Справа № 503/1351/24
Провадження № 1-кп/503/69/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2024 року м. Кодима

Кодимський районний суд Одеської області в складі головуючої судді ОСОБА_1 , розглянувши у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні, № 0000149 від 07.04.2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Магнітогорськ, Челябінської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, не депутата, який проходить військову службу по мобілізації, на момент вчинення кримінального проступку перебував на посаді «телефоніста» військової частини НОМЕР_1 у військовому звані «солдат», раніше не судимого, у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст.390-1 КК України,-

У С Т А Н О В И В :

До Кодимського районного суду Одеської області 17.06.2024 року надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку за ст. 390-1 КК України з клопотанням прокурора про розгляд даного обвинувального акту у спрощеному провадженні. Ухвалою Кодимського районного суду Одеської області від 20.06.2024 року призначено судовий розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.

Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнане судом доведеним.

Так, судом встановлено, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 26.06.2022 року ОСОБА_2 зараховано до списків особового складу вказаної військової частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду телефоніста військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби вважається день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) для громадян, прийнятих на військову службу по мобілізації.

Відтак, з 26.06.2022 року, тобто з моменту зарахування ОСОБА_2 до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , останній набув статус військовослужбовця особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби по теперішній час.

Проходячи військову службу як військовослужбовець, відповідно до вимог ст.ст.11,16 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України та ст.ст.1-4 Дисциплінарного статуту Військово-Морських Сил Збройних Сил України, ОСОБА_2 зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно та неухильно виконувати накази командирів (начальників) у встановлений термін, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку та майстерність, а також твердо знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Так, судом встановлено, що 08.02.2024 року в рамках справи №503/138/24, провадження № 2-о/503/32/24 Кодимським районним судом Одеської області винесено рішення, яким ОСОБА_2 винесено обмежувальний припис терміном 6 (шість) місяців, яким визначено заходи тимчасового обмеження його прав та покладено на нього наступні обов`язки, а саме:

1. Заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебувати у місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_2 .

2. Заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 наближатися на відстань 50 метрів до місця спільного проживання (перебування) з постраждалою особою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_2 , навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою.

3. Заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 особисто або через третіх осіб розшукувати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_2 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з постраждалою особою.

4. Заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Натомість, обвинувачений ОСОБА_2 , будучи військовослужбовцем, проходячи військову службу за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_1 у військовому званні «солдат» та 15.02.2024 року будучи ознайомленим з вищевказаним рішенням суду, з умовами обмеження, обов`язками та юридичними наслідками у разі їх порушення.

Однак, ОСОБА_2 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, нехтуючи обов`язковим приписами та обмеженнями суду, переслідуючи умисел, спрямований на порушення нормальної діяльності органів правосуддя, по забезпеченню виконання рішення суду, маючи фізичну можливість виконувати рішення суду, виданого Кодимським районним судом Одеської області від 08 лютого 2024 року, порушуючи встановлені заборони, 05.04.2024 року у вечірній час доби, прийшов на територію домоволодіння ОСОБА_3 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , де почав спілкуватись з ОСОБА_3 , та вимагати відчинити йому двері житлового будинку, де остання проживає, при цьому виражався нецензурною лайкою, чим порушив вимоги обмежувального припису.

Крім того, 04.06.2024 біля 14.00 години ОСОБА_2 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, нехтуючи обов`язковими приписами та обмеженнями суду, переслідуючи умисел, спрямований на порушення нормальної діяльності органів правосуддя, по забезпеченню виконання рішення суду, маючи фізичну можливість виконувати рішення суду, виданого Кодимським районним судом Одеської області (№ 503/138/24) від 08 лютого 2024 року, порушуючи встановлені заборони, прийшов на територію домоволодіння ОСОБА_3 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , де почав спілкуватись з ОСОБА_3 , при цьому розбив віконне скло у вікні житлового будинку, де проживає ОСОБА_3 , чим порушив вимоги обмежувального припису.

Таким чином, ОСОБА_2 обвинувачується в умисному невиконанні обмежувального припису, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 390-1 КК України.

Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

17.06.2024 року до Кодимського районного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт у відношенні ОСОБА_2 за обвинуваченням у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст.390-1 КК України, у якому міститься клопотання прокурора про розгляд обвинувального акту в спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

До обвинувального акту додані:

- письмова заява обвинуваченого ОСОБА_2 , складена в присутності захисника адвоката ОСОБА_4 , щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою ст. 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акту в спрощеному провадженні;

- матеріали кримінального провадження.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження шкода завдана державним та суспільним інтересам, потерпілого у справі немає.

На час надходження обвинувального акту до суду щодо ОСОБА_2 не застосовано затримання після виявлення вчиненого кримінального проступку.

Враховуючи зазначене, суд вважав можливим розглянути обвинувальний акт щодо ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст.390-1 КК України, без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, що узгоджується з приписами частини 2 статті 381 КПК України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Згідно з ч. 3 ст. 381 КПК України спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

Відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України у мотивувальній частині вироку зазначаються, у разі визнання особи винуватою, формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 15 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» суддя, який розглядає справу одноособово, діє як суд.

Діючи відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 17, ст. 369-371, 374, ч. 3 ст. 381, ч. 2 ст. 382 КПК України, суд перевірив обставини, які встановлені органом досудового розслідування, та які не оспорюються учасниками судового провадження.

Установлені органом досудового розслідування і викладені судом обставини не оспорюються учасниками судового провадження, так як під час досудового розслідування обвинувачений ОСОБА_2 беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згідний з розглядом обвинувального акту за його відсутності.

Окрім того, обвинувачений ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставин.

Отже, саме з підстав викладеного суд дійшов висновку про доведеність поза розумним сумнівом винуватості ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого кримінального проступку, передбаченого ст.390-1 КК України.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились в умисному невиконанні обмежувального припису, ОСОБА_2 , вчинив кримінальний проступок, передбачений ст. 390-1 КК України.

Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, визначеними ст. 66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_2 є щире каяття. Ці висновки суду ґрунтуються на тому, що як свідчать матеріали досудового розслідування, ОСОБА_2 беззаперечно визнав свою винуватість, а також надав дозвіл на спрощений розгляд кримінального провадження. Наведені відомості є достатніми аби вважати дії обвинуваченого ОСОБА_2 як каяття, а отже підставою для врахування їх як обставину, що пом`якшує покарання.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_2 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Суд уважає, що підстави застосування положень ст. 69 КК України /з врахуванням наявності у даному кримінальному провадженні лише однієї обставини, передбаченої ст. 66 України, що пом`якшує покарання/, а також положень ст. 69-1 КК України при призначенні покарання - відсутні.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Згідно з вимогами ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При обранні обвинуваченому виду та міри покарання судом враховуються визначенні ст.65 КК України загальні засади призначення покарання, в тому числі: ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_2 має статус військовослужбовця, який не врахований до чисельності ЗСУ, за місцем проживання характеризується посередньо, зловживає алкогольними напоями, раніше неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства.

Разом з тим, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_2 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України є кримінальним проступком; ставлення ОСОБА_2 до вчиненого, яке полягає у визнанні винуватості; дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він на обліку у лікаря-психіатра та у лікаря-нарколога не перебуває , а також відсутність обтяжуючих обставин.

При обранні виду покарання обвинуваченому, як заходу примусу, що застосовується від імені держави суд враховує, що законодавча конструкція санкції ст. 390-1 КК України передбачає можливість суду призначити покарання у виді пробаційного нагляду або обмеження волі.

На думку суду, обрання покарання ОСОБА_2 у виді обмеження волі із реальним відбуванням за встановлених обставин не відповідатимуть приписам ч. 1, 2 ст. 65 КК України та становитимуть надмірний тягар.

За сукупності вище наведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за доцільне призначити обвинуваченому ОСОБА_2 покарання у межах, установлених у санкції ст. 390-1 КК України, у виді пробаційного нагляду.

Таке покарання, на переконання суду, є достатнім для виправлення ОСОБА_2 , попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Цивільний позов у рамках даного кримінального провадження не заявлено.

Процесуальні витрати, речові докази по справі відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

В рамках кримінального провадження щодо ОСОБА_2 не застосовувався запобіжний захід.

В розумінні положень ч.4 ст.107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалось.

Керуючись ч. 2 ст. 124, ст.ст. 369-371, 373, 374, 376, 381-382 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 390-1 КК України.

Призначити ОСОБА_2 покарання за ст. 390-1 КК України у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік.

Покласти на ОСОБА_2 на час пробаційного нагляду такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

4) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Строк покарання у виді пробаційного нагляду обчислюється з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов у рамках даного кримінального провадження не заявлено.

Процесуальні витрати, речові докази по справі відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

В рамках кримінального провадження щодо ОСОБА_2 не застосовувався запобіжний захід.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Кодимський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, однак відповідно до ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1