Справа № 342/848/23
Провадження № 11-кп/4808/194/24
Категорія ч.1 ст. 263КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 ОСОБА_5 ,

з участю: секретаря с/з ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Івано-Франківську справу кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора та захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 , на вирок Городенківського районного суду від 25.01.2024 року, у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,-

в с т а н о в и в:

Вироком Городенківського районного суду від 25.01.2024 року ОСОБА_8 визнано винуватим та засуджено за ч.1 ст.263 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки із застосуванням ст.75 ККУкраїни.

Не погоджуючись з вказаним вироком суду захисник та прокурор подали апеляційні скарги.

Захисник вважає вирок незаконним та таким, що підлягає скасуванню з підстав істотного порушення судом вимог кримінального процесуального законодавства та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність. Зазначає, що отримані обвинуваченим від військових на блокпосту патрони з метою відсічі збройній агресії слід вважати крайньою необхідністю, що узгоджується з постановою Верховного Суду у справі №760/6265/22 від 04.05.2023. Знаходження Мотрича як волонтера під обстрілами в районі Бахмута і є доказом, що в його діях немає складу злочину. Крім того, ОСОБА_10 мав дозвіл на карабін калібру 7,62х39, тобто мав право на зберігання набоїв до нього відповідного калібру. При цьому, законодавство не передбачає окремого дозволу на військові патрони. Також зауважив, що обіг зброї в період воєнного стану передбачений Законом України «Про забезпечення участі цивільних осіб у захисті України» від 07.03.2022 року, що чітко регулює ці правовідносини, тому дії ОСОБА_8 не кримінальним правопорушенням.

Просить вирок скасувати та закрити кримінальне п провадження за відсутністю в діях ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення.

Прокурор в судовому засіданні апеляційного суду відмовився від своєї апеляційної скарги, а тому апеляційний суд не перевіряв його апеляційні доводи.

В судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений та його захисник підтримали апеляційну скаргу захисника та наполягали на її задоволенні.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що заяву про відмову від апеляційної скарги прокурора слід задовольнити та закрити апеляційне провадження в цій частині.

Що стосується апеляційної скарги захисника, апеляційний суд дійшов висновку, що вона підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ч.1, 3 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.374 КПК України, у разі визнання особи винуватою в мотивувальній частині вироку зазначаються:

- формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення;

- статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений;

- докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів;

- мотиви зміни обвинувачення, підстави визнання частини обвинувачення необґрунтованою, якщо судом приймалися такі рішення;

Проте, суд першої інстанції істотно порушив наведені вимоги кримінального процесуального законодавства та допустив у вироку суперечності, які є підставою для скасування вироку.

Так, у мотивувальній частині вироку, суд першої інстанції зазначив формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, а саме:

ОСОБА_8 , діючи умисно і добровільно, усвідомлюючи наслідки своїх суспільно-небезпечних дій, спрямованих проти громадської безпеки в частині захисту життя та здоров`я людей від негативного впливу руйнуючого характеру вогнепальної зброї, бойових припасів в результаті їх неконтрольованого обігу, з порушенням вимог законодавства України: додаток №1, затверджений п.1 постанови ВР України від 17.06.1992 №2471-XII «Про право власності на окремі види майна», Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 №576, Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998 №622, зброя, боєприпаси (крім мисливської і пневматичної зброї і боєприпасів до неї, а також спортивної зброї і боєприпасів до неї, що придбаваються громадськими об`єднаннями з дозволу органів внутрішніх справ), які можуть перебувати у власності громадян, громадських об`єднаннях міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України; право носіння, зберігання, придбання, виготовлення, ремонт, передача чи збут вогнепальної зброї, бойових припасів здійснюється на підставі передбачених законом дозволів, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, придбав та зберігав за місцем свого проживання бойові припаси.

28.03.2023, під час проведення обшуку за адресою проживання ОСОБА_8 у АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено 10 цивільних боєприпасів, придатних для стрільби до вогнепальної нарізної зброї та є спортивно-мисливськими малокаліберними патронами кільцевого спалаху, калібру 5,6 мм, які використовуються для пістолетів, гвинтівок, карабінів, нарізних стволів комбінованих рушниць тощо калібру 5,6 мм, патронник яких розрахований на дані патрони, які ОСОБА_8 незаконно придбав та зберігав без передбаченого законом дозволу. Крім того, 28.03.2023 під час проведення обшуку автомобіля марки «Opel Vivaro», 2005 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить та яким користується ОСОБА_8 , було виявлено та вилучено 28 придатних для стрільби військових боєприпасів до вогнепальної нарізної зброї, а саме патрони калібру 7,62 мм зразка 1943 року центрального бою зі звичайною кулею промислового виробництва (Клімовський патронний завод, сучасна російська федерація, з них 11 шт. 1979 року випуску, 17 шт. 1988 року випуску), які призначені для стрільби з автоматів та кулеметів, патронних яких розрахований під дані патрони, які ОСОБА_8 незаконно зберігав та придбав без передбаченого законом дозволу.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_8 вчинив незаконне придбання та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.263 КК України.

В подальшому, після зазначення доказів на підтвердження встановлених судом обставин, суд виклав свої висновки про недоведеність вчинення ОСОБА_8 незаконного придбання та зберігання 10 цивільних боєприпасів - спортивно-мисливських малокаліберних патронів кільцевого спалаху, калібру 5,6 мм.

Зазначені висновки суду суперечать обвинуваченню визнаному судом доведеним.

Відповідно до п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.06.1990 р. №5, формулювання недоведеної частини пред`явленого підсудному обвинувачення з наведенням підстав, з яких воно визнається недоведеним, повинно бути викладено після доказів, якими обґрунтовано доведену частину обвинувачення.

Аналогічну позицію неодноразово висловлював у своїх рішеннях і Касаційний кримінальний суд у складі Верховного Суду, який виходить з того, що порушення зазначеної структури обвинувального вироку призводить до порушення вимог ст.374 КПК України.

При цьому, у постановах ККС ВС зазначено, що правильне відображення фактичних обставин кримінального правопорушення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків суду про доведеність винуватості особи, але й для реалізації права на захист. Адже фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правову норму, порушення якої інкриміновано обвинуваченому. Тому наведені у вироку фактичні дані в своїй сукупності мають давати повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою. Доведеність всіх обставин викладеного у вироку обвинувачення визнаного судом доведеним не має викликати жодних сумнівів.

Окрім наведеного, згідно уставленої практики ККС ВС, апеляційний суд не вправі змінювати обсяг обвинувачення, встановлювати інші обставини кримінального провадження ніж ті, що були встановлені судом першої інстанції, без безпосереднього дослідження доказів у порядку дотримання процедури передбаченої ст.404 КПК. Отже, зміна апеляційним судом формулювання обвинувачення, що визнане доведеним судом першої інстанції та пов`язане з встановленням фактичних обставин кримінального провадження, може мати місце лише за результатами безпосереднього дослідження доказів.

Така позиція узгоджується з практикою ЄСПЛ який зазначає, що недоліки у змісті обвинувачення можуть бути виправлені апеляційною інстанцією лише у тому випадку, якщо обвинувачений має можливість відстояти свої засоби захисту відносно переформульованого обвинувачення і оскаржити визнання себе винним за усіма відповідними питаннями права і фактів («Даллос проти Угорщини» (Dallos v. Hungary), §§ 49-52; «Сіпавічус проти Литви» Посібник зі статті 6 Конвенції Право на справедливий суд (кримінально-процесуальний аспект) Європейський суд з прав людини 77/133 Останнє оновлення: 31.12.2019 (Sipaviиius v. Lithuania), §§ 30-33; «Жупнік проти України» (Zhupnik v. Ukraine), §§ 39-43; «» І.Х. та інші проти Австрії» (I.H. and Others v. Austria), §§ 36-38; «Геленідзе проти Грузії» (Gelenidze v. Georgia), § 30).

Проте, у даному випадку апелянт не ставив питання про повторне дослідження доказів, а тому, в силу ч.3 ст.404 КПК України, апеляційний суд не має повноважень для виправлення недоліків або зміни формулювання обвинувачення визнаного судом доведеним.

Таким чином, допущені судом першої інстанції порушення не можуть бути усунуті шляхом зміни оскаржуваного вироку. Такі порушення є безумовною підставою для скасування оскаржуваного вироку з призначенням нового судового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції.

Під час нового розгляду кримінального провадження, суд першої інстанції зобов`язаний врахувати недоліки попереднього судового розгляду, ретельно перевірити доводи сторін кримінального провадження, повно та всебічно розглянути кримінальне провадження та ухвалити законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника задовольнити частково.

Вирок Городенківського районного суду від 25.01.2024 року щодо обвинуваченого ОСОБА_8 скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_3

Судді ОСОБА_4

ОСОБА_5