Провадження № 1-кп/734/92/24 Справа № 734/5137/23
В И Р О К

іменем України

04 березня 2024 року смт Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0000364, відомості про яке 05 жовтня 2023 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, щодо

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, розлученого, мобілізованого, військове звання - старший солдат, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого і жителя АДРЕСА_1 , не судимого,

із участю сторін кримінального провадження - прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

в с т а н о в и в:

відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень. 24 лютого 2022 року Президентом України виданий Указ «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022, затверджений Законом № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з чим на території України почав діяти воєнний стан.

За наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 07 липня 2023 року № 193 старшого солдата ОСОБА_3 призначено на посаду сапера 1 відділення інженерно-саперного взводу військової частини НОМЕР_1 , визначено таким, що справи та посаду прийняв, і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Під час проходження військової служби військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації старший солдат ОСОБА_3 відповідно до положень Військової присяги і вимог ст.ст. 11, 16, 127 і 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 3 і 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів, знати та виконувати свої обов`язки, додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Згідно з дозволом командира інженерно-саперного взводу військової частини НОМЕР_1 молодшого лейтенанта ОСОБА_5 з 10.00 години 03 вересня 2023 року старшому солдату ОСОБА_3 надане тимчасове звільнення з місця служби, що було визначене в АДРЕСА_2 , строком на одну добу та зобов`язано з`явитись на службу о 10.00 годині 04 вересня 2023 року, про що здійснено відповідний запис у Журналі обліку звільнених інженерно-саперного взводу військової частини НОМЕР_1 .

У свою чергу, військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 , сапер 1 відділення інженерно-саперного взводу, старший солдат ОСОБА_3 о 10.00 годині 04 вересня 2023 року в порушення вимог ст.ст. 17 і 65 Конституції України, п.п. 1, 2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 127 і 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 3 і 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що є військовослужбовцем і повинен проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , діючи з прямим умислом, із особистих мотивів, із метою тимчасового ухилення від військової служби, в умовах воєнного стану, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України та не з`явився вчасно без поважних причин на службу до підрозділу військової частини НОМЕР_1 , що тимчасово дислокується в АДРЕСА_2 .

Близько 10.00 години 13 вересня 2023 року старший солдат ОСОБА_3 самостійно прибув до місця служби, що було визначене у АДРЕСА_2 , та приступив до виконання обов`язків військової служби.

Військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 сапер 1 відділення інженерно-саперного 1 взводу старший солдат ОСОБА_3 внаслідок нез`явлення вчасно без поважних причин на службу до підрозділу військової частини НОМЕР_1 , що тимчасово дислокується в АДРЕСА_2 , обов`язки військової служби з 10:00 години 04 вересня 2023 року до 10:00 години 13 вересня 2023 року не виконував, будь-яких заходів для повернення на службу та продовження несення відповідних обов`язків у зазначений період часу не вживав, а перебував у м. Києві, де займався особистими справами, не пов`язаними з проходженням військової служби.

Обвинувачений ОСОБА_3 винуватим себе у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) визнав і показав, що є військовослужбовцем Збройних Сил України, проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . Приїхав додому у звільнення, так як захворіли його батьки, і виникла потреба у догляді за ними. З 04 вересня 2023 року до 13 вересня 2023 року займався доглядом за батьками і не з`явився на службу. Відпустку тривалістю на одну добу надав його безпосередній командир ОСОБА_5 . Дозволу на відпустку тривалістю десять днів не мав. До військової частини повернувся добровільно. Має намір продовжити службу у Збройних Силах України. Висловив щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні (злочинові).

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), підтверджується такими доказами:

зі змісту довідки № 68614207, виданої 11 грудня 2023 року командиром військової частини НОМЕР_1 , виходить, що старшого солдата ОСОБА_3 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», мобілізаційної директиви Головнокомандуючого Збройних Сил України від 24 лютого 2022 року № 32/321/501/15Т, мобілізовано для проходження військової служби. Старший солдат ОСОБА_3 у період із 01 лютого до 05 жовтня 2023 року проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 ;

рапортом командира ІСВ військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 від 04 вересня 2023 року про те, що військовослужбовець старший солдат ОСОБА_3 станом на 09.00 годину 04 вересня 2023 року не з`явився зі звільнення і пошук за місцем проживання результатів не дав;

доповіддю командира військової частини НОМЕР_1 про вчинення військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 старшим солдатом ОСОБА_3 військового правопорушення (без зброї);

витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 08 вересня 2023 року № 64 «Про результати службового розслідування причин та обставин самовільного залишення місця тимчасового ППД військової частини НОМЕР_1 старшим солдатом ОСОБА_3 »;

актом № 102 службового розслідування, затвердженого 08 вересня 2023 року командиром військової частини НОМЕР_1 , про причини та обставини самовільного залишення 04 вересня 2023 року тимчасового місця дислокації військової частини НОМЕР_1 старшим солдатом ОСОБА_3 ;

доповіддю командира військової частини НОМЕР_1 від 13 вересня 2023 року про повернення військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 старшого солдата ОСОБА_3 до військової частини НОМЕР_1 після вчинення військового кримінального правопорушення (без зброї);

згідно з витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 13 вересня 2023 року № 262, старший солдат ОСОБА_3 , який 04 вересня 2023 року не повернувся зі звільнення до місця служби, вважається таким, що 13 вересня 2023 року повернувся до місця несення служби;

свідок ОСОБА_6 показав, що є військовослужбовцем Збройних Сил України. Військовослужбовець ОСОБА_3 , який проходив військову службу з лютого 2023 року у військовій частині НОМЕР_1 , звернувся до нього 03 вересня 2023 року надати у зв`язку із сімейними обставинами добове звільнення. Такий дозвіл на звільнення ОСОБА_3 наданий. Вчасно для несення служби ОСОБА_3 не повернувся до місця дислокації підрозділу. Причину відсутності на службі ОСОБА_3 не повідомив. У ранковий час 13 вересня 2023 року ОСОБА_3 добровільно повернувся до військової частини;

свідок ОСОБА_7 показав, що є військовослужбовцем Збройних Сил України. З військовослужбовцем ОСОБА_3 спільно проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . ОСОБА_3 на початку вересня 2023 року попросився у звільнення, але не повернувся зі звільнення та був відсутнім на службі більше чотирьох-п`яти днів. Вийти на зв`язок із ОСОБА_3 не вдалося. Через деякий час ОСОБА_3 повернувся до розташування підрозділу;

свідок ОСОБА_5 показав, що є військовослужбовцем Збройних Сил України, проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді командира взводу. З лютого 2023 року у військовій частині НОМЕР_1 проходив військову службу військовослужбовець ОСОБА_3 . У зв`язку з сімейними обставинами ОСОБА_3 попросив надати звільнення і 03 вересня 2023 року йому надане таке звільнення. Через добу, до 10 години ранку, ОСОБА_3 повинен був повернутися до розташування підрозділу. ОСОБА_3 за місцем його мешкання не виявлено. ОСОБА_3 допускав систематичні порушення військової дисципліни. Близько десяти днів ОСОБА_3 не був на службі, повернувся самостійно і поважність причин відсутності на службі не повідомив.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Правовими нормами ч.ч. 1 і 2 ст. 65 КК України визначено, що суд призначає покарання: 1)у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2)відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3)враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

При встановлених обставинах та оцінюючи перевірені докази, суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, - нез`явлення військовослужбовця вчасно без поважних причин на службу, вчинене в умовах воєнного стану.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні, що є обставиною, яка пом`якшує покарання. Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відсутні. При цьому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного, який задовільно характеризується за місцем проходження військової служби, дослідивши зміст досудової доповіді, і вважає необхідним призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання за ч. 5 ст. 407 КК України у виді позбавлення волі на певний строк. Призначене обвинуваченому ОСОБА_3 покарання буде достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`явлений. Процесуальні витрати відсутні. На підставі ст.ст. 177 і 179 КПК України щодо обвинуваченого ОСОБА_3 необхідно застосувати запобіжний захід у виді особистого зобов`язання до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373, 374 і 376 КПК України, суд

у х в а л и в:

визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, і призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Строк відбування покарання обвинуваченим ОСОБА_3 відраховувати з моменту його фактичного затримання.

До набрання вироком законної сили застосувати щодо обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 такі обов`язки: не відлучатися із населеного пункту, в якому зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора або суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи. Вказані обов`язки покладаються на обвинуваченого ОСОБА_3 з моменту застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання.

На вирок може бути подана апеляція до Чернігівського апеляційного суду через Козелецький районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів із дня проголошення. Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо не скасоване, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя