Справа № 442/1520/24
Провадження № 1-кп/442/145/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 лютого 2024 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі:

головуючої судді: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі в режимі відеоконференції кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000099 від 18.01.2024, яке надійшло з угодою про визнання винуватості від 22.02.2024 відносно

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, раніше судимого 20.04.2021 Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі (невідбута частина покарання станом на 18.01.2024 становить 2 роки 5 місяців 3 дні),

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України, -

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_2 , його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в :

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_2 , будучи засудженим вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 20.04.2021 за ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, у період відбування покарання у виді позбавлення волі з 17.02.2023 в Державній установі «Дрогобицька виправна колонія №40» (адреса: м. Дрогобич, вул. Трускавецька, 77 Львівської області), був ознайомлений із режимом утримання, однак до праці ставився незадовільно, неодноразово і систематично порушував режим утримання, за що неодноразово був підданий накладенню дисциплінарних стягнень.

Так, за скоєння впродовж 2021-2024 років 36 порушень режиму утримання на засудженого ОСОБА_2 накладались дисциплінарні стягнення, відповідно до яких він 9 (дев`ять) разів поміщався в дисциплінарний ізолятор та 5 (п`ять) разів перебував у приміщенні камерного типу.

02.12.2023 за вчинення дисциплінарного проступку (зберігання заборонених предметів) згідно постанови № М-53 від 02.12.2023 начальника ДВК №40, винесеної на підставі ухвали Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 24.11.2023, засудженого ОСОБА_2 було переведено до одиночної камери терміном на 20 діб, звідки у зв`язку із закінченням терміну стягнення його звільнено 22.12.2023.

15.01.2024 за вчинення дисциплінарного проступку у вигляді порушення вимог режиму відбування покарання, на підставі постанови начальника Державної установи «Дрогобицька виправна колонія №40» полковника внутрішньої служби ОСОБА_6 №М-3 від 15.01.2024, засудженого ОСОБА_2 поміщено в карцер вказаної установи на 10 діб.

Під час відбування вказаного стягнення в камері №3 у приміщенні ДІЗО (карцеру), ГОСТ (ОК) та арештного дому Державної установи «Дрогобицька випрана колонія №40», що знаходиться за адресою: Львівська область, місто Дрогобич, вулиця Трускавецька, 77, 17.01.2024, приблизно о 06 год. 21 хв., ОСОБА_2 , після підйому, незважаючи на те, що відповідно до розпорядку дня для засуджених ДІЗО-ПКТ (ОК, карцер) проводиться прибирання у період з 06:00 год. до 06:20 год., з яким він був ознайомлений, враховуючи те, що дана камера не була прибраною, отримав законну вимогу від чергового помічника начальника ДУ «Дрогобицька виправна колонія «№40» ОСОБА_7 у присутності членів дисциплінарної комісії у складі заступника начальника установи - начальника відділу СВПР ОСОБА_8 , виконуючого обов`язки першого заступника начальника установи ОСОБА_9 , начальника ВНіБ ОСОБА_10 та психолога відділу СПС ОСОБА_11 відповідно до вимог Кримінально-виконавчого кодексу України, графіку прибирання засудженими карцеру у січні 2024 року, та згідно з розпорядком дня засуджених ДІЗО-ПКТ (ОК, карцер), затвердженого наказом начальника Державної установи «Дрогобицька виправна колонія №40» ОСОБА_6 №26/ОД-24 від 01.01.2024, яка виразилась у вказівці прибрати камеру, в якій він відбуває покарання, ОСОБА_2 , після пред`явлення йому представниками адміністрації Державної установи «Дрогобицька виправна колонія №40» (членами дисциплінарної комісії) багаторазової конкретної законної вимоги, зокрема: прибрати в камері, умисно, в усній формі, усвідомлюючи в той же час, що така робота в законному порядку була йому приписана та те, що черговий помічник начальника установи ОСОБА_7 та члени дисциплінарної комісії Державної установи «Дрогобицька виправна колонія №40» мають право її пред`являти, вчинив злісну непокору представникам адміністрації установи виконання покарання, яка виразилася в неодноразовій відмові її виконати, в тому числі в демонстративній та зухвалій формі, незважаючи на те, що ОСОБА_2 зобов`язаний і міг виконати дану роботу, про що зокрема свідчить медична довідка відповідно до якої ОСОБА_2 за станом здоров`я міг виконати дану роботу.

Таким чином, ОСОБА_2 , будучи особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, вчинив злісну непокору законним вимогам адміністрації установи виконання покарань, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 391 КК України.

22 лютого 2024 року між прокурором Дрогобицької окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_4 та ОСОБА_12 , в присутності захисника адвоката ОСОБА_5 , в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469 та 471 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно даної угоди сторони дійшли згоди щодо всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_2 за ст. 391 КК України. ОСОБА_2 у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення. Сторони угоди домовились щодо призначення ОСОБА_2 в межах санкції інкримінованої останньому статті покарання за вчинення даного кримінального правопорушення у виді позбавлення волі, частково приєднавши невідбуту частину покарання за вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 20.04.2021 на підставі ст. 71 КК України, отримана згода обвинуваченого на його призначення.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити ОСОБА_2 узгоджене в угоді покарання.

ОСОБА_2 та його захисник також просили вказану угоду затвердити. При цьому, ОСОБА_2 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 391 КК України, дав згоду на застосування узгодженого виду покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Вислухавши думку учасників підготовчого судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, суд виходить з наступного.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 КПК України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України.

Прокурор та обвинувачений, в присутності захисника, добровільно уклали угоду про визнання винуватості, зміст угоди відповідає вимогам ст. 472 КПК України та закону. Підстави для відмови в її затвердженні, передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України, відсутні.

Суд, шляхом проведення опитування сторін судового провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_2 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

За таких обставин суд вважає доведеним, що ОСОБА_2 будучи особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, вчинив злісну непокору законним вимогам адміністрації установи виконання покарань, а тому його дії вірно кваліфіковано за ст. 391 КК України.

Обвинувачений раніше судимий, покарання яке пропонується в угоді, є покаранням у межах санкції ст. 391 КК України.

При таких обставинах з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, конкретних обставин вчинення кримінального правопорушення, даних про особу винного (раніше судимий, позитивно характеризується), наявність обставин, що пом`якшують покарання (щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення), наявність обставини, що обтяжує покарання рецедив злочинів, суд вважає за можливе затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджений сторонами вид покарання обвинуваченому в межах санкцій ст. 391 КК України,частково приєднавши невідбуту частину покарання за вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 20.04.2021 на підставі ст. 71 КК України, яке є необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Судом роз`яснено ОСОБА_2 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом.

З речовими доказами необхідно поступити у відповідності до вимог ст.. 100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні. Заходи по забезпеченню кримінального провадження не вживались, запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 373, 374, 475 КПК України, суд

у х в а л и в:

Затвердити угоду від 22 лютого 2024 року про визнання винуватості між прокурором Дрогобицької окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_4 та ОСОБА_2 .

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України та призначити йому покарання один рік позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України частково приєднати ОСОБА_2 невідбуту частину покарання за вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 20.04.2021 та остаточно визначити ОСОБА_2 до відбуття два роки 5 місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання рахувати з часу проголошення вироку 29.02.2024.

Речові докази DVD-R-диск, який зберігається при матеріалах кримінального провадження, які залишились у прокурора, - залишити при цих матеріалах.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Засудженому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті.

Головуюча-суддя ОСОБА_1 11