Справа № 138/874/24
Провадження №11-кп/801/747/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем: ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_7 на ухвалу Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 16 травня 2024 року, якою продовжено обвинуваченій ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів,

в с т а н о в и в :

До Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області надійшло на розгляд кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185 КК України.

Ухвалою цього суду від 16.05.2024 задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_7 . Мотивуючи прийняте рішення, суд врахував тяжкість злочинів, у яких обвинувачується ОСОБА_7 , її особу та існування ризиків, передбачених п.п.1,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Вважаючи ухвалу суду першої інстанції незаконною, обвинувачена ОСОБА_7 подала на неї апеляційну скаргу, в якій просить зменшити розмір застави до 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки вважає, що визначений судом розмір застави не відповідає заподіяним кримінальним правопорушенням збиткам, просить врахувати, що вона неофіційно була працевлаштована, мала заощадження, ніколи не переховувалась від органів влади.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_7 до апеляційного розгляду подав заяву, в якій просив розглянути апеляційну скаргу ОСОБА_7 без його участі, вимоги, викладені у апеляційній скарзі підтримав.

Обвинувачена ОСОБА_7 не заявляла клопотання про розгляд апеляційної скарги з її участю.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора ОСОБА_6 , який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши ухвалу суду першої інстанції та клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Положеннями ст.ст. 199, 331 КПК України регламентований порядок продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.

Вирішуючи питання доцільності продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , суд першої інстанції достатньо обґрунтував своє рішення.

Оскільки кримінальне провадження перебуває на стадії судового розгляду, це унеможливлює перевірку обґрунтованості підозри, оскільки остання перестала існувати і на заміну якої висунуте обвинувачення.

Обґрунтованість же обвинувачення перевіряється судом, який здійснює судовий розгляд на підставі обвинувального акта шляхом дослідження наданих сторонами кримінального провадження доказів і може бути вирішене шляхом ухвалення остаточного рішення у даному кримінальному провадженні.

Таким чином, при вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою у суді першої інстанції на стадії судового розгляду та при перевірці відповідного рішення судом апеляційної інстанції вирішальним є вирішення питання про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо існування ризиків, передбачених п.п.1.5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховування обвинуваченої від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення.

Наявність встановлених ризиків у межах даного кримінального провадження ґрунтується на реальних фактичних даних, наведених прокурором у поданому клопотанні та доведених в судовому засіданні першої інстанції.

Дані ризики є надзвичайно високими, що в сукупності з тяжкістю можливого покарання, яке відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків, свідчать про недостатність застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Суд першої інстанції при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , взявши до уваги вимоги ст. 178 КПК України, оцінив всі обставини, зокрема, те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, за місцем проживання характеризується посередньо, ніде не працює, не має постійного джерела доходів.

Як під час розгляду клопотання судом першої інстанції, так і під час апеляційного перегляду судового рішення не здобуто даних, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_7 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили встановлені ризики негативної процесуальної поведінки.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність продовження обвинуваченій запобіжного заходу у виді тримання під вартою та неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, який не здатний забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої та запобігти ризикам, передбаченим ч.1.ст. 177 КПК України.

Щодо вимоги обвинуваченої, викладеної в апеляційній скарзі, про зменшення розміру застави, то вона задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні; рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Визначений судом максимальний розмір застави відповідає встановленим п.3 ч.5 ст. 182 КПК України межам із врахуванням тяжкості кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_9 - ОСОБА_10 .

Таким чином висновок суду першої інстанції щодо визначення застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 гривень, є справедливим, співмірним кримінальним правопорушенням, у яких обвинувачується ОСОБА_7 , здатний забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, не порушує права обвинуваченої та є здатним забезпечити виконання покладених на неї обов`язків.

Отже, рішення суду щодо продовження ОСОБА_7 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою та визначення застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 422-1 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 16 травня 2024 року, якою продовжено обвинуваченій ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів - до 14 липня 2024 року із визначенням застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 гривень, - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4