Справа № 617/1927/21
Номер провадження 1-кп/948/30/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2024 Машівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

представника потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Машівка, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження №0000212 від 02.09.2021р. по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України

відповідно до ч.2 ст. 376 КПК України в судовому засіданні 19.02.2024р. проголошено вступну та резолютивну частини Ухвали

в с т а н о в и в :

Суть клопотання захисника

19 лютого 2024 року захисник звернувся до суду з клопотанням про зміну запобіжного заходу та проведення процесуальних дій.

В обґрунтування своїх доводів зазначив, що під час розгляду кримінального провадження майже всі докази досліджені та встановлено відсутність об`єктивних доказів, які б свідчили про вчинення обвинуваченим вказаного злочину та вказують на наявність в діях ОСОБА_6 або необхідної оборони або її перевищення.

Водночас, після судово-медичного огляду обвинуваченого у нього була виявлена безліч подряпин, забоїв, але слідчий так і не призначив додаткову судово-медичну експертизу, щодо механізму їх заподіяння, що підтверджує той факт, що перед удушенням, потерпілий застосував до обвинуваченого фізичне насильство. Разом з тим, на сьогодні лише додаткова, комплексна СМЕ зможе дати відповідь на питання про те, чи був би обвинувачений живий, якби не вжив всіх дій для відсторонення від себе ОСОБА_7 , з урахуванням антропометричних даних обох учасників конфлікту, а також наявних в обвинуваченого серйозних обмежень щодо руху та навантаження його тіла з поламаним хребтом та металічними пластинами у ньому, враховуючи спричинення обвинуваченому тілесного ушкодження у вигляді придушення, характеру, сили тощо.

Разом з тим, при проведення СМЕ ОСОБА_7 гістологічне дослідження щодо причин його смерті не проводилося, не встановлено питання щодо здійснення обвинуваченим дій у вигляді самооборони від потерпілого. При цьому, також не була досліджена позиція обвинуваченого щодо самооборони від протиправних дій ОСОБА_7 , тоді як два слідчих експерименти проведені не в повному обсязі, оскільки механізм отримання ОСОБА_6 тілесних ушкоджень не був уточнений слідчим, а тому виникла необхідність для встановлення цих обставин для проведення додаткового слідчого експерименту.

Крім цього, є всі підстави для обрання більш м`якого запобіжного заходу обвинуваченому у вигляді нічного домашнього арешту за місцем постійного його проживання, оскільки обвинувачений за показаннями частини свідків характеризується позитивно, він зацікавлений в розгляді справи, оскільки протиправні дії розпочалися з боку потерпілого, який намагався задушити ОСОБА_6 , який мешкав з дружиною та двома дітьми в с. Хотімля, а тому йому немає сенсу переховуватися від суду.

Стосовно другого ризику щодо незаконного вплину на свідків, його взагалі не існує, так як жоден свідок у справі не бачив безпосередньо обставин конфлікту, фактично всі обставини взяті зі слів обвинуваченого, який допомагав слідству, а тому ніякого сенсу впливати на свідків немає. Крім цього, свідки у справі вже допитані як і майже досліджені всі докази у справі.

У зв`язку з наведеним захисник просить:

1)змінити обвинуваченому запобіжний захід на нічний домашній арешт;

2)доручити ГУНП в Полтавській області провести слідчий експеримент за участю обвинуваченого в умовах Полтавського СІЗО за участю захисника, з метою встановлення механізму та обставин спричинення обвинуваченому тілесних ушкоджень потерпілим;

3)призначити додаткову, комплексу СМЕ із залучення лікаря-хірурга, травматолога на вирішення якої поставити такі запитання:

3.1. З якою силою та послідовністю були спричинені ОСОБА_7 4 колото-різані ушкодження?

3.2. Чи використовувалися висновки гістологічного дослідження при встановленні причини смерті ОСОБА_7 .?

3.3. Яка причина смерті ОСОБА_7 з урахуванням гістологічного дослідження?

3.4. Чи відповідають показання ОСОБА_6 , на які він посилається в ході слідчих експериментів за його участю, об`єктивним судово-медичним даним в частині способу, механізму та локалізації тілесних ушкоджень, встановлених у ОСОБА_7 під час судово-медичної експертизи трупа?

3.5. Чи могли утворитися тілесні ушкодження у ОСОБА_7 при обставинах на які вказує ОСОБА_6 під час останнього слідчого експерименту, тобто при здійсненні ОСОБА_6 дій у вигляді самооборони від ОСОБА_7 .?

3.6. Чи відповідають показання ОСОБА_6 , на які він посилається в ході слідчих експериментів за його участю, об`єктивним судово-медичним даним в частині способу, механізму та локалізації тілесних ушкоджень, встановлених у ОСОБА_6 під час судово-медичної експертизи?

3.7. Чи могли утворитися тілесні ушкодження у ОСОБА_6 при обставинах на які вказує ОСОБА_6 під час останнього слідчого експерименту, тобто при здійсненні ОСОБА_6 дій у вигляді самооборони від ОСОБА_7 .?

3.8. Чи характерні тілесні ушкодження встановлені у ОСОБА_6 для самооборони?

3.9. Які фізичні навантаження дозволені та рекомендовані ОСОБА_6 медичними показаннями, з урахуванням травм хребта, проведеного у зв`язку з цим оперативного втручання та встановлення на хребті металоконструкції у 2015 році?

3.10. Чи могли дії ОСОБА_7 щодо удушення ОСОБА_6 згідно показань останнього даних ході слідчих експериментів, у разі їх продовження ОСОБА_7 , призвести до спричинення смерті ОСОБА_6 .?

3.11. Чи міг та чи мав ОСОБА_6 фізичну можливість, з урахуванням антропометричних даних ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , травми хребта та проведеного ОСОБА_6 оперативного втручання і встановлення йому металоконструкції у хребет у 2015 році, а також з урахуванням фізичних навантажень дозволених та рекомендованих ОСОБА_6 медичними показаннями, у зв`язку з зазначеною травмою хребта та операцією, вчиняти активні оборонні дії стосовно ОСОБА_7 в той момент, коли ОСОБА_7 душив ОСОБА_6 , згідно показань наданих ОСОБА_6 в ході слідчих експериментів?

3.12. Яка вірогідність того, що ОСОБА_6 мав фізичну можливість, з урахуванням антропометричних даних ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , травми хребта та проведеного ОСОБА_6 оперативного втручання і встановлення йому металоконструкції у хребет у 2015 році, а також з урахуванням фізичних навантажень дозволених та рекомендованих ОСОБА_6 медичними показаннями, у зв`язку з зазначеною травмою хребта та операцією, вчиняти активні оборонні дії стосовно ОСОБА_7 в той момент, коли ОСОБА_7 душив ОСОБА_6 , згідно показань наданих ОСОБА_6 в ході слідчих експериментів?

Позиції учасників судового провадження

В судовому засіданні захисник та обвинувачений клопотання підтримали та просили його задовольнити з наведених у його змісті підстав, оскільки додаткова СМЕ по слідчому експерименту не була проведена.

Прокурор просив відмовити у задоволенні клопотання сторони захисту з огляду на те, що ризики, які зазначені в ухвалі суду від 25.01.2024р. на сьогодні не втратили своєї актуальності, продовжують існувати та є обґрунтованими. Щодо вчинення процесуальних дій, то таких клопотань стороною захисту під час досудового розслідування не заявлялося, водночас було проведено два слідчих експерименти за участю обвинуваченого, за результатами яких призначені СМЕ та отримані результати. Крім цього, на частину питань об`єктивно неможливо дати відповідь, оскільки потерпілий помер, а відтак отримати детальну відповідь про те, що саме відбувалось неможливо. Також обвинувачений неодноразово надавав показання, в яких стверджував, що безпосередньо обставин спричинення тілесних ушкоджень не пам`ятає.

Представник потерпілого погодилася з думкою прокурора, вважає, що сторона захисту умисно затягує розгляд справи.

Мотиви суду

Відповідно до ч.ч.3, 4 ст. 333 КПК України у разі, якщо під час судового розгляду виникне необхідність у встановленні обставин або перевірці обставин, які мають істотне значення для кримінального провадження, і вони не можуть бути встановлені або перевірені іншим шляхом, суд за клопотанням сторони кримінального провадження має право доручити органу досудового розслідування провести певні слідчі (розшукові) дії. У разі прийняття такого рішення суд відкладає судовий розгляд на строк, достатній для проведення слідчої (розшукової) дії та ознайомлення учасників судового провадження з її результатами.

Під час розгляду клопотання суд враховує значення обставин, про встановлення або перевірку яких просить особа, яка звернулася з ним, можливість їх встановлення або перевірки шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та причини, з яких не були здійснені належні дії для їх встановлення чи перевірки на стадії досудового розслідування. Суд відмовляє в задоволенні клопотання прокурора, якщо він не доведе, що слідчі (розшукові) дії, про проведення яких він просить, не могли бути проведені під час досудового розслідування через те, що не були і не могли бути відомі обставини, які свідчать про необхідність їх проведення.

Так, під час судового розгляду даного кримінального провадження були досліджені всі письмові докази, а також допитні свідки, за виключенням двох, явка яких тривалий час в судове засідання не забезпечена.

Згідно ч.1 ст. 240 КПК України з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.

Як видно з матеріалів кримінального провадження за участю обвинуваченого під час досудового розслідування двічі проводився слідчий експеримент, в яких брав участь захисник, обвинувачений не був обмежений в проведенні процесуальної дії, ґрунтовно розповідав про обставини конфлікту з потерпілим, вказував на місці як все відбувалося, що також підтверджував в судовому засіданні.

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для проведення повторного слідчого експерименту, оскільки всі необхідні дані отримані, а його призначення призведе до безпідставного затягування розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 332 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого за наявності підстав, передбачених статтею 242 цього Кодексу, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам.

Частиною 1 статті 242 КПК України регламентовано, що експертиза проводиться експертом за зверненням сторони кримінального провадження або за дорученням слідчого судді чи суду, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання.

Як видно з матеріалів кримінального провадження у справі проведено велику кількість, зокрема і судово-медичних експертиз.

Разом з тим, захисник просить провести додаткову, комплексну СМЕ на вирішення якої поставити ряд питань на які під час досудового розслідування вже була отримана відповідь, зокрема і щодо кількості та тяжкості отриманих потерпілим і обвинуваченим тілесних ушкоджень, часу коли вони утворилися, механізму, встановлена причина смерті потерпілого, яка не викликає будь-яких сумнівів, відібрані зразки на гістологічне дослідження, що спростовує доводи сторони захисту про їх неотримання.

Водночас, питання сторони захисту про можливість отримання тілесних ушкоджень обвинуваченим в результаті самооборони, про те, які фізичні навантаження дозволені ОСОБА_6 , чи могло спричинення удушення ОСОБА_7 призвести до смерті обвинуваченого, чим мав обвинувачений фізичну можливість з урахуванням антропологічних травм хребта та оперативного втручання, а також з урахуванням рекомендованих навантажень вчиняти активні оборонні дії, вірогідність того, чи мав він фізичну можливість вчиняти активні оборонні дії щодо ОСОБА_7 ґрунтуються на припущеннях, вочевидь виходять за межі компетенції експертів, тоді як цим обставинам може бути надана оцінка судом безпосередньо при дослідженні всіх доказів у справі.

Отже, оскільки у справі проведено як судово-медичні експертизи потерпілого так і обвинуваченого, під час яких встановлені тілесні ушкодження, механізм їх отримання, час, тощо, решта питань, які поставлені стороною захисту, зокрема щодо самооборони обвинуваченого, стосуються тих чи інших припущень, що є неприпустимим, а відтак суд дійшов висновку, що у задоволенні клопотання сторони захисту слід відмовити.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування.

Згідно ч.1 ст. 197 цього Кодексу строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Судом установлено, що на підставі останньої ухвали Машівського районного суду від 25.01.2024р. ОСОБА_6 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 24.03.2024р. включно з підстав існування ризиків, передбачених п.п.1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні (частини перша статті 177 КПК України).

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (частина друга статті 177 КПК України).

За змістом ч.1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення , тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі; вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців , наявність постійного місця роботи або навчання , репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання умов раніше застосованих запобіжних заходів, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, розмір майнової шкоди, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини, ризик продовження чи повторення протиправної поведінки.

Так, в своїй ухвалі від 24.01.2024р. судом надана оцінка особі обвинуваченого та вказаним прокурором ризикам і встановлено, що ризик, передбачений п.1 ч.1 ст. 177 КПК України продовжує існувати, але він значно зменшився, а тому сам по собі не може бути виправданням тривалого періоду тримання під вартою. Тоді як суд визнав слушними доводи прокурора про наявність ризику у вигляді можливості незаконного впливу на свідків, оскільки суд має докази досліджувати безпосередньо, а два свідки у справі ще не допитані, а допит одного свідка не завершено, при цьому обвинувачений обізнаний про місце їх проживання, а тому існує ймовірність, що з метою уникнення кримінальної відповідальності обвинувачений може вчинити дії, спрямовані на здійснення незаконного впливу на свідків, які викривають його у вчиненні злочину, а також незаконного впливу на експертів, оскільки у справі проведено ряд експертиз, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КПК України.

Отже, з огляду на викладене, оскільки ризики, передбачені п.п.1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України продовжують існувати, наразі завершено допит одного з трьох свідків, що залишилися, тобто з часу продовження обвинуваченому запобіжного заходу фактично обставини, його продовження не змінилися, а відтак суд не вбачає підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу, у зв`язку з чим у задоволенні клопотання захисника необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 331 КПК України, суд

у х в а л и в :

у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 та про проведення процесуальних дій - відмовити.

Ухвала в частині відмови в зміні запобіжного заходу може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Машівський районний суд, а обвинуваченим у той же строк з моменту вручення копії судового рішення.

Ухвала, в частині, що стосується запобіжного заходу, набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, а у випадку її оскарження, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошено о 15 год. 30 хв. 20 лютого 2024 року

Суддя ОСОБА_1