Справа №522/3063/18
Провадження 1-кп/522/1154/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2024 року Місто Одеса

Приморський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

провівши у відкритому судовому засіданні судовий розгляд у кримінальному провадженні №0000386 від 15.01.2018 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Болград Одеської області, громадянина України, з неповною вищою освітою, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.296 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

УСТАНОВИВ:

Обвинувачення, визнане судом доведеним

15.01.2018 приблизно о 17 годині, більш точний час в ході досудового розслідування встановити не надалося можливим, співробітникам УПП в Одеській області від чергового «Море 100» надійшло повідомлення, про те, що на узбіччі вулиці біля будинку АДРЕСА_2 перебуває скупчення невідомих осіб, приблизно в кількості п`ятнадцять - двадцять осіб чоловічої статті, спортивної тілобудови, які одягнені в тактичний та камуфляжний одяг, з прикритими обличчями предметами схожими на балаклави та з явними ознаками озброєння.

По прибуттю на місце співробітниками УПП в Одеській області було підтверджено вказану інформацію. З метою уникнення подальшого загострення конфлікту працівники поліції звернулись до групи невстановлених осіб з вимогою представитись та видати предмети зовні схожі на зброю.

Серед групи невстановлених осіб перебував ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який був одягнений в камуфляжну куртку та штани чорного кольору, на голові кепка чорного кольору та предмет, який закривав обличчя схожий на балаклаву, поверх куртки на ньому був одягнений бронежилет та спеціальне спорядження для носіння зброї, в якому перебував предмет зовні схожий на пістолет. Працівники поліції безпосередньо звернулись до ОСОБА_5 з питанням пояснити мету його знаходження на місці події, а саме: узбіччі вулиці біля будинку АДРЕСА_2 , та надати дозвіл на носіння зброї разом з предметом схожим на пістолет.

Після чого, ОСОБА_5 частково виконав законні вимоги працівників поліції, надав дозвіл на носіння зброї та предмет схожий зовні на пістолет, однак після того, як ОСОБА_5 повідомили про вилучення вказаних предметів (дозвіл на носіння зброї разом з предметом схожим на пістолет) для проведення відповідної експертизи, останній почав виражатись нецензурною лайкою на адресу працівників поліції. Також, в подальшому не зважаючи на законні вимоги працівників поліції припинити протиправне діяння, почав агресивно себе поводити, що виразилось в грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю та чинив опір представникам влади, який виразився в активній протидії ОСОБА_5 працівникам поліції, а саме: відштовхування, нанесення ударів та невиконання законних вимог працівників поліції, з метою позбавити працівників поліції виконати службовий обов`язок з охорони громадського порядку.

ОСОБА_5 усвідомлюючи протиправність своїх дій, з хуліганських мотивів, грубо порушуючи громадський порядок, діючи з особистою зухвалістю, розуміючи, що його дії сприймаються громадськістю, як зневага до суспільства, активно протидіяв працівникам поліції, відштовхував, наносив удари та не виконував законні вимоги працівників поліції тим самим позбавляючи працівників поліції виконати службовий обов`язок з охорони громадського порядку.

За вказаних обставин, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.296 КК України, за кваліфікуючими ознаками: грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю та пов`язано з опором представникові влади, який виконував обов`язки з охорони громадського характеру.

Позиція сторони захисту

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні інкримінованого злочину не визнав та заперечив обставини, викладені в обвинувальному акті. На думку сторони захисту, в формулюванні обвинувачення не вказано, хто саме із працівників поліції і які саме вимоги висунув ОСОБА_5 , а тому не можна встановити чи є вони законними. Допитані свідки не надали пояснень, які саме дії ОСОБА_5 були протиправними і які саме законні вимоги він не виконав. Свідок ОСОБА_8 пояснив, що була схожа особа на ОСОБА_5 . Свідки ОСОБА_9 і ОСОБА_10 пояснили, що ОСОБА_11 нічого протизаконного не вчиняв. З показів свідка ОСОБА_12 теж неможливо встановити які саме протизаконні дії вчинив ОСОБА_11 . З протоколу огляду відеозапису неможливо встановити що на них зображено. Протоколи впізнання проведено по фотознімкам, а не у звичайному порядку. Впізнання по фотознімкам це допоміжна слідча дія, потрібно було проводити впізнання в живому порядку. Походження фото ОСОБА_5 в протоколі невідомо, а інші фото суттєво відрізняються. Перед впізнанням свідки не були допитані про ознаки за якими вони можуть впізнати ОСОБА_5 . Неконкретне обвинувачення ОСОБА_5 виключає його винуватість у вчиненні інкримінованого злочину. В той же час працівники поліції вжили незаконні заходи відносно ОСОБА_13 - незаконно вилучили і не повернули його майно.

З огляду на наведене, сторона захисту наполягала на ухваленні виправдувального вироку у зв`язку із недоведеністю пред`явленого обвинувачення та не заявила клопотання про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за спливом строків давності.

Суд оцінює показання ОСОБА_5 критично, оскільки їх винуватість повністю доведена дослідженими безпосередньо під час судового розгляду наступними доказами.

Показання свідків сторони обвинувачення та захисту:

Свідок сторони обвинувачення ОСОБА_14 показав суду, що ОСОБА_5 особисто не знає. у 2018 році він працював інспектором патрульної поліції і був очевидцем подій за участю ОСОБА_5 , які в відбувались 15.01.2018 року біля будинку АДРЕСА_2 . Будучи у складі екіпажу УПП, вони отримали виклик на АДРЕСА_3 про масові заворушення. По прибуттю за вказаною адресою побачили скупчення осіб чоловічої статі у формі охоронних компаній «Зевс» та « ОСОБА_15 ». Вказані особи були налаштовані агресивно, назрівала бійка, причина конфлікту була невідома. В їх автівках знаходилися речі, схожі на зброю. Оскільки учасників конфлікту було більше 30, то екіпаж викликав підкріплення. Подія фіксувалася відеокамерами. На їх заклики припинити протиправні дії, учасники конфлікту не реагували. Охоронці компанії « ОСОБА_16 » перешкоджали їм та не допускали на місце події. Через деякий час на автомобілі «Тойота» прибула нова група осіб, у одного із яких була сумка для прихованого носіння зброї. Конфлікт ще більше загострився і вказана особа здійснила 6 пострілів (3 постріли в небо, 3 в сторону представників компанії «Олімп-Юг»). Він дістав зброю і зробив попередження. Охоронці « ОСОБА_16 » ігнорували вимоги поліції і продовжували їм перешкоджати. Далі на місце події прибуло підкріплення з числа працівників поліції, серед яких був начальник Управління превентивної діяльності ГУНП в Одеській області ОСОБА_17 . Останній вилучив у ОСОБА_5 зброю, після чого той почав висловлювати образи, штовхатися та задавати ударів працівникам поліції. Він бачив як обвинувачений наносив удари ОСОБА_18 . Під час конфлікту лунало прізвище ОСОБА_11 та особи на ім`я ОСОБА_19 . ОСОБА_20 поводив себе дуже агресивно, зухвало, погрожував їм звільненням, демонстрував безкарність, виражався нецензурною лайкою на адресу працівників поліції, штовхався.

Спочатку події відбувалися білі будинку АДРЕСА_4 . Того дня на цю адресу було декілька викликів, там відбувався хаос, було затримано декілька осіб.

Свідок сторони обвинувачення ОСОБА_21 показав суду, що у 2018 році працював на посаді інспектора патрульної поліції ГУНП в Одеській області. Того дня екіпажу надійшло два повідомлення з приводу конфлікту, який спочатку виник біля будинку АДРЕСА_3 , а потім біля готелю « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого по АДРЕСА_2 . У цьому конфлікті приймала велика кількість представників охоронних агентств «Зевс» та « ОСОБА_15 ». Мав факт застосування вогнепальної зброї. Учасники конфлікту були одягнені в балаклави. На місце події також прибув начальник Управління превентивної діяльності ГУНП в Одеській області ОСОБА_17 . Свідок пам`ятає, що у однієї особи, якою міг бути ОСОБА_20 було вилучено зброю, деяких учасників конфлікту затримали і доставили до відділку поліції.

Свідки сторони обвинувачення ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , неодноразово викликались судом, але в судове засідання не з явилися, встановити їх місцезнаходження не вдалось можливим, тому суд не враховує їх показання в якості доказі.

Свідок сторони захисту ОСОБА_25 показав у суді, що з ОСОБА_5 познайомився у спортзалі, знає його біля 8 років. Події 15.01.2018 року погано пам`ятає. Того дня він з товаришем на ім`я ОСОБА_26 йшов на каток та випадково зустрів ОСОБА_5 , з яким поспілкувався. В цей час прибули поліцейські, попросили показати документи, ОСОБА_20 показав дозвіл на зброю, утім начальник поліції наказав вилучити пістолет. ОСОБА_20 почав обурюватись, начальник поліції почав кричати та шарпати його. Спочатку працівники поліції вилучили у ОСОБА_5 травматичний пістолет, а потім всіх «заламали», затримали і повезли до відділку. ОСОБА_20 нікого не бив, нецензурну лайку від нього свідок не чув.

Свідок сторони захисту ОСОБА_27 показав у суді, що ОСОБА_20 є його другом. Того дня він із друзями знаходився в районі вул. Успенської м.Одеси. Працівники поліції попрохали надати документи. ОСОБА_20 пред`явив дозвіл на носіння зброї. Їм щось не сподобалося і вони незаконно вилучили пістолет. ОСОБА_28 це обурило, утім супротиву він не вчиняв. Після цього його і ОСОБА_28 затримали з незрозумілих причин. Нецензурної лайки, агресивної поведінки, порушення громадського порядку не було, нічого такого він не пам`ятає.

Документи:

Витяг з журналу ЄО №2088 від 15.01.2018 року, згідно із яким до Приморського ВП надійшло по телефону повідомлення про те, що під час відпрацювання повідомлення ЄО №2045 за адресою: АДРЕСА_3 , було встановлено, що біля будівлі Польського консульства у м.Одесі збираються особи для підтримки однієї зі сторін конфлікту. По прибуттю на місце події начальника Приморського ВП Остроглядова, начальника УПД ГУНП ОСОБА_29 , помічника відповідального від Приморського ВП Перепічко, було встановлено, що у громадянина (повні дані будуть надані пізніше) виявлено пістолет для відстрілу гумовими кулями, який надав документи на зброю, але виникли сумніви щодо підробки пістолету, який було вилучено, в результаті чого присутні особи почали себе агресивно поводити та «кидатися в бійку в сторону працівників поліції» (мовою оригіналу).

Протокол затримання ОСОБА_5 від 15.01. 2018 року, згідно із яким ОСОБА_5 затримано 15.01.2018 року о 20 годині 40 хвилин у приміщенні Приморського ВП ГУНП в Одеській області. Під час затримання у ОСОБА_5 вилучено магазин для набоїв без маркування, набої у кількості 8 штук з маркуванням « 45 Rubber», бронежилет чорного кольору.

Рапорт від 15.01.2018 року інспектора роти №3 батальйону №3 УПП в Одеській області ОСОБА_22 на адресу начальника Приморського ВП в м.Одесі ГУНП України в Одеській області, з якого вбачається, що останній 15.01.2018р. о 08:00 в складі патруля № «Благо-351», заступив на чергування по охороні публічного порядку в м. Одесі спільно з ОСОБА_30 та ОСОБА_31 15.01.2018 року близько 16 години, знадячись на патрулюванні в районі залізничного вокзалу м. Одеси за адресою: м.Одеса, вул. Привокзальна площа, 2, екіпаж отримав від чергового повідомлення про необхідність надання допомоги екіпажу «Благо -305», який знаходився за адресою: АДРЕСА_3 . Отримавши інформацію, даний екіпаж направився за вказаною адресою. По прибутті близько 16 години 15 хвилин екіпаж «Благо-351» поїхав за викликом Успенська, 17. Неподалік Генерального консульства Республіки Польша в м. Одесі, а саме: АДРЕСА_2 , ними було виявлено групу невідомих осіб у кількості близько 25-30 чоловік, деякі з яких були одягнені у балаклави. В цей момент протиправних дій не відбувалось. Оскільки відбувалось скупчення людей, тому було прийнято рішення залишатися та слідкувати за дотриманням громадського порядку. З метою недопущення порушення громадського порядку додатково залучено три екіпажи поліції. На місце прибули начальники Управління поліції ОСОБА_32 , ОСОБА_17 . Приблизно 16 годині 50 хвилин, екіпаж «Благо-351» знаходився за вищевказаною адресою. Начальник управління ОСОБА_17 з працівниками поліції, направилися в сторону натовпу. У зв`язку з тим, що кількість людей переважала за кількість працівників поліції, ними було прийнято рішення підійти на допомогу. Коли вони підійшли, то побачили, як ОСОБА_17 спілкувався з ОСОБА_5 , тримав в руках предмет, схожий на пістолет, і дозвіл на носіння зброї, які ОСОБА_17 надав для огляду ОСОБА_5 . Оглянувши предмет, схожий на пістолет, ОСОБА_17 зазначив, що вказаний пістолет має явні ознаки переробки, у зв`язку з чим буде вилучений для проведення в подальшому відповідної експертизи. Після чого ОСОБА_5 почав поводити себе агресивно, висловлюватись нецензурною лайкою, та почав штовхатися та наносити удари руками в область грудної клітини начальнику Управління превентивної діяльності ГУНП в Одеської області ОСОБА_17 , продовжував його штовхати та хапав його за формений одяг. Зусиллями працівників поліції було затримано ОСОБА_5 , якого посадили до службового автомобіля. Після цього він за наказом командира роти пішов за службовим автомобілем та коли під`їхав, то двох невідомих затриманих посадили до автомобіля. Після цього він із затриманими ОСОБА_33 та ОСОБА_34 направився до Приморського ВП.

Протокол огляду від 16.01.2018 року, згідно із яким слідчим оглянуто диск формату «DVD-R» ємністю 4,7 Гб. На цифровому носієві інформації міститься відеозапис, створений під час відеофіксації нагрудною камерою DSJX3H1141ВН1141 патрульного поліцейського. На початку відеозапису відеокамера фіксує територію вулиці, працівників поліції та осіб чоловічої статі, спортивної статури, які одягнені в спортивний одяг, на обличчі деяких з них маються балаклави. Хронометраж запису 00 хвилин 20 секунд - відбуваються активні рухи під час яких чути викрики: «Іди сюди, швидко», «Відійшли, відійшли в сторону». На 00 хвилин 41 секунді в об`єктив нагрудної камери потрапляє начальник Управління превентивної діяльності ГУНП в Одеській області полковник поліції ОСОБА_17 , який звертається до особи та говорить: «Достав пістолет, відійшли в сторону, я сказав». При цьому предмет, що зовні схожий на пістолет, він тримає в руках. Далі чути крики особи: «Что это за беспредел, зачем Вы беспределом занимаетесь? Вы полиция или кто? Вы бандиты, сука!» З цього моменту здійснюються активні рухи, які не можливо чітко ідентифікувати. Після цього, на хрометражу 1 хвилина 20 секунд запису, чути «Зачем Вы инцидент делаете? Ты почему меня вообще трогаешь, я сотрудник полиции. Не распускаем руки». Далі здійснюються активні руки та чути вигуки: «Отойди назад, не распускай руки». На 3 хвилині 20 секунді відбувається переслідвування особи, та чути: «Стой, назад, не толкаемся». На 3 хвилині 50 секунді відбувається затримання особи, під час якої чути нецензурні вигуки. Відбуваються активні рухи, штовханина.

В файловій папці zm-0548, міститься 3 відеофайли « НОМЕР_1 » об`ємом: 370 372 КБ, 370 791 КБ, 265 173 КБ, формату MP4, тривалістю: 5 хвилини 00 секунд, 5 хвилини 00 секунд, 03 хвилини 34 секунди, тип: Quick Time, який в подальшому відтворений за допомогою «Медіпрогравач: Windows Media». При перегляді відеофайлу встановлено наступне.

На відеозаписі зображено матеріали відеофіксації з нагрудної камери DSJX3ZM548 ZM0548 патрульного поліцейського. На початку відеозапису камера фіксує начальника Управління превентивної діяльності ГУНП в Одеській області ОСОБА_17 , начальника Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в одеській області майора поліції ОСОБА_35 та особу чоловічої статі, яка одягнена в чорний капелюх, чорний горловик та куртку чорного кольору. Особа схожа на ОСОБА_5 . Далі ОСОБА_17 звертається до вказаної особи з вимогою надати для огляду предмет, зовні схожий на пістолет. Особа виконує вимогу та передає ОСОБА_17 вказаний предмет, який він оглянув та запитав у начальника Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_35 , де слідчий? Після цього ОСОБА_17 , зазначив, що пістолет має елементи переробки та його необхідно вилучити, та направити на експертизу.

Після цього особа 1 запитує на підставі чого буде вилучено пістолет, та не отримавши відповіді починає штовханину, намагається вирвати пістолет та посвідчення на право носіння зброї з рук ОСОБА_17 ..

На 3 хвилині 33 секунді чути звернення ОСОБА_17 , до скупчення людей: хто штовхав співробітників поліції, на що чути відповідь: «Я штовхав!» Далі відбуваються дії, які були зафіксовані на нагрудну камеру патрульного поліцейського.

Протокол пред`явлення особи для впізнання від 03.02.2018, згідно із яким свідок ОСОБА_23 впізнав ОСОБА_5 , як особу під №2, яка 15.01.2018, за адресою м.Одеса, вул.Успенська, приблизно о 17 годині перебувала серед групи невстановлених осіб, які порушували громадський порядок, штовхались та чинили опір працівникам поліції, особа на вигляд 20-23 роки, зріст 175-180 см, коротке волосся світле, міцної статури.

Протокол пред`явлення особи для впізнання від 07.02.2018, згідно із яким свідок ОСОБА_36 впізнав ОСОБА_5 , як особу під №4, яка 15.01.2018 за адресою м.Одеса, вул.Успенська, приблизно о 17 годині перебувала серед групи невстановлених осіб, які порушували громадський порядок, штовхались та чинили опір працівникам поліції, особа на вигляд 20-23 роки, зріст 175-180 см, коротке волосся світле, міцної статури.

Речові докази:

-Диск формату «DVD-R» з відеозаписами з нагрудних камер DSJX3H1141ВН1141, DSJX3ZM548 ZM0548 патрульних поліцейських.

Аналіз доказів та висновки суду

Наведені, надані стороною обвинувачення, докази не мають між собою протиріч, є узгодженими та логічно послідовними, а тому суд бере їх до уваги.

Суд вважає безпосередньо досліджені докази належними, допустимими, достовірними, і в сукупності - достатніми для належної правової оцінки дій обвинуваченого та визнання його винуватості.

Неможливість проведення допиту деяких свідків сторони обвинувачення ( ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 ) жодним чином не впливає на повноту судового розгляду і на переконання суду щодо доведеності «поза розумним сумнівом» винуватості ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину, оскільки сукупність безпосередньо досліджених в судовому засіданні доказів прямо свідчить про вчинення ним кримінального правопорушення в умовах очевидності.

Так, із документів, які утворені внаслідок службової діяльності працівників поліції, а саме: витягу із журналу єдиного обліку звернень №2088 від 15.01.2018 року та рапорту від 15.01.2018 року інспектора роти №3 батальйону №3 УПП в Одеській області ОСОБА_22 вбачається, що працівники поліції під час виконання своїх основних обов`язків, пов`язаних із охороною громадського порядку, та відпрацювання повідомлення ЄО №2045 за адресою: АДРЕСА_3 , а в подальшому біля будинку АДРЕСА_2 , стали свідками хуліганських дій обвинуваченого. Зі змісту вказаних документів вбачається, що в присутності працівників поліції, за участі представників різних охоронних агенцій та третіх осіб, відбувся конфлікт, подальший розвиток якого міг призвести до застосування зброї і фізичного насильства. При цьому у учасника конфлікту, яким згідно матеріалів справи є ОСОБА_5 , було вилучено пристрій для відстрілювання і дозвіл на нього. Після цього ОСОБА_5 вчинив протиправні дії, які мають усі ознаки кримінально-карного хуліганства, а саме: почав агресивно себе поводити, чинив опір представникам поліції, відштовхував їх, завдавав ударів, тощо.

Свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_21 під час допиту в суді підтвердили фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, зазначені в обвинувальному акті.

Показання вказаних осіб узгоджуються із, відомостями, які зафіксовані нагрудними камерами працівників патрульної поліції та відображені у протоколі огляду від 16.01.2018 року.

Свідки ОСОБА_23 та ОСОБА_36 , хоча і не були безпосередньо допитані в суді, утім на досудовому розслідуванні, впізнали за фотознімками ОСОБА_5 , як особу, яка вчинила хуліганські дії.

ОСОБА_5 було затримано слідчим в порядку ст.. 208 КПКУ в день вчинення злочину.

Аналіз відомостей, отриманих із перелічених джерел доказів, дає суду підстави виснувати, що обвинувачений ОСОБА_5 дійсно, за наведених у обвинувальному акті обставин вчинив діяння, яке відповідає ознакам, передбаченим ч.3 ст. 296 ККУ.

Всі наведені докази, досліджені безпосередньо судом, у своїй сукупності дають обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_5 усвідомлював протиправність своїх дій та бажав настання суспільно-небезпечних наслідків.

Кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим в умовах очевидності, наведені докази є належними, допустимими, достовірними, а сукупність доказів дає підстави для прийняття відповідного процесуального рішення щодо винуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

Згідно із диспозицією ч.3 ст. 296 КК України кримінальним правопорушенням вважається вчинення хуліганства - грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом. Кваліфікуючою ознакою даного злочину є вчинення хуліганства, що пов`язано з опором представникові влади, який виконував обов`язки з охорони громадського характеру.

Хуліганство це умисне грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, яке супроводжується особливою зухвалістю або винятковим цинізмом.

Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок та інші об`єкти захисту. Висновки про зміст і спрямованість цього діяння можна зробити із характеру дій особи, яка їх вчиняє, а також із стосунків, які склалися між такою особою та потерпілим. Особливість мотиву хуліганства полягає у причинній зумовленості. Наміри вчинити такі дії можуть бути різні. Поєднує їх те, що вони здебільшого позбавлені будь-якої необхідності, нерідко постають із бажання особи показати свою ніби вищість (винятковість), чи з розгнузданого самолюбства, пов`язаного з неповагою до особи, людської гідності, байдужим ставленням до законів і правил поведінки.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів.

У Постанові від 3 липня 2019 року (справа № 288/1158/16-к) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що безпосереднім об`єктом кримінально-правової охорони за статтею 296 Кримінального кодексу України є громадський порядок, тобто суспільні відносини, що сформовані внаслідок дії правових норм, а також морально-етичних засад, звичаїв, традицій та інших поза юридичних чинників і полягає в дотриманні усталених правил співжиття. Підтримання громадського порядку є одним із важливих чинників захисту честі, гідності, здоров`я, безпеки громадян, їх спокійного відпочинку та безперешкодної праці, втілення інших природних, соціальних і культурних прав членів людської спільноти.

Кримінально каране хуліганство з об`єктивної сторони полягає в посяганні на ці правоохоронювані цінності, що супроводжується особливою зухвалістю або винятковим цинізмом. Таке посягання, як правило, здійснюється у людних або громадських місцях, зазвичай з ініціативи правопорушника, супроводжується нецензурною лайкою та/або фізичним насильством, пошкодженням майна і призводить до заподіяння моральної та матеріальної шкоди.

За зовнішніми ознаками хуліганство певним чином схоже на ряд інших кримінальних правопорушень, зокрема на ті з них, що посягають на здоров`я, честь і гідність людини, її майно. Критеріями розмежування цих діянь є насамперед об`єкт посягання, що визначає правову природу та суспільну небезпечність кожного з них, і мотив як ознака суб`єктивної сторони злочину.

Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок. Проявами особливої зухвалості під час цих дій є нахабне поводження, буйство, бешкетування, поєднане з насильством, знищення або пошкодження майна, тривале порушення спокою громадян, зрив масового заходу, тимчасове порушення нормальної діяльності установи, підприємства, організації або громадського транспорту тощо. Винятковим цинізмом у контексті статті 296 ККУ визнаються дії, що демонструють брутальну зневагу до загальноприйнятих норм моралі, зокрема прояви безсоромності чи грубої непристойності, публічне оголення, знущання з хворих, дітей, людей похилого віку, осіб,що знаходяться у безпорадному стані.

Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони хуліганства є мотив явної неповаги до суспільства. Домінування у свідомості винного такого внутрішнього спонукання і відсутність особистого мотиву посягання на потерпілого є головним критерієм відмежування хуліганства як злочину проти громадського порядку та моральності від злочинів проти особи. Хоч хуліганські дії нерідко супроводжуються фізичним насильством і заподіянням тілесних ушкоджень, головною їх рушійною силою є бажання не завдати шкоди конкретно визначеному потерпілому, а протиставити себе оточуючим узагалі, показати свою зверхність, виразивши явну зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки. Означені дії не зумовлені особистими мотивами й конкретною метою, а за своїми внутрішніми чинниками фокусуються в напрямку тотального негативізму й ворожого ставлення до суспільства. Протиправні діяння вчиняються за відсутності зовнішнього приводу або з незначного приводу і зазвичай спрямовані на випадкові об`єкти. Якщо хуліганству передує конфлікт винного з потерпілим (потерпілими), такий конфлікт провокується самим винним як зухвалий виклик соціальному оточенню, і реакція інших на провокуючі дії, в тому числі спроба їх припинити, стають приводом для подальшого насильства.

З урахуванням зазначеного, дії, що супроводжувалися погрозами вбивства, завданням побоїв, заподіянням тілесних ушкоджень, обумовлені особистими неприязними стосунками, підлягають кваліфікації за статтями КК, що передбачають відповідальність за злочини проти особи. Як хуліганство зазначені дії кваліфікують лише в тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

Таким чином, для юридичної оцінки діяння за статтею 296 ККУ обов`язковим є поєднання ознак об`єктивної сторони цього злочину у виді грубого порушення громадського порядку, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, і суб`єктивної сторони, зокрема, мотиву явної неповаги до суспільства.

За відсутності відповідного мотиву, коли застосування насильства зумовлене неприязними стосунками з потерпілим і прагненням завдати шкоди конкретній особі з особистих спонукань, сам собою факт вчинення протиправних дій у громадському місці в присутності сторонніх осіб не дає достатніх підстав для кваліфікації їх як хуліганства.

Зміст і спрямованість протиправного діяння, що має істотне значення для його правової оцінки, в кожному конкретному випадку визначається виходячи з часу, місця, обстановки й інших обставин його вчинення, характеру дій винного, а також поведінки потерпілого і стосунків, що склалися між ними.

В ході судового розгляду у даному кримінальному провадженні на підставі безпосередньо сприйнятих судом доказів встановлено, що на час подій, які відбувалися близько 17 години 15.01.2018 року, ОСОБА_5 , будучи фізично-розвиненою особою молодого віку, приймав активну участь у конфлікті, що відбувся на АДРЕСА_2 . Конфлікт розпочався біля будинку АДРЕСА_4 . В ньому приймали участь представники двох так званих охоронних агенцій із сумнівною репутацією, які частково були екіпіровані засобами захисту (балаклави, бронежилети, тощо), та імовірно мали при собі зброю. ОСОБА_5 також тримав при собі травматичну зброю, на носіння якої мав відповідний дозвіл. Учасники конфлікту ігнорували загально прийняті правила поведінки в суспільстві та не підкорялися законним вимогам працівників поліції. Деякі із них провокували подальший розвиток конфлікту, під час якого невстановленою особою було застосовано пристрій для відстрілювання. Вказані особи перешкоджали працівникам поліції фіксувати сліди вчиненого правопорушення (збирати відстріляні гільзи). Обстановка, значна кількість учасників конфлікту, їх екіпірування, агресивна поведінка та інші ознаки очевидно вказували на подальше загострення ситуації та наявність наміру вчинення суспільно-небезпечних дій. В таких умовах, вимога одного із прибулих на місце події представників поліції ОСОБА_37 до обвинуваченого ОСОБА_5 надати для огляду пістолет була цілком обґрунтованою. Правомірність подальшого вилучення працівниками поліції пристрою для відстрілювання та дозволу на нього у ОСОБА_5 суд не оцінює, оскільки це виходить за межі судового розгляду, встановлені ст. 337 КПКУ, та не впливає на кваліфікацію його дій. ОСОБА_5 , після вилучення у нього пістолету, використавши цю подію як привід для вчинення хуліганських дій, діючи зухвало, з особливим цинізмом, грубо порушуючи громадський порядок у присутності великої кількості сторонніх, розуміючи, що його дії сприймаються громадськістю, як зневага до суспільства та представників правоохоронних органів, почав активно протидіяти працівникам поліції, відштовхував їх, завдавав ударів, виловлювався нецензурною лайкою, відмовлявся виконувати законні вимоги щодо припинення протиправних дій, тим самим перешкоджав працівникам поліції виконати службові обов`язки з охорони громадського порядку. Своїми протиправними діями ОСОБА_5 , не тільки демонстрував зневагу до суспільства, а й створював уявлення безкарності у оточуючих.

Обстановка й обставини події, динаміка їх розвитку й об`єктивні ознаки протиправної поведінки обвинуваченого свідчать про те, що вона була зумовлена саме мотивом явної неповаги до суспільства. Діяння обвинуваченого очевидно були спрямовані на бажання протиставити себе суспільству і продемонструвати зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки.

Зазначене дає підстави для висновку про наявність у діях обвинуваченого ОСОБА_5 мотиву явної неповаги до суспільства, що є обов`язковою юридичною ознакою злочину, передбаченого статтею 296 КК України.

Отже, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими у процесі судового розгляду й оціненими судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, вислухавши пояснення свідків, оцінивши вищезазначені дослідженні у судовому засіданні докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що подія злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 мала місце, його винуватість знайшла своє повне підтвердження під час судового розгляду, що дає підстави для ухвалення обвинувального вироку.

Кваліфікація судом дій обвинуваченого

Згідно із положеннями ст. 337 КПУ, яка визначає межі судового розгляду, судовий розгляд проведено лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Суд кваліфікує протиправні дії обвинуваченого ОСОБА_5 в межах пред`явленого обвинувачення за ч.3 ст.296 КК України за кваліфікуючими ознаками: грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю та пов`язано з опором представникові влади, який виконував обов`язки з охорони громадського характеру.

Щодо неврахування окремих доказів та доводів сторони захисту

1.Суд не приймає до уваги показання свідків сторони захисту ОСОБА_25 та ОСОБА_27 , оскільки вважає їх неправдивими в частині дій ОСОБА_5 . Судом встановлено, що вказані свідки є близькими знайомими обвинуваченого та, очевидно не випадково зустрілися з ним під час інкримінованих подій. При цьому були учасниками конфлікту. Показання вказаних свідків не узгоджуються із іншими доказами по справі, проаналізованими судом, які покладені в основу обвинувального вироку. Суд звертає увагу, що сторона захисту не ініціювала допит вказаних осіб під час досудового розслідування. Зазначені свідки були допитані в суді після спливу значного періоду часу, а тому, у сукупності із наведеними обставинами, їх показання виглядають непереконливими та викликають обґрунтовані сумніви у їх достовірності.

2.Сторона захисту просить суд визнати недопустимими доказами протоколи пред`явлення для впізнання ОСОБА_5 за фотознімками свідкам ОСОБА_23 та ОСОБА_22 , оскільки вважає, що обвинувачений мав бути особисто присутнім на проведенні такої слідчої дій. Крім того, захисник звертає увагу суду, що вказані особи в порушення вимог КПКУ, не були допитані слідчим щодо ознак, за якими вони впізнали обвинуваченого.

Наведені доводи сторони захисту суд також вважає необґрунтованими, оскільки вони не ґрунтуються на положеннях діючого процесуального кримінального законодавства.

Так, згідно із протоколом від 09.02.2018 року, перед пред`явленням для впізнання, свідок ОСОБА_23 на запитання слідчого пояснив, що може впізнати особу, яка 15.01.2018 року близько 17 години перебувала серед невстановлених осіб, які порушували громадський порядок, штовхалися та чинили опір працівникам поліції, у віці 20-23 роки, зростом 175-180 см, з коротким волоссям, міцної статури, слов`янської зовнішньості.

Згідно із протоколом від 07.02.2018 року, перед пред`явленням для впізнання, свідок ОСОБА_22 на запитання слідчого пояснив, що може впізнати молоду особу, яка 15.01.2018 року близько 17 години перебувала біля будинку АДРЕСА_2 серед групи невстановлених осіб, які грубо порушували громадський порядок, вчиняли хуліганські дії, чинили опір працівникам поліції, він впізнає особу у віці 20-24 роки, зростом 175-180 см, міцної статури, слов`янської зовнішньості.

Таким чином, відомості, що зазначені у вказаних протоколах впізнання у повному обсязі спростовують доводи сторони захисту щодо невиконання вимог ст.228 КПКУ про допит свідків перед впізнанням. При цьому діючий КПКУ не вимагає, щоб про такий допит було складено окремий протокол.

Крім того, КПКУ не передбачено обов`язку слідчого проводити впізнання особи за її безпосередньої участі. Таке рішення є дискрецією слідчого, який проводить відповідну слідчу дію з урахуванням конкретних обставин справи, поведінки учасників кримінального провадження та умов життєдіяльності.

У ст. 228 КПК України передбачено порядок пред`явлення особи для впізнання. Згідно із ч. 6 ст. 228 КПК України за необхідності впізнання може проводитися за фотознімками, матеріалами відеозапису з додержанням вимог, зазначених у частинах 1 і 2 цієї статті. Проведення впізнання за фотознімками, за матеріалами відеозапису виключає можливість у подальшому пред`явлення особи для впізнання.

Таким чином, жодних імперативних вимог щодо пред`явлення для впізнання виключно безпосередньо самої особи, а не її фотознімків законодавством не передбачено. Так само не передбачено й обов`язковості обґрунтування слідчим необхідності проведення впізнання саме за фотознімками.

Такий висновком зазначено у постанові Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у справі № 742/2200/19 (провадження № 51-2565км20).

3.Щодо протиправності дій працівників поліції, пов`язаних із вилученням у обвинуваченого майна.

Суд погоджується із твердженнями сторони захисту про те, що вилучення у ОСОБА_5 пристрою для відстрілювання і дозволу на нього відбулося у спосіб, не передбачений законом та звертає увагу органів влади на те, що вилучені речі, які очевидно не носять ознак предметів, вилучених законом із обороту та не є речовими доказами по справі, до цього часу з незрозумілих причин не повернуті його власнику.

Утім, дана обставина жодним чином не спростовує протиправності дій ОСОБА_5 та не впливає на їх кваліфікацію, оскільки стосується поведінки окремих працівників поліції під час події інкримінованого обвинуваченому злочину.

4.Щодо доводів сторони захисту про неконкретність обвинувачення.

Захист стверджує, що пред`явлене ОСОБА_5 обвинувачення є некоректним, оскільки в ньому не зазначено, хто саме із працівників поліції і які саме вимоги висунув ОСОБА_5 , а тому не можна встановити чи є вони законними.

Суд вважає такі доводи сторони обвинувачення необґрунтованими, оскільки правомірність чи неправомірність дій конкретних працівників поліції жодним чином не впливає на наявність чи відсутність у діях особи складу злочину, передбаченого ч.3 ст. 296 ККУ.

Як зазначив суд вище, дані обставини не спростовують протиправності хуліганських дій ОСОБА_5 та не впливають на їх кваліфікацію, оскільки стосуються поведінки окремих працівників поліції під час події інкримінованого обвинуваченому злочину. Під час судового розгляду, поза розумним сумнівом доведено, що дії працівників поліції, направлені на припинення та запобігання протиправним діям ОСОБА_5 та інших осіб, були пов`язані саме із охороною громадського порядку, що є додатковою кваліфікуючою ознакою хуліганства, передбаченою ч.3 ст. 296 ККУ.

Доводи сторони захисту щодо неконкретності обвинувачення також не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду ухвали судді Приморського районного суду м.Одеси ОСОБА_38 від 01.08.2018 року, згідно із якою обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 було повернуто прокурору, у тому числі, з підстав неналежного формулювання обвинувачення. Апеляційний суд не погодився із таким рішенням суду першої інстанції та скасував його, зазначивши, що обвинувальний акт відповідає вимогам КПКУ, містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, правову кваліфікацію з посиланням на положення закону про кримінальну відповідальність і формулювання обвинувачення. Окремо апеляційний суд зазначив, що підстави для повернення обвинувального акту є надуманими та такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і приписам ст. 291 КПКУ.

Щодо призначення покарання

При призначенні покарання обвинуваченому суд керується положеннями ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання та враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання. Водночас суд керується положеннями ст.74 ККУ, якими регламентовано правові підстави звільнення особи від покарання чи його відбування.

Так, згідно із приписами ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальні правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети та принципів справедливості і індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66 та 67 КК України.

ОСОБА_5 є громадянином України, має повну вищою освіту, не одружений, зареєстрований та мешкає у м Одесі, вперше притягується до кримінальної відповідальності.

Відомостей щодо перебування обвинуваченого на обліках у лікарів психіатра та нарколога, зловживання ним алкогольними напоями чи наркотичними засобами немає.

Обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , - судом не встановлено.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого ОСОБА_5 , його поведінку, ставлення до вчиненого, відсутність обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання, суд вважав би за необхідне призначити йому за вчинений ним злочин, передбачений ч.3 ст.296 КК України, покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, як таке, що буде необхідним для його перевиховання та попередження вчинення нових злочинів.

Утім, судом встановлено наявність обставини, що дають підстави для застосування інституту давності у даному кримінальному провадженні, наслідком якого є звільнення ОСОБА_5 від покарання, без його призначення, в контексті положень ч.5 ст. 74, п.3 ч.1 ст. 49 ККУ.

Так, частиною 5 статті 74 ККУ передбачено, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.

Відповідно до ст.12 КК України злочин, передбачений ч.3 ст.296 КК України є не тяжким злочином проти громадського порядку та моральності, який карається позбавленням волі на строк від двох до п`яти років.

Згідно із п.3 ч.1 ст. 49 ККУ, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

З дня вчинення ОСОБА_5 не тяжкого злочину минуло більше п`яти років. Строки давності не переривалися та не зупинялися (тривалість судового розгляду, окрім іншого, пов`язана із неодноразовою заміною складу суду).

З огляду на викладене, враховуючи, що сторона захисту, якій було роз`яснено право на звільнення від кримінальної відповідальності з наведених підстав до ухвалення вироку, не заявила відповідне клопотання, суд зобов`язаний застосувати інститут давності та звільнити обвинуваченого від покарання на підставі положень ч.5 ст. 74, п.3 ч.1 ст. 49 ККУ.

Звільняючи обвинуваченого від покарання без його призначення, суд керується правовою позицією, викладеною у Постанові Верховного Суду від 10.06.2020 року у справі №161/7253/18 провадження №51-2615 км19, відповідно до якої, такий вид звільнення від покарання, як одна із форм реалізації кримінально-правового реагування, визначений у ст.4,5 ст.74, ч.1 ст. 105 ККУ, при визнанні особи винною у вчиненні злочину надає можливість засудження такої особи без призначення покарання, тобто дозволяє відмовитись від призначення конкретного заходу примусу за наявності певних передбачених законом на те підстав. Аналогічний висновок міститься у Постанові Об`єднаної палати ВС від 01.04.2024 №183/6854/20.

Щодо інших питань

Питання про речові докази вирішуються судом відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено, процесуальні витрати відсутні.

Підстав для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили судом не встановлено.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.1-376 КПК України, ст.ст.1-296 КК України, суд,

УХВ АЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч.3 ст.296 КК України, та на підставі ч.5 ст. 74 КК України звільнити його від покарання (без його призначення) у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених п.3 ч.1 ст. 49 ККУ.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не застосовувати.

Речові докази по справі: цифровий носій інформації - диск «Axent DVD-R 4,7 GB» сірого кольору - зберігати в матеріалах кримінального провадження;

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особою яка тримається під вартою, протягом цього ж часу з моменту отримання копії вироку.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити прокурору та обвинуваченим, а також не пізніше наступного дня після оголошення направити учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя: ОСОБА_39

26.06.2024