ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2024 року

м. Київ

справа № 725/5864/22

провадження № 51-3016км23

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 20 лютого 2023 року у кримінальному провадженні № 0000739 за обвинуваченням

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя м. Чернівців,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 Кримінального кодексу України (далі - КК).

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами обставини

За вироком Першотравневого районного суду м. Чернівців від 21 грудня 2022 року, залишеним без змін ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 20 лютого 2023 року, ОСОБА_8 визнано винуватим та засуджено за ч. 2 ст. 125 КК до покарання у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.

Районний суд установив, що ОСОБА_8 21 липня 2022 року близько 12:20 навпроти ресторану «Затишок» на вул. Зеленій, 6 у м. Чернівцях під час конфлікту умисно завдав потерпілому ОСОБА_6 удару правою ногою в пах, унаслідок чого спричинив останньому легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі представник потерпілого адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу апеляційного суду через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого і призначити новий розгляд у цьому суді.

Вказує, що при перегляді вироку за його апеляційною скаргою суд апеляційної інстанції формально перевірив доводи скарги та дійшов необґрунтованого висновку про залишення цього рішення без змін.

Стверджує, що судом безпідставно визнано обставиною, яка пом`якшує покарання - визнання вини засудженим та щире каяття у вчиненому, оскільки ОСОБА_8 з потерпілим примиритись не намагався, за вчинене не вибачився та не вживав заходів для відшкодування шкоди, і лише в кінці судового процесу, після дослідження всіх доказів та допиту свідків, задля уникнення справедливого покарання змінив свою позицію, що свідчить про формальне визнання ним вини з метою пом`якшення покарання.

Відтак вважає, що ухвалене апеляційним судом рішення не є належним чином обґрунтованим та вмотивованим, і таким, що відповідає вимогам статей 370 та 419 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК).

Позиція учасників в суді касаційної інстанції

Прокурор виступила проти задоволення касаційної скарги і просила залишити оскаржуване рішення без зміни.

Інші учасники були належним чином повідомлені про час і дату касаційного розгляду, однак у судове засідання не прибули.

Мотиви Суду

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи, наведені в касаційній скарзі, колегія суддів (далі - Суд) дійшла висновку про таке.

За правилами ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

При перевірці доводів, наведених у касаційній скарзі, суд касаційної інстанції виходить із фактичних обставин, встановлених місцевим та апеляційним судами.

Згідно зі ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судове рішення суду апеляційної інстанції у межах касаційної скарги і вправі вийти за її межі, якщо цим не погіршується становище засудженого.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні проступку, за який його було засуджено в касаційній скарзі не оспорюються, а твердження адвоката про невідповідність призначеного ОСОБА_8 покарання ступеню тяжкості вчиненого правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості є безпідставними.

Відповідно до вимог статей 50, 65 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, при його призначенні суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Відповідно до принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання за своїм видом і розміром повинно бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій та даним про особу засудженого.

За приписами ст. 414 КПК невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або суворість.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору форми реалізації кримінальної відповідальності. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує урахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

При призначенні покарання ОСОБА_8 суд першої інстанції урахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу засудженого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку у лікарів психолога та нарколога не перебуває, має на утриманні малолітню дитину, офіційно працевлаштований, відсутність матеріальних претензій зі сторони потерпілого, а також відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Тому з урахуванням цих обставин суд першої інстанції визнав за можливе призначити ОСОБА_8 покарання у виді штрафу в межах санкції кримінального закону, який передбачає відповідальність за вчинений ним кримінальний проступок.

Обставини, на які посилається представник потерпілого в касаційній скарзі на підтвердження його доводів про невідповідність призначеного засудженому покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та даним про його особу, не спростовують правильність висновків суду викладених у вироку.

Призначене ОСОБА_8 покарання за своїм видом і розміром відповідає конкретним обставинам справи, характеру і тяжкості вчиненого ним кримінального проступку та є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів і не суперечить вимогам статей 65-67 КК. Підстав вважати таке покарання явно несправедливим через м`якість колегія суддів не вбачає.

При перегляді вироку за апеляційною скаргою представника потерпілого суд апеляційної інстанції перевірив наведені в ній доводи та дійшов умотивованого висновку про додержання місцевим судом вимог кримінального закону в частині призначення покарання засудженому, а тому ці доводи відхилив та залишив оскаржуваний вирок без змін. У своїй ухвалі апеляційний суд навів обґрунтовані мотиви та підстави, якими він керувався приймаючи таке рішення.

Ухвала апеляційного суду є законною та обґрунтованою і за своїм змістом відповідає вимогам статей 370 та 419 КПК.

Наведені в касаційній скарзі доводи не спростовують правильність висновків суду, викладених в оскаржуваному судовому рішенні, і не ставлять під сумнів законність цього рішення.

Під час касаційної перевірки ухвали апеляційного суду Суд не встановив істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а також невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, які можуть бути підставами для зміни чи скасування судового рішення.

З урахуванням наведеного підстав для задоволення касаційної скарги колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Верховний Суд

ухвалив:

Касаційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 20 лютого 2024 року щодо ОСОБА_8 без зміни.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

___________________ __________________ __________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3