У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2024 р. Кобеляцький районний суд Полтавської області в складі судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кобеляки кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 за ч.4 ст. 185 КК України, -

Встановив:

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявила клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Зазначила, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, які він вчинив в період іспитового строку, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 5 до 8 років, та враховуючи суворість покарання може переховуватись від суду. Крім цього, ОСОБА_4 може самостійно чи через інших осіб намагатися незаконно вплинути на потерпілих, експерта, спеціаліста, свідків, на що його може спонукати тяжкість злочину та загроза застосування покарання. Також зазначила, що штраф за попереднім вироком обвинуваченим не було сплачено в повному обсязі.

Захисник, адвокат ОСОБА_5 , в судовому засіданні заперечила проти клопотання прокурора. Прохала обрати відносно обвинуваченого не такий суворий запобіжний захід, оскільки на цьому етапі вже допитані всі потерпілі, при цьому ОСОБА_4 не знає яких саме свідків хоче допитати прокурор. Зазначила, що обвинувачений ніколи не перебував під вартою, завжди з`являвся за викликами до правоохоронних органів та суду, він хворіє та має хвору матір. У разі обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою прохала зменшити розмір застави.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечив проти клопотання прокурора та зазначив, що наведені ризики не є обґрунтованими, переховуватись від суду він не збирається.

Суд, заслухавши учасників судового провадження, доходить наступного висновку.

Згідно п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Судом встановлено, що ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 15 лютого 2024 року обвинуваченому ОСОБА_4 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 14 квітня 2024 року.

Суд вважає, що відносно обвинуваченого слід продовжити строк тримання під вартою, оскільки він обвинувачується у вчиненні злочинів, які є умисними та тяжкими. Вказані кримінальні правопорушення були вчинені ним в період іспитового строку.

Наявні достатні підстави вважати, що продовжують існувати ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були встановлені та враховані при застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

На даний час будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків для застосування обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

При цьому, суд зазначає, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора і продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів із залишенням раніше визначеного розміру застави тридцять прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 90 840 грн. та обов`язків, покладених на ОСОБА_4 в разі її внесення, відповідно до ухвали Кобеляцького районного суду від 15.02.2024 року.

Керуючись ст.ст. 176-178, 182-184, 193, 194, 196, 197, 205, 331, 372 КПК України,

Постановив:

Клопотання прокурора ОСОБА_3 - задовольнити.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 2 червня 2024 року.

Залишити раніше визначений розмір застави - тридцяти прожиткових мінімумів для працездатних громадян, що становить 90840 (дев`яносто тисяч вісімсот сорок) грн та обов`язки, покладені на ОСОБА_4 в разі її внесення, відповідно до ухвали Кобеляцького районного суду від 15.02.2024 року.

Вручити копію цієї ухвали обвинуваченому ОСОБА_4 негайно після її оголошення.

На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Повний текст ухвали складено 5 квітня 2024 року.

Суддя