КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/824/1034/2024 Категорія: ч. 1 ст. 249 КК України
ЄУН: 371/727/23 Суддя у суді І інстанції: ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3

ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали у кримінальному провадженні № 0000087, внесеному до ЄРДР 25 квітня 2023 року, щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Миронівського районного суду Київської області від 17 листопада 2023 року, яким

ОСОБА_6 ,

який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у селі Почапинці Жмеринського району Вінницької області, має повну загальну середню освіту, офіційно не працевлаштований, адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , адреса місця перебування: будинок під АДРЕСА_2 , одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей: сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , раніше не судимий,

визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України, і призначено покарання у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень.

за участю сторін апеляційного провадження:

прокурора ОСОБА_9

захисника ОСОБА_10

обвинуваченого ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком суду ОСОБА_6 визнаний винуватим в тому, що 24 квітня 2023 року приблизно о 21 год., перебуваючи на річці Росава між вулицею Майданника та вулицею Яблунева у місті Миронівка Обухівського району Київської області, діючи умисно, в порушення пунктів 1, 2, 3, 4 розділу IV Правил любительського і спортивного рибальства, затверджених Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України № 700 від 19 вересня 2022 року, підпункту 14 пункту 11 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку здійснення любительського і спортивного рибальства» від 18 липня 1998 року № 1126, статті 27 Закону України «Про тваринний світ», з метою зайняття рибним промислом, не маючи належного законного дозволу на зайняття рибним добувним промислом, виданого компетентним органом, усвідомлюючи протиправність своїх дій, за допомогою забороненого знаряддя лову - сітки «павук», умисно здійснив незаконний вилов з річки Росава риби такого виду: карась сріблястий у кількості сорок сім одиниць, судак у кількості однієї одиниці, йорж звичайний у кількості однієї одиниці, рак річковий у кількості однієї одиниці.

Рибу обвинувачений склав до заздалегідь підготовленого поліетиленового відра білого кольору з метою подальшого розпорядження нею на власний розсуд, та був викритий працівниками ВП № 2 Обухівського РУП ГУ НП в Київській області.

25 квітня 2023 року у період часу з 00.10 год. до 00.40 год. працівниками поліції під час огляду місця події виявлено та вилучено рибу такого виду: «карась сріблястий» у кількості сорок сім одиниць, «судак» у кількості однієї одиниці, «йорж звичайний» у кількості однієї одиниці, «рак річковий» у кількості однієї одиниці, та заборонене знаряддя лову - сітка «павук».

Розмір спричиненого наведеними діями збитку, відповідно до Додатку 1 до постанови Кабінету Міністрів України № 1209 від 21 листопада 2011 року «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів», становить 81277 гривень.

Відповідно до висновку судової інженерно-екологічної експертизи, проведеної у кримінальному провадженні, вказаними діями навколишньому природному середовищу заподіяно матеріальну шкоду у розмірі 81277 гривень, яка є істотною.

Цивільний позов прокурора Обухівської окружної прокуратури до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальних збитків, завданих кримінальним правопорушенням, задоволено повністю, стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави в особі Миронівської міської ради матеріальну шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, у розмірі 81277 (вісімдесят одна тисяча двісті сімдесят сім) гривень.

Цим же вироком вирішено питання процесуальних витрат та скасований арешт майна.

Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок, закрити кримінальне провадження щодо нього за пред`явленим йому обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України, за відсутністю в діях складу злочину; відмовити повністю у задоволенні цивільного позову прокурора Обухівської окружної прокуратури до нього про відшкодування матеріальних збитків, завданих кримінальним правопорушенням, на користь держави в особі Миронівської міської ради у розмірі 81277 гривень.

Обвинувачений вважає вирок таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального проваджений, є явно несправедливим, незаконним, необґрунтованим та упередженим.

Обвинувачений вказує, що в судовому засіданні він пояснив обставини, які відбувались насправді, що 24 квітня 2023 року приблизно о 21 год., повернувшись до дому після роботи у м. Києві та не виявивши дома сина, якому на той час було 12 років та якому він дозволив піти порибалити на річці біля дому, він пішов на річку, де син на «павука» ловив рибу. Син повідомив, що має намір ще порибалити, але хоче води. На прохання сина він залишився недалеко від «павука», а син пішов додому попити води. До сина, який не встиг далеко відійти, підійшли працівники поліції та запитали, що він тут робить. Син відповів, що гуляє, не повідомивши працівників поліції, що ловив рибу. Сина відпустили, але підійшли до нього. Один з працівників поліції витягнув «павука», а другий надягнув на нього кайданки. На запитання поліцейського про те, чи його сина вони зустріли, він спочатку відповів, що ні. Коли працівники поліції сказали, що підуть до нього додому, щоб з`ясувати, чи то був його син, він зізнався, що то був його син. При цьому працівники поліції сказали, що їм буде достатньо батька, а хлопця вони зачіпати не будуть. Погрози працівників поліції та застосування щодо нього кайданок призвело до того, що він був вимушений робити та говорити все те, що казали працівники поліції. Працівники поліції викликали на берег річки слідчо-оперативну групу. Після прибуття на берег річки слідчо-оперативної групи працівники поліції висипали з відра на землю рибу, порахували її та сфотографували фотокамерою. На березі річки працівники поліції будь-яких документів не складали, відро з рибою в мішок не поміщали, мішок не опечатували. Будь-які поняті, свідки, крім працівників поліції, на березі річки були відсутні.

Вже наступного дня у Миронівському відділі поліції з`явився свідок ОСОБА_12 , який є представником Київського рибоохоронного патруля. У Миронівському відділі поліції він рахував рибу та складав адміністративний протокол щодо нього (обвинуваченого) за незаконний вилов риби, який в подальшому був направлений до Миронівського районного суду Київської області. На березі річки свідка ОСОБА_12 не було, участі в якості понятого при складанні працівниками поліції протоколу огляду місця події 25 квітня 2023 року він не приймав.

Так, в матеріалах кримінальної справи є розписка про те, що ОСОБА_12 отримав від працівників поліції рибу, яку зобов`язується передати до рибоприймального пункту під накладну. Також в матеріалах кримінальної справи міститься накладна від 28 квітня 2023 року, згідно якої ОСОБА_12 ніби то здав фізичній особі підприємцю ОСОБА_13 рибу, яку він отримав від працівників поліції. З накладної вбачається, що риба приймалась в кілограмах, накладна не містить жодного підпису та не може бути документом, як доказ у справі.

Обвинувачений вказує, що допитаний в судовому засіданні як свідок ОСОБА_14 плутався в показаннях. Крім того, що події відбувались на річці Росава в районі «трьох корит», як їхати в бік міста Канева, він логічно нічого пояснити не міг. Головуючий суддя робила йому зауваження, що він повинен давати більш чіткі пояснення. Свідка ОСОБА_14 на березі річки Росава не було, участі в якості понятого при складанні працівниками поліції протоколу огляду місця події він не приймав. Вперше ОСОБА_14 він побачив, коли працівники поліції везли його машиною на берег річки Росава для проведення слідчого експерименту. Працівники поліції під`їхали до будинку ОСОБА_14 , де він підписав якісь документі.

Окрім того, свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні допитаний судом не був. Судові повістки ОСОБА_16 не отримував. Прокурор відмовилась від допиту цього свідка. Суд повідомив, якщо сторона захисту наполягає на допиті цього свідка, то самі повинні забезпечити його явку в суд.

За зазначених обставин, відповідно до пункту 3 частини 2 статті 87 КПК України, обвинувачений вважає показання свідків ОСОБА_12 .. ОСОБА_14 недопустимими, оскільки вони не були присутні на березі річки Росава в якості понятих при складанні працівниками поліції протоколу огляду місця події, вони лише підписали протоколи допиту свідка, написані працівником поліції та повторили ці показання в суді.

Вказує обвинувачений і про те, що протягом судового розгляду справи він звертав увагу суду на те, що 24 квітня 2023 року близько 22-00 год. працівники поліції затримали його та надягнули кайданки. Тобто, фактично він був затриманий. Однак, всупереч вимог ч. 5 ст. 208 КПК України протоколу про затримання не було складено і процесуальних прав не роз`яснено. Суд першої інстанції на його пояснення щодо застосування до нього спеціального засобу - кайданок, увагу не звернув.

Обвинувачений вважає, що прокурор у кримінальному провадженні в судових дебатах як на один із доказів послалась на адміністративний протокол щодо ОСОБА_6 за незаконний вилов риби. Так, Миронівським районним судом Київської області були розглянуті матеріали справи про адміністративне правопорушення № 371/605/23, за результатами розгляду справи було винесено постанову, згідно якої матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_6 були передані до сектору дізнання відділу поліції № 2 Обухівського РУП ГУНП в Київській області. При цьому, матеріали справи про адміністративне правопорушення розглядав той же склад суду, що і кримінальну справу. Оскільки при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд вбачав в його діях ознаки кримінального правопорушення, то іншого вироку, на думку обвинуваченого, ніж той який оскаржується, не слід було очікувати.

Обвинувачений зазначає, що він та його захисник заявляли клопотання про визнання судової інженерно-екологічної експертизи недопустимим доказом, оскільки з висновку експерта за результатами проведення судової інженерно - екологічної експертизи у кримінальному провадженні вбачається, що разом з постановою та супровідним листом до Черкаського відділення Київського НДІСЕ надійшли копії матеріалів кримінального провадження на 6 аркушах. В дослідницькій частині Висновку експерта зазначено, що «Об`єктом інженерно - екологічної експертизи є матеріальні джерела інформації, що містять фактичні дані про обставини досліджуваної ситуації та наводяться в матеріалах кримінального провадження № 0000087. Матеріали кримінального провадження до Черкаського відділення Київського НДІСЕ не надходили і старший судовий експерт Черкаського відділення Київського НДІСЕ ОСОБА_17 не могла вивчати матеріали кримінального провадження. А тому висновки експерта є упередженими, необ`єктивним, оскільки не було додержано вимог законодавства при призначенні та проведенні експертизи, експерту не було надано достатньо об`єктів дослідження.

При цьому, як наголошує апелянт, розрахунок збитків завданих навколишньому природному середовищу внаслідок незаконного вилову риби проводиться відповідно до такс, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2011 року № 1209 (зі змінами, що набрали чинності 12 жовтня 2021 року), і фактично проведення експертизи було зведене до переліку зазначених такс. Саме тому сторона захисту просила суд визнати недопустимим доказом та виключити з числа доказів висновок експерта за результатами проведеної судової інженерно-екологічної експертизи.

Проте, суд першої інстанції визнав зазначену експертизу належним доказом того факту, що внаслідок незаконного вилову риби було завдано істотної шкоди, і вказав, що будь-яких доказів, які б містили в собі очевидні ознаки недопустимих доказів, отриманих внаслідок істотного порушення права і свобод людини, визначених у статті 87 КПК України, судом у даному кримінальному провадженні не встановлено.

Обвинувачений вказує, що прокурор у кримінальному провадженні заявила до нього цивільний позов та просила стягнути на користь держави в особі Миронівської міської ради Обухівського району Київської області заподіяну кримінальним правопорушенням шкоду в розмірі 81277 гривень. Проте, як вважає обвинувачений, захищати інтереси держави повинні, насамперед, відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести, а суд перевірити, причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Так, підставою для звернення прокурора з цивільним позовом на користь держави в особі Миронівської міської ради Обухівського району Київської області був лист Миронівської міської ради, в якому було зазначено, що Миронівська міська рада не має коштів для сплати судового збору.

Проте, як вказує обвинувачений, Миронівська міська рада Обухівського району Київської області має бюджет на 2023 рік у розмірі шістсот сорок мільйонів гривень, має юридичний відділ з трьох спеціалістів з вищою юридичною освітою, і тому обвинувачений вважає, що Миронівська міська рада Обухівського району Київської області мала самостійно підготувати цивільний позов у справі та захистити інтереси органу місцевого самоврядування у даному кримінальному провадженні.

Зазначається обвинуваченим і про порушення норм кримінального процесуального закону в ході судового розгляду справи, однак, без конкретизації вказаних порушень.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого та захисника на підтримку доводів апеляційної скарги, прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши наявні у кримінальному провадженні докази, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить такого висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Частиною 2 статті 94 КПК України визначено, що жоден доказ не має наперед встановленої сили. При постановленні вироку суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин кримінального провадження в їх сукупності, керуючись законом, повинен оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення та для вирішення питань, зазначених у ст. 374 КПК України.

На переконання колегії суддів, судом першої інстанції дотримані вказані вимоги закону.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції згідно з положеннями ст. 337 КПК України всебічно, повно, неупереджено й безпосередньо з`ясував всі обставини кримінального провадження, перевірив їх доказами, отриманими на підставі змагальності сторін та свободи у доведенні їх переконливості, які досліджені в судовому засіданні та оцінені з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності й взаємозв`язку, які взаємодоповнюються між собою, узгоджуються та підтверджуються у сукупності та яким дана належна оцінка у вироку, у зв`язку з чим дійшов висновку про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, і з таким висновком суду першої інстанції погоджується й колегія суддів.

Так, обвинувачений ОСОБА_6 в суді першої інстанції не визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, вказав, що жодних незаконних дій не вчиняв. У день події 24 квітня 2023 року він до пізнього вечора працював у місті Києві, ввечері йому зателефонував син і спитав, чи можна піти рибалити. Сину на час події було 12 років. У них був обладнаний «павук» для риболовлі. Річка знаходиться неподалік від їх місця проживання, тому він дозволив сину піти на риболовлю. Додому він ( ОСОБА_6 ) повернувся приблизно о 21 годині, може дещо пізніше. Сина вдома ще не було, тому він вирішив піти до сина на берег річки. Коли після 22 години прийшов до сина, той повідомив, що має намір ще порибалити, проте хоче води, попросив його побути на березі, а сам син пішов додому попити води. Він ( ОСОБА_6 ) залишився неподалік «павука». Син відійшов недалеко, як до сина підійшли працівники поліції та запитали, що він тут робить. Син відповів, що гуляє, та не повідомив, що ловив рибу. Син пішов додому, а працівники поліції підійшли до нього, та один з них витягнув «павука», а другий - надягнув на нього кайданки. На запитання про те, чи його сина вони зустріли, він відповів, що ні. Згодом зізнався, що то його син. Під час складання протоколу огляду місця події свою вину не заперечував, бо не хотів викривати сина, крім того, працівники поліції все робили примусово. Проте, у чому полягав примус, пояснити не зміг. Про застосування працівниками поліції заборонених заходів нікому не повідомляв, тілесних ушкоджень у нього не було, їх не заподіяли. Понятих на місці події не було. Працівники поліції повідомляли, що йому за це нічого не буде. Категорично стверджує, що рибу ловив син, а не він, саме син зловив вилучену рибу, про що він повідомляв слідчому. При проведенні слідчих дій слідчий фактично вказував йому, як себе вести, як стати, що говорити. Саме тоді був присутній понятий, якого допитали в судовому засіданні. Вину у вчиненні кримінального правопорушення та заявлений до нього цивільний позов не визнав.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено і знайшло своє відображення у вироку суду, що на обґрунтування винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому дій прокурор послався на показання представника потерпілого, свідків та письмові докази у кримінальному провадженні.

За змістом показань в судовому засіданні представник потерпілої юридичної особи -Миронівської міської ради ОСОБА_20 конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення їй невідомі. Про те, що ОСОБА_6 24 квітня 2023 року здійснював незаконний вилов риби, стало відомо з повідомлення Відділу поліції №2 Обухівського РУП ГУ НП України в Київській області. Такими діями Миронівській міській раді завдано матеріальні збитки в розмірі 81277 гривень, тому міський голова звернувся до Обухівської оружної прокуратури з проханням подати цивільний позов про відшкодування шкоди в інтересах громади у зв`язку з недостатністю коштів місцевого бюджету. Заявлений цивільний позов в інтересах громади підтримує.

Згідно з показаннями свідка ОСОБА_14 весною 2023 року, точної дати не пам`ятає, у вечірній час, коли було вже темно, до нього зателефонували працівники поліції та запросили бути свідком події правопорушення. Працівники поліції забрали його з дому та відвезли на берег річки в м. Миронівка, в районі «трьох корит», як їхати в бік міста Канева. Коли його привезли до місця події, він побачив там працівників поліції, ще одного свідка та обвинуваченого, на землі лежав «павук» та близького сорока карасів, один судак та один рак. Обвинувачений пояснив, що це все його. Він ( ОСОБА_14 ) був присутній про огляді вказаних речей, все фіксувалось на камеру, рибу порахували, запакували та склали протокол, в якому він розписався. Потім його відвезли додому. Обвинувачений вів себе спокійно, розумів, що був викритий. Він не пам`ятає, щоб до ОСОБА_6 застосовували працівники поліції кайданки. Людину у військовій формі зі зброєю він не бачив.

Відповідно до показань свідка ОСОБА_12 він є представником Київського рибоохоронного патруля. Вони співпрацюють з працівниками поліції по телефону, оскільки в них мало інспекторів. Того дня йому зателефонували працівники поліції та повідомили про дану подію на річці Росава . Він приїхав на місце події близько 12 години ночі з громадським інспектором. Вони перерахували рибу. Було близького сорока карасів, судак, йорж та рак. Він ( ОСОБА_12 ) склав акт та протокол про адміністративне правопорушення за ч. 4 ст. 85 КУпАП. Рибу було передано йому, а він здав її до рибоприймального пункту за накладною, були нараховані збитки десь близько 80 тисяч. На березі річки військового зі зброєю він не бачив, при ньому на ОСОБА_6 кайданки не одягали, під час оформлення протоколу ніяких агресивних дій з боку будь-якого не було, ніякого тиску на обвинуваченого ніхто не чинив. Обвинувачений вину у вилові риби не заперечував та пояснив, що рибу ловив для власного споживання, не на продаж.

Згідно з даними рапорту інспектора-черговорого відділу поліції № 2 від 24 квітня 2023 року, 24 квітня 2023 року о 23.45 год. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що за адресою Миронівський район, м. Миронівка, вулиця Майданника, потрібна СОГ. Під час нересту скоював незаконний вилов риби на «павука» ОСОБА_6 (ас. 97).

Даними протоколу огляду місця події від 25 квітня 2023 року та ілюстративною таблицею до нього підтверджується, що об`єктом огляду є територія, яка являє собою ґрунтовий берег водойми річки Росава, що розташована між АДРЕСА_2 , за геометричними координатами

АДРЕСА_3 встановлено, що на березі річки виявлено пристрій для ловлі риби, що має назву «павук», та поліетиленове відро білого кольору, в середині якого знаходиться риба: карась сріблястий у кількості сорок сім одиниць, судак у кількості однієї одиниці, йорж звичайний у кількості однієї одиниці, рак річковий у кількості однієї одиниці (ас. 99-103).

За змістом протоколу слідчого експерименту від 23 травня 2023 року за участю підозрюваного ОСОБА_6 , на березі річки Росава міста Миронівка Обухівського району Київській області ОСОБА_6 у присутності двох понятих та статиста запропоновано розповісти та відтворити обставини незаконного зайняття рибним добувним промислом, на що ОСОБА_6 відтворив обставини події, які відбулись 24 квітня 2023 року, а саме, що приблизно о 21 годині він прибув до річки Росава, у місце, яке знаходиться між АДРЕСА_2 , з метою виловити риби забороненим знаряддям лову - «павук». Обвинувачений показав місце здійснення ним незаконного зайняття рибним добувним промислом та місце, де знаходилось заздалегідь підготовлено відро, в яке він поміщував виловлену рибу, підтвердив, що за допомогою «павука» він виловив рибу: сорок сім одиниць карася, один судак, один йорж, один рак, виловлене склав до поліетиленового відра, яке брав з собою.

Згідно з висновком експерта № 656/23-23 від 19 травня 2023 року розмір шкоди, заподіяної внаслідок незаконного вилову риби 25 квітня 2023 року на річці Росава в місті Миронівка Обухівського району Київської області становить 81277 (вісімдесят одна тисяча двісті сімдесят сім). Спричинена шкода згідно з пунктом 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 10 грудня 2004 року № 17 «Про судову практику у справах про злочини та інші правопорушення проти довкілля» є істотною через вилов великої кількості риби (ас. 133-134).

Згідно з даними акта перевірки знаряддя лову Управління державного агентства меліорації та рибного господарства у місті Києві та Київській області від 26 квітня 2023 року, об`єктом огляду є знаряддя лову: «павук», який складається з дерев`яної палиці, на одному з кінців якої прикріплена хрестовина з 4 (чотирма) металевими трубами, на кінці яких прикріплена сітка, виготовлена з прозорої ліски квадратної форми полотно 1,5 м х1,5 м а = 20 мм (ас. 57-59).

За змістом наказу начальника Управління державного агентства меліорації та рибного господарства у місті Києві та Київській області № НОД-116/6 від 22 березня 2023 року «Про заходи із забезпечення охорони водних біоресурсів у період нересту» затверджено терміни заборони на лов (добування) водних біоресурсів у весняно-літній період їх природного відтворення (нересту) у 2023 році на водних об`єктах у районі діяльності Київського рибоохоронного патруля: у всіх водосховищах і озерах із затоками, протоками, включаючи зону підтоплення, - з 1 квітня до 10 червня; у всіх річках та їх кореневих водах - з 1 квітня до 20 травня; у новостворених водних об`єктах, а також у придатковій системі річок та інших водних об`єктах - з 1 квітня до 30 червня (пункт 1 Наказу).

Пунктом 4 даного Наказу затверджено Перелік меж нерестовищ у районі діяльності Київського, рибоохоронного патруля, на яких забороняється лов (добування) водних біоресурсів у період нересту 2023 року згідно з додатком № 1, де, серед іншого, зазначені водосховища по р. Рось, лівою притокою якої є річка Росава.

Відповідно до наказу начальника Управління державного агентства меліорації та рибного господарства у місті Києві та Київській області № НОД-138/6 від 28 березня 2023 року «Про внесення змін до додатку 1 наказу від 22 березня 2023 року № НОД-116/6 «Про заходи із забезпечення охорони водних біоресурсів у період нересту» затверджено нова редакція «Переліку меж нерестовищ у районі діяльності Київського рибоохоронного патруля, на яких забороняється лов (добування) водних біоресурсів у період нересту 2023 року».

Згідно з вказаним Переліком лов водних біоресурсів у період нересту 2023 року забороняється на водних об`єктах у районі діяльності Київського рибоохоронного патруля, а саме: у всіх водосховищах, річках і водотоках (в межах Київської області з заплавами і озерами, затоками і протоками).

Проаналізувавши та оцінивши зібрані у справі докази суд першої інстанції дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення за встановлених судом обставин доведена у повному обсязі.

При цьому суд першої інстанції дійшов висновку, що наявними у справі доказами беззаперечно підтверджується незаконні дії обвинуваченого, пов`язані з незаконним зайняттям рибним добувним промислом за допомогою заборонених знарядь лову, на річці Росава у місті Миронівка Обухівського району Київської області, у заборонений час та забороненому місці.

Будь-яких підстав не довіряти послідовним показанням допитаних судом свідків, даним протоколу огляду місця події та даним проведеного у кримінальному провадженні слідчого експерименту, судом не встановлено, оскільки вони в повній мірі узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, і з таким висновком суду першої інстанції погоджується й колегія суддів.

Окрім того, колегія суддів погоджується й з висновком суду першої інстанції про те, що наданий органом досудового розслідування висновок експерта, яким встановлені збитки, заподіяні кримінальним правопорушенням внаслідок незаконного вилову риби, є належним доказом.

За змістом висновку експерта за результатами проведеної судової інженерно-екологічнї експертизи, експертиза призначена уповноваженою особою у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР; проведена експертом четвертого кваліфікаційного класу, яка має вищу інженерно-екологічну освіту другого рівня за ступенем магістра, має кваліфікацію за спеціальністю 1019 «Дослідження обставин та організаційно технічних причин і наслідків впливу техногенних джерел на обєкти довікілля», стаж експертої роботи з 2017 року.

Окрім того, колегія суддів враховує, що експерт попереджений про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України.

При цьому, колегія суддів приймає до уваги, що відповідно до правового висновку, викладеного у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного суду від 25 листопада 2019 року у справі № 420/1667/18, пункт 6 частини 2 статті 242 КПК України не означає, що розмір збитків, завданих кримінальним правопорушенням, може доводитися лише висновком експерта. Проведення експертизи не вимагається, якщо такий розмір можливо достовірно встановити без спеціальних знань, і для його визначення достатньо загальновідомих та загальнодоступних знань, проведення простих арифметичних розрахунків для оцінки даних, отриманих за допомогоюінших джерел доказування.

З матеріалів справи встановлено, що, окрім висновку експерта, стороною обвинувачення долучений розрахунок матеріальної шкоди від 25 квітня 2023 року (ас. 126), згідно з яким розрахунок розміру шкоди, заподіяної рибному господарству України внаслідок дій обвинуваченого, здійснено відповідно до Такс обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) громадянами України, іноземцями та особами без громадянства цінних видів водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1039 від 6 жовтня 2021 року, неоподатковуваний мінімум доходів громадян визначався на підставі пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України. При цьому було враховано вид водних біоресурсів, кількість кожного виду, з розрахунку розміру шкоди за 1 екземпляр у неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, та зроблено висновок, що шкода рибному господарству України, завдана кримінальним правопорушенням, становить 81277 грн, що є істотною шкодою. Встановлені Такси є інтегрованим вираженням шкоди, що завдається незаконним видобування водних біоресурсів. Ця шкода вирахувана для кожного виду біоресурсів і в перерахунку на визначену його кількість, що, на переконання колегії суддів, свідчить про чіткість та ясність сформульованих норм. Нормативний акт, яким затверджено ці такси, і самі Такси опубліковані і доступні кожній особі. Їх чіткість і доступність дозволяє будь-якій особі передбачати юридичні наслідки незаконного вилову риби, у тому числі і розмір істотної шкоди довкіллю.

З огляду на викладене, колегія суддів доходить висновку, що розмір заподіяної шкоди, встановлений як за допомогою проведення простих арифметичних розрахунків, так і за висновком експерта, базується на визначених нормативними актами числових вираженнях та кількості незаконно виловлених водних обєктах.

Враховуючи наведене, на переконання колегії суддів, доводи обвинуваченого про визнання недопустимим доказом висновку експерта за результатами проведеної судової інженерно-екологічної експертизи та відсутність доказів на підтвердження розміру завданої істотної шкоди кримінальним правопорушенням, є необґрунтованими.

Також колегія суддів звертає увагу, що відповідно до Розділу ІV Правил любительського і спортивного рибальства, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України 19 вересня 2022 року № 700 (із змінами та доповненнями) до заборонених знарядь та способів добування (вилову) водних біоресурсів під час здійснення любительського, спортивного рибальства і підводного полювання, серед іншого, віднесений «хватка» («павук»), розмір яких перевищує 1?1 м із кроком вічка сіткового полотна більше 10 мм для добування (вилову) раків, живця та принад.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_6 пояснив, що знаряддя лову «павук» його син замовив поштою. Водночас, відповідаючи на поставлені питання, обвинувачений відмовився відповідати на запитання, чи відомо йому про незаконність вказаного знаряддя лову.

На думку колегії суддів, є непереконливими доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що під час проведення огляду будь-які поняті, свідки, крім працівників поліції, на березі річки були відсутні, оскільки такі доводи спростовуються даними протоколу огляду від 25 квітня 2023 року, за змістом якого огляд місця події проведений як за участю ОСОБА_6 , так і за участю понятих ОСОБА_16 , ОСОБА_14 та за участю ОСОБА_23 . Будь-яких зауважень, скарг, заяв, клопотань про невідповідність даних, зазначених у вказаному протоколі, з боку ОСОБА_6 заявлено не було.

Окрім того, колегія суддів враховує, що участь понятих при огляді місця події була підтверджена показаннями свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_23 під час судового розгляду в суді першої інстанції. При цьому колегія суддів звертає увагу, що свідок ОСОБА_23 при огляді місця події не був залучений в якості понятого, а брав участь як Головний державний інспектор ВОВБР «Рибоохоронний патруль», що і зазначено у змісті самого протоколу.

Також колегія суддів приймає до уваги, що показаннями допитаних під час судового розгляду свідків спростовують доводи обвинуваченого про те, що йому одягались кайданки. Окрім того, як встановлено під час апеляційного розгляду з пояснень ОСОБА_6 , з будь-якими скаргами на незаконні дії працівників поліції обвинувачений до відповідних органів не звертався, а відтак, доводи обвинуваченого про те, що йому були одягнуті кайданки у зв`язку з чим він був затриманим в порядку ст. 208 КПК України, не знайшли свого підтвердження.

Що стосується доводів апеляційної скарги про нездійснення під час судового розгляду допиту свідка ОСОБА_16 , то колегія суддів враховує таке.

Відповідно до положень ст. 26 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що за даними судового розгляду у зв`язку з неможливістю забезпечити участь під час судового засідання свідка з боку сторони обвинувачення ОСОБА_16 , прокурор відмовився від допиту вказаної особи. При цьому сторона захисту заявила клопотання про допит вказаного свідка, проте, у зв`язку з неможливістю повідомлення даного свідка про явку до суду, сторони погодились про закінчення судового розгляду за його відсутності.

За встановлених під час апеляційного розгляду обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у незаконному зайнятті рибним добувним промислом, яке заподіяло істотну шкоду, та правильністю кваліфікації дій останнього за я. 1 ст. 249 КК України.

При цьому, на переконання колегії суддів, є безпідставними доводи обвинуваченого про те, що розгляд кримінального провадження здійснювався суддею, який за результатами розгляду матеріалів справи про адміністративне правопорушення № 371/605/23 щодо нього за ч. 4 ст. 85 КУпАП, виніс постанову, згідно з якою матеріали справи про адміністративне правопорушення були передані до сектору дізнання відділу поліції № 2 Обухівського РУП ГУНП в Київській області, а, відтак, іншого вироку, на думку обвинуваченого, ніж той який оскаржується, не слід було очікувати.

З матеріалів кримінального провадження встановлено, що вони дійсно містять матеріали справи про адмінінстративне правопорушення відносно ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 85 КУпАП (ас. 119-129).

Згідно з даними матеріалів справи про адміністративне правопорушення вони містили, окрім протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 85 КУпАП по подіям, які відбулися 24 квітня 2023 року, й інші документи, серед яких копія витягу з ЄРДР у кримінальному провадженні № 0000087 від 25 квітня 2023 року за ч. 1 ст. 249 КК України відносно ОСОБА_6 та копія повідомлення про початок досудового розслідування.

За змістом постанови судді Миронівського районного суду Київської області від 4 травня 2023 року встановлення саме обставин, що за одним й тим же фактом як внесені відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР, так і складений протокол про адміністративне правопорушення, що перешкоджає розгляду справи про адміністративне правопорушення, стало підставою направлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення до відділу поліції № 2 Обухівського РУП ГУ НП в Київський області.

З огляду на те, що суддею не розглядався протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 85 КУпАП по суті, як і не висловлювалась позиція про доведеність або недоведеність його винуватості у вчиненні адміністративного або кримінального правопорушення по подіям, які відбулись 24 квітня 2023 року, колегія суддів не вбачає будь-якої упередженості судді при розгляді кримінального провадження відносно ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 249 КУпАП.

Покарання обвинуваченому призначено з дотриманням вимог ст.ст. 50, 65 КК України.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого про те, що прокурором безпідставно заявлено цивільний позов в інтересах Миронівської міської ради Обухівського району Київської області, то колегія суддів вважає їх непереконливими.

Так, суд першої інстанції, з посиланням на положення ч. 2 ст. 127, ч. 1 ст. 129 КПК України, ст. 63 Закону України «Про тваринний світ», ст.ст. 68, 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ч. 1 ст. 1166 ЦК України, вказав про те, що вина ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена, а обставини, викладені в позовній заяві знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, а тому позов прокурора в інтересах держави в особі Миронівської міської ради, є обґрунтованим, та підлягає задоволенню.

При цьому колегія суддів враховує, що відповідно до п. 3 ч. 1 статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Відповідно до п. 2 Рекомендації Rec (2012) 11 Комітету Міністрів Ради Європи державам-учасникам «Про роль публічних обвинувачів поза системою кримінальної юстиції», прийнятій 19 вересня 2012 року на 1151-му засіданні заступників міністрів, якщо національна правова система надає публічним обвинувачам певні обов`язки та повноваження поза системою кримінальної юстиції, їх місія полягає у тому, щоби представляти загальні або публічні інтереси, захищати права людини й основоположні свободи та забезпечувати верховенство права.

ЄСПЛ звертав увагу на те, що підтримка, яка надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, у тих випадках, коли відповідне правопорушення зачіпає інтереси великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави.

У ч. 1 ст. 128 КПК України зазначається, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ч. 3 ст. 128 КПК України цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором. Цивільний позов може бути поданий прокурором у випадках, встановлених законом, також в інтересах громадян, які через недосягнення повноліття, недієздатність або обмежену дієздатність неспроможні самостійно захистити свої права.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 7 лютого 2019 року у справі № 761/3884/18, від 26 червня 2019 року у справі № 587/430/16-ц зроблені висновки, що в судовому процесі (в тому числі у цивільному) держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах. Тобто під час розгляду справи у суді фактичною стороною у спорі є держава, навіть, якщо позивач визначив стороною у справі певний орган.

Незалежно від того, хто саме звернувся до суду, - орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах, чи прокурор - у судовому процесі (в тому числі у цивільному) держава бере участь у справі як позивач, а відповідний орган (незалежно від наявності у нього статусу юридичної особи) або прокурор здійснюють процесуальні дії на захист інтересів держави як суб`єкта процесуальних правовідносин. Таким чином, фактичним позивачем за позовом, поданим в інтересах держави, є держава, а не відповідний орган (незалежно від наявності в нього статусу юридичної особи) або прокурор.

Тому захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює у судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно. Разом з тим прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

У зв`язку з цим відповідно до ч. 3 ст. 128 КПК України прокурор, який пред`являє цивільний позов у кримінальному провадженні, повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення представництва інтересів громадянина або держави в суді, передбачених ч. 4 ст. 25 Закону України «Про прокуратуру». Вказаний нормативний припис підкреслює висновки щодо субсидіарної ролі прокурора в аспекті захисту інтересів держави, що не стосується здійснення кримінального переслідування особи за фактом вчинення останньою кримінального правопорушення, а також свідчить про виключність участі прокурора у відносинах, що мають цивільно-правове забарвлення, зокрема, відносинах, пов`язаних з відшкодуванням шкоди.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Зважаючи на те, що положеннями КПК України не врегульовано підстави та порядок звернення прокурора в інтересах держави до суду з цивільним позовом, то колегія суддів вважає можливим застосування відповідних положень ЦПК України у сукупності з положеннями Закону України «Про прокуратуру».

Відповідно до ч. 4 ст. 56 ЦПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.

За змістом ч. 4 ст. 23 цього ж Закону - наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Аналіз наведених положень дає можливість зробити висновок, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.

Поняття «інтереси держави» є оціночним поняттям, тому прокурор у кожному окремому випадку повинен визначити з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, у чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує в позовній заяві необхідність їх захисту.

Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для їхнього захисту, але не подав відповідний позов у розумний строк. Прокурор, звертаючись до суду, повинен обґрунтувати бездіяльність компетентного органу. Для встановлення того, які дії вчинить останній, прокурор до нього звертається до подання позову у порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», фактично надаючи цьому органу можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом перевірки виявлених прокурором фактів порушення законодавства, а також вчинення дій для виправлення цих порушень, зокрема подання позову чи повідомлення прокурора про відсутність порушень, які вимагають звернення до суду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі № 912/2385/18).

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або мало стати відомо про можливе порушення інтересів держави, є бездіяльністю відповідного органу. Розумність вказаного строку визначає суд з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи через можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також з урахуванням таких чинників як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотримати порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва у позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі нема, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Підставою для звернення до суду прокурора з цивільним позовом є порушення інтересів держави, що полягало у завданні діями ОСОБА_6 державі в особі Миронівської міської ради Обухівського району Київської області значної шкоди у вигляді збитків на суму 81277 грн., що є наслідком вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України.

За змістом позовної заяви, суб`єктом владних повноважень, який уповноважений у даному випадку здійснювати захист інтересів держави, є Миронівська міська рада Обухівського району Київської області.

Таким чином, з урахуванням вищевикладених висновків, однією з умов представництва прокурором інтересів держави в межах даної справи може бути бездіяльність Миронівської міської ради Обухівського району Київської області або неналежне виконання останньою своїх повноважень щодо здійснення захисту інтересів держави.

Проте, як наголошує прокурор в позовній заяві, листом від 2 травня 2023 року Миронівська міська рада Київської області повідомила про те, що не має коштів на сплату судового збору, а тому не має можливості звернутись до суду з позовом про відшкодування збитків та просить здійснити органами прокуратури представницькі заходи.

З огляду на те, що Миронівською міською райдою Київської області протягом тривалого часу не вжито дієвих заходів щодо захисту інтересів держави в частині відшкодування шкоди, заподіяної незаконними діями ОСОБА_6 , тобто, уповноважений орган фактично визнає неможливість самостійного належного захисту майнових інтересів держави, що свідчить про бездіяльність органу, уповноваженого державою, на думку колегії суддів, вказані обставини свідчать про те, що прокурор у кримінальному провадженні звернувся відповідно до вимог закону з цивільним позовом в інтересах держави та є належним позивачем, а поданий прокурором цивільний позов містить конкретні обставини, факти та посилання на те, що Миронівською міською радою Київської області як уповноваженим суб`єктом владних повноважень, не здійснювались повноваження щодо захисту інтересів територіальної громади, а відповідно і захисту інтересів держави.

З огляду на обставини, встановлені під час апеляційного розгляду, колегія суддів не вбачає підстав для скасування вироку суду та закриття провадження у справі, як про це просить апелянт, а, відтак, апеляційна скарга є необгрунтованою та не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Вирок Миронівського районного суду Київської області від 17 листопада 2023 року щодо ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 249 КК України - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

______________________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4