Справа № 308/3071/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у закритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого 1-го відділення слідчого вiддiлу Управління СБ України в Закарпатській області старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_3 , у кримінальному проваджені №0000014, внесеного в ЄРДР 05.01.2024 року, за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, погодженого прокурором відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_4 , про надання дозволу на проведення обшуку,-

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий 1-го відділення слідчого вiддiлу Управління СБ України в Закарпатській області старший лейтенант юстиції ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із клопотанням, у кримінальному проваджені №0000014, внесеного в ЄРДР 05.01.2024 року, за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, погодженого прокурором відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_4 , про надання дозволу на проведення обшуку.

Клопотання мотивовано тим, що кримінальне провадження №0000014 зареєстровано 05.01.2024 року слідчим відділом УСБУ в Закарпатській області на підставі рапорту про вчинення кримінального правопорушення відділу КІБ УСБУ в Закарпатській області.

Слідчим відділом Управління здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 05.01.2024 за №0000014, за ознаками вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України.

У клопотанін вказано на те, що як слідує з матеріалів кримінального провадження, в ході оперативних заходів виявлено інформаційний ресурс в месенджерах «Viber» під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 », учасники якого своєю активністю перешкоджає законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань, що міститься ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Слідчий зазначає, що згідно повідомлення оперативного підрозділу, суперадміністратором «Viber» спільноти під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 » є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

У клопотанні зазначено, що згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості щодо права власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 - значиться за ОСОБА_6 , який є чоловіком ОСОБА_5 .

При цьому як вказує слідчий, відповідно до повідомлення оперативного підрозділу, встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , впродовж тривалого часу фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно того ж повідомлення оперативного підрозділу вбачається, що за вищевказаною адресою, можуть зберігатися речі та документи, які мають важливе значення для досудового розслідування і можуть бути використані як докази причетності фігурантів даного кримінального провадження до протиправних дій, які досліджуються у рамках кримінального провадження, зокрема комп`ютерна техніка, термінали мобільного зв`язку, документи в паперовому та електронному вигляді, банківські картки, записники, блокноти, пропагандистська література.

Поряд з цим, шляхом звернення до ОСОБА_5 з вимогою в порядку, передбаченому ч. 2 ст. 93 КПК України, або за допомогою інших слідчих дій, неможливо отримати доступ до вищеописаних речей та документів, які можуть бути використані як докази протиправної діяльності, оскільки є обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_5 , причетний до вчинення вищеописаного злочину, у зв`язку з чим він вживатиме заходів з метою уникнення кримінальної відповідальності, в тому числі шляхом знищення чи спотворення речей і документів, які можуть бути використані як докази протиправної діяльності.

Так, слідчий на підставі викладеного, враховуючи, що за місцем проживання ОСОБА_5 , зберігаються казані в описовій частині клопотання предмети та документи, які планується відшукати та які можуть бути доказами причетності ОСОБА_5 до зазначеної протиправної діяльності та мати значення для досудового розслідування, керуючись ст. ст. 40, 93, 233, 234 КПК України, просить слідчого суддю: надати дозвіл на проведення обшуку в домоволодінні за місцем фактичного проживання громадянки України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 , з метою відшукання та вилучення речей і документів, які мають значення для досудового розслідування і можуть бути використані як докази причетності фігурантів провадження до протиправних дій, які досліджуються у кримінальному провадженні, зокрема, комп`ютерна техніка (ПЕОМ, ноутбуки, планшети), термінали мобільного зв`язку, за допомогою яких адмініструють «Viber» спільноту під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 » чорнових записів.

У судовому засіданні слідчий подане клопотання підтримав та просив задоволити із наведених у ньому підстав, просив долучити до матеріалів клопотання документи: витяг про право власності на об`єкт нерухомого майна, картку на особу - інформацію про особу, більш якісні роздруківки повідомлень з групи Вайбер в мережі.

Заслухавши пояснення слідчого, з приводу внесеного клопотання, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить наступного висновку.

Відповідно до ст.ст. 84,85,86 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Статтею 93 КПК України визначено, що збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим у порядку, передбаченому цим Кодексом. Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Як слідує зі змісту п.10 ч.3, ст. 214, ч.1 ст. 233 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні та проводяться лише після внесення відомостей щодо кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (крім огляду місця події у невідкладних випадках).

Відповідно до ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Згідно ст.30 Конституції України не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Нормами ст.233 КПК України встановлено, що ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті.

Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст. 234 КПК України, обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

Обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, а у кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - на підставі ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду.

Відповідно п.п.4, 5, 6, 8 ч.3 ст.234 КПК України клопотання про обшук, повинно містити відомості про: підстави для обшуку; житло чи інше володіння особи або частину житла чи іншого володіння особи, де планується проведення обшуку; особу, якій належить житло чи інше володіння, та особу, у фактичному володінні якої воно знаходиться; обґрунтування того, що доступ до речей, документів або відомостей, які можуть у них міститися, неможливо отримати органом досудового розслідування у добровільному порядку шляхом витребування речей, документів, відомостей відповідно до частини другої статті 93 цього Кодексу, або за допомогою інших слідчих дій, передбачених цим Кодексом, а доступ до осіб, яких планується відшукати, - за допомогою інших слідчих дій, передбачених цим Кодексом. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими прокурор, слідчий обґрунтовує доводи клопотання.

Слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про обшук, якщо прокурор, слідчий не доведе наявність достатніх підстав вважати, що: 1) було вчинено кримінальне правопорушення; 2) відшукувані речі і документи мають значення для досудового розслідування; 3) відомості, які містяться у відшукуваних речах і документах, можуть бути доказами під час судового розгляду; 4) відшукувані речі, документи або особи знаходяться у зазначеному в клопотанні житлі чи іншому володінні особи; 5) за встановлених обставин обшук є найбільш доцільним та ефективним способом відшукання та вилучення речей і документів, які мають значення для досудового розслідування, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб, а також заходом, пропорційним втручанню в особисте і сімейне життя особи.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом Управління здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 05.01.2024 за №0000014, за ознаками вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Згідно матеріалів клопотання, матеріалів кримінального провадження, в ході оперативних заходів виявлено інформаційний ресурс в месенджерах «Viber» під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 », учасники якого своєю активністю перешкоджає законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань, що міститься ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Згідно повідомлення оперативного підрозділу, суперадміністратором «Viber» спільноти під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 » є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості щодо права власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 - значиться за ОСОБА_6 , який згідно матеріалів клопотання - рапорту співробітника КІБ УСБУ є чоловіком ОСОБА_5 .

Відповідно до повідомлення оперативного підрозділу, встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , впродовж тривалого часу фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно особової картки - інформація про особу місцем проживання/перебування ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,є: АДРЕСА_1 .

У Постанові від 14.06.2018 року у справі № 11-386 сап 18, Велика Палата Верховного Суду звертає увагу, що вмотивованість ухвали слідчого судді про дозвіл на проведення обшуку житла чи іншого володіння особи повинна бути в межах, які не розкривають таємницю досудового розслідування, зокрема в ній повинні бути наведені аргументи, що переконали суддю у задоволенні чи відхиленні такого клопотання. При цьому нормами КПК України не передбачено обов`язку слідчого судді перелічувати всі обставини кримінального провадження і викладати в ухвалі про надання дозволу на обшук усі відомі і встановлені відомості.

Разом із тим при розгляді клопотання слідчий враховує, що іншим чином отримати докази, які має на меті отримати орган досудового розслідування, за результатами проведення обшуку, є неможливим.

На переконання слідчого судді, слідчим доведено, що доступ до зазначених у клопотанні речей неможливо отримати органом досудового розслідування у добровільному порядку шляхом витребування речей, документів, відомостей відповідно до частини другої статті 93 цього Кодексу, або за допомогою інших слідчих дій, передбачених цим Кодексом, у зв`язку можливістю їх знищення, враховуючи правові підстави для проведення обшуку, достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, наслідки обшуку, розумність та співрозмірність обшуку завданням кримінального провадження, наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи, а також неможливість досягнення мети, на яку посилається слідчий, без застосування цих заходів, слідчий суддя вважає, що за встановлених обставин обшук є найбільш доцільним та ефективним способом відшукання та вилучення речей, які мають значення для досудового розслідування, тому клопотання є обґрунтоване та підлягає задоволенню в цій частині.

Слідчий суддя вважає доведеним, що до вказаного кримінального правопорушення може бути причетна ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та за результатами проведених оперативно-розшукових заходів здобуто достатньо доказів того, що за адресою її місця проживання: АДРЕСА_1 , можуть знаходитися речі і документи, які мають значення для досудового розслідування і можуть бути використані як докази причетності фігурантів провадження до протиправних дій, які досліджуються у кримінальному провадженні, зокрема, комп`ютерна техніка (ПЕОМ, ноутбуки, планшети), термінали мобільного зв`язку, за допомогою яких адмініструють «Viber» спільноту під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 » чорнових записів.

Слідчий суддя переконаний, що слідчим наведено достатньо підстав вважати, що дійсно було вчинено кримінальне правопорушення, відшуковувані речі та документи мають значення для досудового розслідування та відомості, які містяться у них можуть бути доказами під час судового розгляду, слідчим доведено, що доступ до речей неможливо отримати органом досудового розслідування у добровільному порядку шляхом витребування речей, документів, відомостей відповідно до частини другої статті 93 цього Кодексу, або за допомогою інших слідчих дій, передбачених цим Кодексом, у зв`язку можливістю їх знищення чи спотворення, в зв`язку із чим, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню у вказаній частині.

Відповідно до ч.7 ст. 236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 7 липня 2007 року у справі «Смирнов проти Росії» вказав, що невизначене формулювання обсягу обшуку дало органу влади на власний розсуд вирішувати, які матеріали підлягають вилученню, що призвело до вилучення, крім документів, які стосуються справи, деяких особистих речей. ЄСПЛ зазначив, що відсутність вказівки на конкретну мету обшуку є порушенням ст. 6 Конвенції.

Аналогічна позиція ЄСПЛ міститься в рішенні від 15 липня 2003 року у справі «Ернст та інші проти Бельгії», де вказано, що ордер на проведення обшуку не містив інформації щодо мети проведення обшуку та про предмети, що підлягають вилученню. Таким чином, слідчих було наділено широкими повноваженнями, обшуки не були пропорційними.

Зазначені міжнародні гарантії прав людини на недоторканість житла, таємницю спілкування, невтручання у приватне життя, недоторканість прав власності нормативно визначені в Конституції України та є, відповідно до положень ст. 2 КПК України, загальними засадами кримінального провадження.

З огляду на вкладене вважаю, що клопотання підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.93, 233, 234, 235 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у закритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого 1-го відділення слідчого вiддiлу Управління СБ України в Закарпатській області старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_3 , у кримінальному проваджені №0000014, внесеного в ЄРДР 05.01.2024 року, за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, погодженого прокурором відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_4 , про надання дозволу на проведення обшуку- задовольнити.

Надати, стороні кримінального провадження: слідчим, що входять до групи слідчий у кримінальному провадженні №0000014, внесеного в ЄРДР 05.01.2024 року, за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, дозвіл на проведення обшуку в домоволодінні за місцем фактичного проживання громадянки України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на який зареєстровано за ОСОБА_6 , з метою відшукання та вилучення речей і документів, зокрема, комп`ютерної техніки (ПЕОМ, ноутбуки, планшети), терміналів мобільного зв`язку, за допомогою яких адмініструють «Viber» спільноту під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 », чорнових записів.

Ухвала діє протягом одного місяця з дня її постановлення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1