикладеного а також неможливість запобігання цих ризиків шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, слідчий звернувся з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення розміру застави.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, покликаючись на викладені в ньому обставини, просив клопотання задовольнити та застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Захисник та підозрюваний у судовому засіданні щодо задоволення клопотання та застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави поклалися на розсуд суду.

Заслухавши прокурора, захисника і підозрюваного, та дослідивши матеріали клопотання вважаю наступне.

Згідно з вимогами п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п. п. 1, 4, 5, ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки вищевказана особа усвідомлює про можливість покарання за вчинення таких злочинів. Окрім цього, ОСОБА_4 усвідомлює, що санкція насамперед ч. 5 ст. 111-1 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з конфіскацією майна або без такої, у зв`язку із чим, враховуючи режим воєнного стану на території України, може покинути територію України та виїхати на ТОТ України чи інших країн, тим же самим переховуватись від органів досудового розслідування та суду за скоєне ним кримінальне правопорушення; - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки ОСОБА_4 підозрюється у скоєнні злочинів проти основ національної безпеки України та злочину проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, вчиненого у воєнний час. У свою чергу, ОСОБА_4 , знаючи інших осіб, які брали участь в проведенні незаконного референдуму, у період з 23 по 27 вересня 2022 року на тимчасово окупованій частині території Херсонської області та які також можуть вчиняти дії, направлені на виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії рф проти України, перебуваючи на волі, може розголошувати останнім інформацію про хід досудового розслідування та приховувати докази їхніх злочинних дій; вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину проти основ національної безпеки України та зможе вчинити інші кримінальні правопорушення проти національної безпеки України або продовжити здійснювати вищевказані кримінальні правопорушення.

Наявні у матеріалах кримінального провадження докази у їх сукупності дають підстави слідчому судді прийти до висновку, що органами досудового розслідування обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , громадянин України, українець, із середньою спеціальною освітою, непрацевлаштований, одружений, не є депутатом, раніше не судимий.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 § 1 (c) Конвенції, передбачає наявність обставин, або відомостей, як переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа можливо вчинила злочин».

22 квітня 2024 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримано в порядку ст.208 КПК України.

22 квітня 2024 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Підозра ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, протоколами допитів свідків та стенограм до протоколів допиту свідків, протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками та іншими зібраними матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ст. 9 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 p., ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. та відповідних положень низки інших міжнародно-правових актів з прав людини і судочинства кожна людина має право на свободу і особисту недоторканність. Застосування до неї як до підозрюваного чи обвинуваченого запобіжних заходів є істотним обмеженням цього права, а тому можливе лише у виняткових випадках, за наявності передбачених законом підстав і в передбаченому законом порядку.

Кримінальне правопорушення, передбачене 5 ст. 111-1 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , належить до категорії тяжких злочинів, санкція статті передбачає максимальне покарання за його вчинення десять років позбавлення волі з конфіскацією майна або без такої.

Згідно зі змістом ст.ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Частиною 1 ст.183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, а до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вбачається, що застосування запобіжних заходів вже можливо при наявності ризиків. Ризик - це не визначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя вважає, що прокурором доведено наявність встановлених на досудовому розслідуванні ризиків, передбачених у п.п.1, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які на даний час існують.

Відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Вирішуючи клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує тяжкість інкримінованого злочину, міцність соціальних зв`язків підозрюваного та характеризуючи його особу дані, те що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, зважає на те, що під час досудового слідства встановлено, а в судовому засіданні підтверджено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України і приходить до переконання, що клопотання слід задовольнити.

Згідно ч. 3ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті.

Відповідно до ч.4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

При вирішенні питання про можливість визначення застави, слідчий суддя враховує кваліфікацію кримінального правопорушення, зміст підозри повідомленої ОСОБА_4 , підстави і обставини, передбачені ст. 177 та 178 КПК України, наявність яких, на переконання слідчого судді, доведена, відтак слідчий суддя не знаходить підстав щодо застосування розміру застави.

Окрім того, підозрюваний не заперечив у застосуванні запобіжного заходу, який зазначено в клопотанні, поклавшись на розсуд суду щодо цього.

Отже, враховуючи вищенаведене, вважаю, що в судовому засіданні поза розумним сумнівом доведено відсутність можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, тому клопотання слід задовольнити та застосувати щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави і саме такий запобіжний захід буде достатнім для забезпечення дієвості даного кримінального провадження.

За змістом ч. 2 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.

Таким чином строк тримання під вартою підлягає обчисленню з моменту затримання, а саме з 22 квітня 2024 року.

Виходячи з викладеного, на підставі ст.ст. 29, 55, 62, 63, 129 Конституції України, керуючись ст.ст. 131,132, 176-178, 182-184, 193, 194,197, 199, 202, 205, 309, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, до 21 червня 2024 року включно, в межах строку досудового розслідування, без визначення розміру застави.

Тримання під вартою ОСОБА_4 здійснювати в Державній установі «Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)».

Ухвала слідчого судді підлягає до негайного виконання після її проголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Окружної прокуратури міста Івано-Франківська ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 24 квітня 2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_13