03.05.2024 Справа № 756/2755/24
ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 756/2755/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.05.2024 слідчий суддя Оболонського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві клопотання представника потерпілого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 про надання дозволу на тимчасовий доступ до речей і документів у кримінальному провадженні №0000579 від 18.05.2023,

в с т а н о в и в:

Представник потерпілого ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 звернулась до слідчого судді з клопотанням про надання дозволу на тимчасовий доступ до документів, які перебувають у володінні ДП « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ( АДРЕСА_1 ).

Обґрунтовуючи вимоги, адвокат зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000579 від 18.05.2023 за ч. 1 ст. 190 КК України.

Адвокат у клопотанні зазначає, що відомості, які містяться у документах, тимчасовий доступ до яких необхідно отримати, можуть бути використані як доказ, а іншим способом здобути вказані докази неможливо, оскільки без цих документів іншим способом неможливо довести обставини вчинення ймовірних кримінальних правопорушень. Ці докази самостійно та в сукупності з іншими речами та документами мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні.

В судове засідання адвокат ОСОБА_4 не з`явилась, про дату, час і місце розгляду клопотання повідомлена належним чином. До суду надійшла заява адвоката ОСОБА_4 , в якій остання просить розглядати клопотання за її відсутності.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду клопотання слідчим суддею не здійснювалась.

Згідно ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

За таких обставин, слідчий суддя, зберігаючи об`єктивність та неупередженість у порядку, передбаченому КПК України, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їх процесуальних прав на участь у розгляді цієї справи в суді, з огляду на те, що підстав для визнання явки сторін обов`язковою не має, вважає за можливе розглянути клопотання за відсутності осіб, що не з`явились.

Вивчивши клопотання, дослідивши його матеріали, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

Прокурор, слідчий суддя, суд, як і інші органи державної влади та їх посадові особи відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Однією з загальних засад кримінального провадження згідно з п. 2 ч. 1 ст. 7, ч. 1 ст. 9 КПК України є законність, що передбачає обов`язок, суду, слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, інших службових осіб органів державної влади неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Так, відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, ч. 5 ст. 21 Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон №1402-VIII) завданням слідчого судді є здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні. Способи такого контролю обмежені визначеною кримінальним процесуальним законом процедурою.

За своїм змістом, клопотання адвоката ОСОБА_4 , яка діє в інтересах, як вбачається зі змісту клопотання, потерпілого ОСОБА_3 , направлено на отримання дозволу на тимчасовий доступ до речей і документів в рамках кримінального провадження №0000579, тобто на вчинення дій, передбачених ст. 160 КПК України.

В силу вимог ст. 13 Закону №1402-VIII висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Як зазначено у постанові Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 04.04.2019 у справі №370/2316/18 (провадження №51-9929км18), за змістом кримінального процесуального закону загальні засади кримінального провадження спрямовані на забезпечення законності кримінальної процесуальної діяльності та дотримання прав і законних інтересів осіб, що беруть участь у такому провадженні, та не суперечать вимозі імперативності.

У постанові Верховного Суду України від 30.11.2017 у справі № 5-272кс(15) зазначається, що «особливістю кримінальних процесуальних норм, на відміну від, наприклад, кримінально-правових, є те, що їхні структурні елементи (гіпотеза, диспозиція, санкція) у переважній більшості випадків не зосереджені в одній статті КПК, а окремо викладені законодавцем у різних статтях, іноді навіть розділах, КПК України, а отже, зміст окремої норми може бути виявлено лише шляхом системного тлумачення положень КПК».

Відповідно до позиції, викладеній у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 04.10.2021 у справі №756/10189/20 (провадження № 51-517кмо21) кримінально-процесуальний статус потерпілого, залежно від конкретної стадії кримінального провадження, відрізняється колом його прав та специфікою їх реалізації. Проте, потерпілий на будь-якій стадії кримінального провадження залишається самостійним учасником кримінального провадження, а зміна його процесуального статусу характеризується лише колом його прав, які визначені для різних стадій кримінального провадження, відповідно до ст. 56 КПК.

Чинним кримінальним процесуальним законодавством України на стадії досудового розслідування в рамках кримінального провадження законодавцем наділено право визначеного кола осіб (сторін кримінального провадження в розумінні ст. 3 КПК України) на звернення з клопотаннями про застосування заходів забезпечення кримінального провадження до слідчого судді, що є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

Касаційний кримінальний суд Верховного Суду у постанові від 02.04.2020 у справі №161/19398/17 (провадження №51-8733км18) зазначив, що нормами КПК не передбачено постановлення слідчим суддею ухвали про надання (забезпечення) потерпілому чи його представнику дозволу на тимчасовий доступ до речей і документів.

Постановляючи таке рішення Верховний Суд виходив з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 160 КПК України сторони кримінального провадження мають право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів.

Відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 3 КПК України сторонами кримінального провадження є, зокрема, з боку обвинувачення - слідчий, керівник органу досудового розслідування, прокурор, а також потерпілий, його представник та законний представник у випадках, установлених КПК України. Такими випадками є: 1) відмова прокурора від підтримання державного обвинувачення в суді, коли потерпілий висловив згоду на підтримання обвинувачення в суді (ст. 340 КПК України); 2) зміна прокурором обвинувачення і поставлення питання про застосування закону України про кримінальну відповідальність за менш тяжке кримінальне правопорушення, чи про зменшення обсягу обвинувачення, коли потерпілий висловив згоду на підтримання обвинувачення у раніше пред`явленому обсязі (ст. 338 КПК України).

У випадках, передбачених статтями 338 і 340 КПК України, потерпілий є стороною кримінального провадження і користується всіма правами сторони обвинувачення лише під час судового розгляду.

В усіх інших випадках потерпілий не є стороною кримінального провадження і займає самостійну позицію як учасник кримінального провадження.

Вичерпний перелік прав і обов`язків потерпілого передбачено статтями 56 і 57 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 КПК України потерпілий має право, зокрема, бути повідомленим про обрання, зміну чи скасування щодо підозрюваного, обвинуваченого заходів забезпечення кримінального провадження; подавати докази слідчому, прокурору, слідчому судді, суду; заявляти відводи та клопотання; а також користуватися іншими правами, передбаченими КПК України.

Таким чином, оскільки під час досудового розслідування потерпілий не є стороною кримінального провадження, а є учасником кримінального провадження, вимоги клопотання не можуть бути предметом розгляду слідчого судді, оскільки потерпілий не має права звертатися до слідчого судді з клопотанням про надання тимчасового доступу до речей і документів, а слідчий суддя відповідно не має права надавати такий дозвіл. Потерпілий має право ініціювати питання про тимчасовий доступ до речей і документів перед слідчим або прокурором шляхом подання відповідного клопотання в порядку, передбаченому ст. 220 КПК України.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог клопотання, а тому у задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись статтями 1-35, 56, 57, 159-166, 309, 338, 340, 395 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання представника потерпілого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1