Справа № 522/6855/24
Провадження № 1-кп/522/2655/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2024 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду кримінальні провадження зареєстровані в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000232 від 21.04.2024 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Білки Іршавського району, Закарпатської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, неодруженого, не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 04.07.2023 року Іршавським районним судом Закарпатської області за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , 20 квітня 2024 року, приблизно о 18 годині 00 хвилин, проходив біля будинку АДРЕСА_3 , де помітив ОСОБА_6 , та, достовірно знаючи, що відповідно до Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-ІХ, на території України, починаючи з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, введено воєнний стан строком на 30 діб, дію якого неодноразово було продовжено, останній раз відповідно до указу Президента України від 05.02.2024 №49/2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 06.02.2024 № 3564-ІХ з 05 години 30 хвилин 14 лютого 2024 року продовжено на 90 діб, маючи прямий умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, та переслідуючи мету незаконного збагачення, діючи з корисливих мотивів, повторно, підійшов до ОСОБА_6 та почав вимагати віддати йому її мобільний телефон.

В цей час ОСОБА_6 дістала свій мобільний телефон марки «IPhone 14», 128 GB, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , пурпурового кольору, вартістю 36999 гривень, у чохлі прозорого кольору, в якому знаходилась сім-карта «Vodafone» з мобільним номером НОМЕР_3 , щоб зателефонувати своєму чоловіку ОСОБА_7 та попросити про допомогу, однак ОСОБА_3 вирвав вказаний мобільний телефон з її рук.

В подальшому, ОСОБА_3 покинув місце вчинення злочину та розпорядився майном ОСОБА_6 на власний розсуд, спричинивши останній матеріальну шкоду на загальну суму 36999 гривень.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 186 КК України, за ознаками: відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений провину в інкримінованому йому злочині, передбаченому ч. 4 ст. 186 КК України, визнав повністю та підтвердив обставини вчинення злочину викладеного в обвинувальному акті, а саме 20.04.2024 року він побачивши потерпілу почав вимагати віддати йому її мобільний телефон марки «IPhone 14» та в подальшому вирвав його з рук потерпілої. Після чого телефон продав незнайомому чоловіку за 2200 грн., які зберігав при собі. У подальшому, під час затримання, ці грошові кошти були вилучені працівниками поліції. У скоєному щиро покаявся.

Оскільки обвинувачений визнав свою винуватість у вчинені злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, підтвердивши викладені обставини в обвинувальному акті, фактичні обставини ніким з учасників судового провадження не оспорювались, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та розглянув справу відповідно з ч. 3 ст. 349 КПК України.

При цьому судом з`ясовано, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють обставини справи та упевнився у добровільності їх позиції. Їм було роз`яснено про те, що якщо докази не будуть досліджені, у такому випадку, вони будуть позбавлені права оскаржувати фактичні обставини справи у апеляційному порядку.

При таких обставинах, за згодою учасників кримінального провадження, які визнали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, докази у судовому засіданні не досліджувалися, згідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.

Приймаючи до уваги вищевказане, суд вважає, що винність обвинуваченого у скоєнні вказаного злочину повністю доведена.

Тому, суд з урахуванням того, що Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» № 2102-ІХ від 24.02.2022, в Україні введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року та продовжений і діє до теперішнього часу, вважає доведеною винність ОСОБА_3 у вчиненні ним злочину, та кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 186 КК України, а саме як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання, суд враховує щире каяття.

Обставини, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання, судом не встановлено.

З урахуванням сукупності вищезазначених обставин, які суд визнає, пом`якшуючими, при обранні ОСОБА_3 покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки його виправлення і перевиховання неможливі без ізоляції від суспільства.

Враховуючи, що ОСОБА_3 був раніше судимий вироком Іршавського районного суду Закарпатської області від 04.07.2023 за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, у зв`язку з чим, на підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати не відбуту частину покарання, призначеного за попереднім вироком.

Питання про речові докази вирішується судом відповідно до ст. 100 КПК України.

При цьому, прокурор просив застосувати спецконфіскацію до грошових коштів у розмірі 2200 грн, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України, які обвинуваченим були одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 9 ст. 100 КПК України, питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 96-1 КК України, спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення, за який передбачено основне покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України, спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно: п. 1) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна.

Спеціальна конфіскація застосовується на підставі обвинувального вироку суду (ч. 2 ст. 96-1 КК України).

Беручи до уваги те, що обвинувачений визнав свою вину, тому суд вважає за необхідне застосувати спеціальну конфіскацію на незаконно здобуті грошові кошти, на користь держави.

Суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації (ч. 4 ст. 174 КПК України).

Оскільки суд вже дійшов висновку про спеціальну конфіскацію грошових коштів у розмірі 2200 грн., на користь держави, тому арешт накладений на них скасуванню не підлягає.

Цивільний позов та процесуальні витрати по справі не заявлені.

Керуючись ст.ст. 349 ч. 3, 368-371, 373-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у вигляді 7 (семи) років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупності вироків, частково приєднати не відбуту частину покарання, призначеного за попереднім вироком від 04.07.2023 р. Іршавського районного суду Закарпатської області, визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у вигляді 7 (семи) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Строк покарання ОСОБА_3 рахувати з 21 квітня 2024 року, тобто з моменту фактичного затримання.

Запобіжний захід ОСОБА_3 , у вигляді тримання під вартою, до вступу вироку в законну силу, залишити без змін.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 24.04.2024 року про арешт майна скасувати частково.

Речові докази: ДВД диск зберігати в матеріалах кримінальних проваджень; грошові кошти, номіналом 1000 гривень, серії АП6057025, які поміщено в полімерний сейф-пакет № ІNZ 1024946; грошові кошти у сумі 1200 гривень, номіналом 1000 гривень серії АП 6057026 та 200 гривень серії ЄИ 3425349, які поміщено в полімерний сейф-пакет № ІNZ 1024945 конфіскувати в дохід держави, застосувавши спеціальну конфіскацію; чоловічу кепку,чорного кольору, яку поміщено в полімерний сейф-пакет № ІNZ 3032375; світер, червоного кольору, який поміщено в полімерний сейф-пакет № ІNZ 3032374 повернути обвинуваченому ОСОБА_3 ; мобільний телефон марки «IPhone 14», 128 GB, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , світло фіолетового кольору, у чохлі прозорого кольору вважати повернутим за належністю потерпілій ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом 30 діб з дня проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1

24.05.24