Справа № 487/1282/22
Номер провадження № 1-кп/488/99/24

У Х В А Л А

22.05.2024 року

Корабельний районний суд міста Миколаєва

в складі колегії суддів: головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

представника малолітньої потерпілої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 156, ч.4 ст.152 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , посилаючись на те, що наявні ризики, передбачені статтею 177 КПК України, такі як, можливість переховування обвинуваченого від органу досудового розслідування і суду, скоєння нового злочину, незаконного впливу на свідків і потерпілу, не зменшилися.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_9 , позицію якої обвинувачений підтримав, вважав за необхідне у клопотанні прокурора про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити та обрати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, посилаючись на те, що зі спливом часу ризики, заявлені прокурором, зменшились, свідки допитані, письмові докази досліджені; обвинувачений також послався на те, що справа відносно нього сфабрикована, обвинувачення недоведене та всі докази є недопустимими.

Потерпіла сторона клопотання прокурора підтримала.

Проаналізувавши доводи сторін, дослідивши надані докази, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні двох кримінальних правопорушень, один з них особливо тяжкий насильницький злочин, за який передбачено покарання від 10 до 15 років позбавлення волі (ч.4 ст.152 КК України), а також у вчиненні тяжкого злочину, санкція статті якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років (ч. 2 ст. 156 КК України).

Така міра покарання не передбачає можливості застосування положень статті 75 КК України, відтак ОСОБА_8 , усвідомлюючи тяжкість покарання, яке загрожує йому у разі визнання його вини може переховуватись від суду, в тому числі на території, які наразі є непідконтрольною Україні та виїзд до якої не потребує наявності закордонного паспорту. На переконання суду, суворість передбаченого законом покарання є суттєвим елементом при оцінюванні вказаного ризику та не може бути проігнорована.

Поміж іншого, репутація обвинуваченого, який не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей та родини не має, офіційно не працевлаштований, не має стабільного легального джерела прибутку та стійких соціальних зв`язків, або інших чинників, які б утримували його від втечі, також дає підстави суду дійти висновку про доведеність ризику можливого переховування ОСОБА_8 від органу досудового розслідування та/або суду, з метою уникнення покарання, яке йому загрожує, у разі доведення вини.

Відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_8 вчиняв кримінальні правопорушення відносно онуки чоловіка своєї матері неодноразово та систематично, що вказує на схильність обвинуваченого до вчинення кримінальних правопорушень сексуального характеру щодо неповнолітніх.

Таким чином, ризики, передбачені пунктами 1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, своєї актуальності не втратили та продовжують існувати.

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик переховування цієї особи від правосуддя та вчинення інших кримінальних правопорушень.

При цьому зазначено, що вчинення інших кримінальних правопорушень та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Крім того, як стверджує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

З огляду на підвищену суспільну небезпечність кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_8 , тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим, з метою забезпечення запобіганню процесуальних ризиків, а також за відсутності вагомих підстав для скасування або зміни запобіжного заходу на більш м`який, та відсутності обставин, що свідчать про неможливість утримання обвинуваченого під вартою, суд вважає за доцільне продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При цьому, суд не приймає до уваги доводи обвинуваченого та його захисника щодо необхідності зміни обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який, вважаючи їх такими, що не спростовують встановлених судом вищезазначених ризиків.

На підставі викладеного і керуючись ст. 176-178, 183, 331, КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк до 60 (шістдесяти) діб, а саме до 21.07.2024 року включно.

У клопотанні захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому з тримання під вартою на особисте зобов`язання - відмовити за необгрунтованістю.

У відповідності до рішення Конституційного Суду України від 13 червня 2019 року № 4-р/2019 року, ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, що не зупиняє її виконання.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3