Провадження № 1-в/592/339/24

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2024 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , засудженого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , представника адміністрації установи ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали відносно ОСОБА_4 про звільнення за хворобою,

ВСТАНОВИВ:

ДУ «Сумський слідчий ізолятор» просить звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання на підставі ч. 2 ст. 84 КК України.

Подання обґрунтовано тим, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджений вироком Інгулецького районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 20.06.2013 за ч. 1 ст. 115 КК України до 13 років позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 15.08.2013. Згідно з ухвалою Петрівського районного суду Кіровоградської області від 22.04.2016 зараховано з 28.03.2013 по 15.08.2013 день за два. Ухвала набрала законної сили 04.05.2016. Початок строку 28.03.2013, Кінець строку 09.11.2025. Засуджений в місцях позбавлення волі перебуває з 28.03.2013. До державної установи «Сумський слідчий ізолятор» прибув 17.06.2024. За період знаходження в установі ОСОБА_4 зарекомендував себе посередньо, при проведенні з ним заходів режимного, профілактично-виховного характеру порушень вимог розпорядку дня та режиму тримання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, дисциплінарних стягнень немає. Відповідно до висновку спеціальної лікарської комісії КНП СОР «Сумська обласна клінічна лікарня» про медичний огляд засудженому ОСОБА_4 встановлено діагноз згідно з пунктами XIV (Анатомічні дефекти внаслідок захворювання чи травми) Переліку хвороб, які є підставою для подання матеріалів до суду про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, що на тлі прогресуючого захворювання подальше утримання в установі загрожує його здоров`ю та життю, тому адміністрація державної установи «Сумський слідчий ізолятор» просить вирішити питання доцільності застосування ст. 84 КК України до засудженого ОСОБА_4 , про звільнення від подальшого відбування покарання за хворобою.

Представник адміністрації підтримав подання. Також повідомив, що засуджений відбував покарання у колонії на території Херсонської області. Після початку повномасштабного вторгнення російської федерації колонія де відбував покарання засуджений опинилася під окупацією. Засуджений незаконно був вивезений до російської федерації, а там звільнений від відбування покарання через хворобу. При перетинанні державного корону України засуджений був затриманий та доставлений до слідчого ізолятору. Проте перебування засудженого під вартою шкодить його здоров`ю.

В судовому засіданні засуджений підтримав подання. Окремо вказав, що його незаконно вивезено до росії. Там був звільнений за станом здоров`я та повернувся до України.

Захисник підтримав подання.

Прокурор вважав, що подання підлягає задоволенню.

Вивчивши матеріали подання, заслухавши учасників судового розгляду, суд приходить до наступних висновків.

Суд встановив, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджений вироком Інгулецького районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 20.06.2013 за ч. 1 ст. 115 КК України до 13 років позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 15.08.2013. Згідно з ухвалою Петрівського районного суду Кіровоградської області від 22.04.2016 зараховано з 28.03.2013 по 15.08.2013 день за два. Ухвала набрала законної сили 04.05.2016. Початок строку 28.03.2013, Кінець строку 09.11.2025.

Засуджений в місцях позбавлення волі перебуває з 28.03.2013. До державної установи «Сумський слідчий ізолятор» прибув 17.06.2024.

Відповідно до висновку спеціальної лікарської комісії КНП СОР «Сумська обласна клінічна лікарня» про медичний огляд засудженому ОСОБА_4 встановлено діагноз згідно з пунктами XIV (Анатомічні дефекти внаслідок захворювання чи травми) Переліку хвороб, які є підставою для подання матеріалів до суду про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, що на тлі прогресуючого захворювання подальше утримання в установі загрожує його здоров`ю та життю. Зокрема, встановлено заключний діагноз: Облітеруючий атеросклероз судин нижніх кінцівок. Хронічна артеріальна недостатність III (три) ст.. Стан після оперативних втручань еправа(2021 р.), (2022 р„ 2023 р.) з приводу гангрени нижніх кінцівок. Ампутаційні культі обох стегон на рівні верхньої третини, непротезовані. ВІЧ-інфекція, ст.. ІV Б, фаза ремісії. Стан після антиретровірусної терапії. Залишкові зміни вогнищевого туберкульозу обох легень. Наслідки перенесених лакунарних інфарктів головного мозку у ВББ (по даним МРТ головного мозку від 18.06.24). Церебральний атеросклероз III ст.. Висновок: Згідно з пунктами ХІV Переліку хвороб, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, наведеного у додатку 13 до Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, матеріали на засудженого ОСОБА_4 можуть бути подані на розгляд суду.

Стаття 84 КК України передбачає два види звільнення засуджених від відбування покарання за хворобою, зокрема: звільняється від покарання особа, яка під час його відбування захворіла на психічну хворобу, що позбавляє її можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними. До такої особи можуть застосуватись примусові заходи медичного характеру, відповідно до ст.ст. 92-95 цього Кодексу (ч.1 ст.84 КК України); особа, яка після вчинення злочину або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування (ч.2 ст. 84 КК України).

Зі змісту ч. 2 ст. 84 КК України вбачається, що сам по собі факт захворювання засудженого на тяжку хворобу не тягне звільнення від відбуття покарання, це є правом, а не обов`язком суду. Захворювання на тяжку хворобу може бути підставою для звільнення особи від покарання або від подальшого його відбування лише у випадку, якщо ця хвороба не лише за своєю тяжкістю, а й за характером перешкоджає відбуванню покарання, тобто коли подальше відбування покарання загрожує життю особи або може призвести до серйозного погіршення стану здоров`я чи інших тяжких наслідків. При цьому, при застосуванні положення вказаної норми суд також повинен врахувати тяжкість вчиненого злочину, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи.

Статтею 152 КВК України передбачено,що підставами звільнення від відбування покарання, крім іншого, є хвороба.

Відповідно до спільного Наказу Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України від 15.08.2014 року за № 1348/5/572 зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20 серпня 2014 року за №990/25767 «Про затвердження Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі» розділу ІІ. Порядок підготовки та подання до суду матеріалів для вирішення питання про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання за хворобою» та відповідно до Додатку 13 про перелік хвороб, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, які є підставою для представлення засуджених до звільнення від подальшого відбування покарання, можуть бути представлений в суді для звільнення від подальшого відбування покарання.

Таким чином, наявні у засудженого ОСОБА_4 хвороби внаслідок прогресування набули характеру, зазначеного в переліку хвороб, які є підставою для звільнення засудженого від подальшого відбування покарання.

Звільнення від відбування покарання через хворобу з місць позбавлення волі може бути застосоване судом до тих засуджених, які захворіли під час відбування покарання і ця хвороба перешкоджає відбувати покарання, а саме коли подальше утримання в місцях позбавлення волі загрожує їх життю, або може призвести до серйозного погіршення здоров`я чи інших тяжких наслідків. Це стосується і тих осіб, які захворіли до засудження, але під час відбуття покарання їхня хвороба внаслідок прогресування набула характеру зазначеного в Переліку захворювань.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання за хворобою.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4, 6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні), 7-1, 13-1, 14 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Згідно ст. 4 Закону України «Про попереднє ув`язнення» слідчий ізолятор є установою попереднього ув`язнення. Натомість згідно ст. 86 КВК України засуджені до позбавлення волі відбувають покарання у колоніях.

На час розгляду подання засуджений знаходиться у слідчому ізоляторі. Відповідно слідчий ізолятор не є місцем відбування покарання. З цього слід дійти висновку, що подання внесено для розгляду не за місцем відбування покарання засудженим, а за місцем його тимчасового тримання.

У той же час засуджений опинився у становищі, яке загрожує його життю. Україна як держава узяла на себе зобов`язання виконувати Європейську конвенцію з прав людини.

Згідно ст. 3 Конвенції нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ч. 1 ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 11 КПК України під час кримінального провадження повинна бути забезпечена повага до людської гідності, прав і свобод кожної особи. Забороняється під час кримінального провадження піддавати особу катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує її гідність, поводженню чи покаранню, вдаватися до погроз застосування такого поводження, утримувати особу у принизливих умовах, примушувати до дій, що принижують її гідність.

Знаходження засудженого в умовах позбавлення волі за станом здоров`я є неможливим, а закон передбачає звільнення від покарання. Разом з цим держава зобов`язалася застосовувати покарання, при цьому не принижуючи гідність людини, без застосування тортур та нелюдського поводження. Відтак суд вважає, за можливе й гуманне відійти від наведених положень п. 6 ч. 1 ст. 537, ч. 2 ст. 539 КПК Кодексу щодо підсудності подання та вирішити його по суті.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що засудженого ОСОБА_4 слід звільнити від подальшого відбування покарання за хворобою, оскільки тяжка хвороба перешкоджає подальшому відбуванню покарання та подальше утримання в установі загрожує його здоров`ю та життю.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 537 -539 КПК України, ст. 84 КК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звільнити від подальшого відбування покарання, призначеного вироком Інгулецького районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 20.06.2013 за ч. 1 ст. 115 КК України на невідбутий строк 1 рік 7 місяців 21 день позбавлення волі, на підставі ч. 2 ст. 84 КК України.

На ухвалу суду протягом семи днів з дня її оголошення може бути подана апеляція до Сумського апеляційного суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1