УХВАЛА

26 червня 2024 року

м. Київ

справа № 581/241/21

провадження № 51-3204 ск 24

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на вирок Липоводолинського районного суду Сумської області від 04 травня 2023 року та ухвалу Сумського апеляційного суду від 22 квітня 2024 року щодо неї,

встановив:

Вироком Липоводолинського районного суду Сумської області від 04 травня 2023 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватою та засуджено за частиною 2 статті 286, частиною 1 статті 135 Кримінального кодексу України (далі - КК) із застосуванням статті 70 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

Постановлено початок строку відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту набрання вироком законної сили.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 70 000 грн моральної шкоди. Закрито провадження у справі в частині пред`явленого цивільного позову про відшкодування майнової шкоди.

Ухвалою Сумського апеляційного суду від 22 квітня 2024 року апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_5 задоволено частково, апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_4 - залишено без задоволення, а вирок Липоводолинського районного суду Сумської області від 04 травня 2023 року щодо ОСОБА_4 змінено. Постановлено вважати початком строку відбування остаточно призначеного за частиною 2 статті 286 КК та частиною 1 статті 135 КК ОСОБА_4 покарання у виді 4 років позбавлення волі - момент фактичного затримання останньої на виконання вироку Липоводолинського районного суду Сумської області від 04 травня 2023 року. В іншій частині вирок суду першої інстанції залишено без змін.

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що засуджена не погоджується з вказаними судовими рішеннями щодо неї.

Перевіривши касаційну скаргу засудженої на відповідність вимогам статті 427 КПК, Суд дійшов висновку, що її подано без додержання вимог зазначеної норми процесуального закону.

Так, відповідно до вимог частини 2 статті 427 КПК у касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судового рішення з урахуванням підстав для його скасування або зміни судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК. Також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі статтею 436 КПК, та застереження щодо участі особи в касаційному розгляді.

У частині 1 статті 433 КПК визначено повноваження суду касаційної інстанції, відповідно до якихсуд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Згідно із частиною 1 статті 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Як убачається зі змісту касаційної скарги, засуджена фактично просить надати доказам у кримінальному провадженні іншу оцінку, ніж їм дано судами першої та апеляційної інстанцій та по суті посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що згідно зі статтею 438 КПК не є предметом перевірки у касаційному порядку.

Також, вказуючи на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, засуджена не обґрунтовує та не зазначає їх вплив на незаконність судових рішень, з урахуванням вимог статті 412 КПК.

Крім того, засуджена, посилаючись на те, що апеляційним судом не викладено мотивів на спростування доводів її апеляційної скарги, не конкретизує, які саме доводи цієї скарги визнано судом апеляційної інстанції необґрунтованими.

Тобто, у касаційній скарзі засуджена має вказати на конкретні порушення закону, що можуть бути підставою для скасування або зміни судових рішень, які, на її думку, допущено судами першої та апеляційної інстанцій при постановленні, навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.

До того ж, в порушення вимог частини 3 статті 427 КПК засуджена не зазначає в касаційній скарзі чи бажає вона брати участь у касаційному розгляді.

Вказані обставини перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Відповідно до статті 429 КПК суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги та встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.

Згідно з вимогами частини 4 статті 429 КПК залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження.

Колегія суддів роз`яснює, що усунення недоліків зазначеної скарги слід здійснити шляхом внесення нового тексту касаційної скарги з урахуванням вимог цієї ухвали та з дотриманням положень статті 427 КПК.

На підставі наведеного, керуючись частиною 1 статті 429 КПК, Суд

постановив:

Касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на вирок Липоводолинського районного суду Сумської області від 04 травня 2023 року та ухвалу Сумського апеляційного суду від 22 квітня 2024 року щодо неїзалишити без руху, надавши їй п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання нею ухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3