КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №755/5447/23 Провадження №11-кп/824/37/2024Головуючий у І інстанції: ОСОБА_1
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001235, по обвинуваченню:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,раніше судимого:

· 24.05.2018 вироком Дніпровського районного суду міста Києва за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік, на підставі ст.75 КК України звільнений від покарання з іспитовим строком 1 рік;

· 11.12.2019 вироком Дніпровського районного суду міста Києва за ч.2 ст.263, ст.71 КК України у виді позбавлення волі строком на1 рік і 1 місяць, звільненого 01.10.2021 по відбуттю строку покарання,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадження ОСОБА_9 на вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 28 квітня 2023 року,-

В С Т А Н О В И В:

Вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 28 квітня 2023 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, та призначено йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік, та покладено на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

По справі вирішено питання про речові докази та судові витрати.

За вироком суду ОСОБА_7 визнаний винуватим у тому, що він 08.04.2023, приблизно об 11 год., знаходячись за адресою: м.Київ, вул.Петра Запорожця, 9-Б, підняв із землі згорток фольги з кристалоподібною речовиною білого кольору, чим незаконно придбав, без мети збуту, особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - «PVP» (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) масою 0,295г.

В той же день приблизно об 11.30 год. біля буд. АДРЕСА_2 , ОСОБА_7 був викритий працівниками поліції, яким добровільно видав незаконно придбану ним психотропну речовину, яку він незаконно зберігав без мети збуту.

В поданій апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення та правову кваліфікацію дій обвинуваченого, призначене ОСОБА_7 покарання, просить вирок суду скасувати через неправильне застосування судом кримінального закону, а саме положень ст.75 КК України, що потягло за собою неправильне звільнення особи від відбування покарання з випробуванням.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що звільняючи обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, суд належним чином не врахував ту обставину, що ОСОБА_7 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі зі звільненим від відбування покарання з випробування, проте належних висновків для себе не зробив та маючи не зняту і непогашену судимість, вчинив нове кримінальне правопорушення. За доводами прокурора, судом також проігноровані дані, що вказують на суспільну небезпечність, як вчиненого діяння, так і особи обвинуваченого, який будучи особою працездатного віку, не працює та суспільно корисною працею не займається, своєю протиправною поведінкою прагне вести незаконний і асоціальний спосіб життя. Вважає, що зазначені обставини свідчить про неможливість виправлення ОСОБА_7 без реального відбування покарання, а тому суд неправильно застосував положення ст.75 КК України та звільнив обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.

За результатами апеляційного розгляду просить вирок суду в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 по ч.1 ст.309 КК України покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік. В решті вирок суду просить залишити без змін.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення прокурора на підтримку поданої апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника, які заперечували проти поданої апеляційної скарги та вважали вирок суду законним і обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження, проаналізувавши апеляційні доводи, провівши судові дебати та заслухавши останнє слово обвинуваченого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Суд першої інстанції, перевіривши обвинувальний акт, який надійшов до суду з клопотанням прокурора про його розгляд в спрощеному порядку у зв`язку із тим, що обвинувачений беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорював встановлені досудовим розслідуванням обставин і погодився з розглядом обвинувального акта за його відсутності, правомірно розглянув кримінальне провадження в порядку, визначеному ч.2 ст.381 КПК України.

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини вчиненого кримінального проступку та правова кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.1 ст.309 КК України учасниками судового провадження не оспорюються та не оскаржуються, а тому у відповідності до положень ст.404 КПК України апеляційною інстанцією не перевіряються.

Відповідно до положень ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.309 КК України, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України відноситься до категорії кримінального проступку, обставини кримінального правопорушення та його наслідки, ставлення обвинуваченого до вчиненого та дані про його особу, а саме те, що він раніше судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд обґрунтовано визнав його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Колегія суддів погоджується з призначеним ОСОБА_7 покаранням, яке відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі винного.

Суд першої інстанції також дійшов висновку про можливість звільнення ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України.

Колегія суддів визнає обґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора про те, що суд першої інстанції неправильно застосував до обвинуваченого ОСОБА_7 положення ст.75 КК України та звільнив його від відбування призначеного покарання у виді обмеження волі з випробуванням.

Статтею 50 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Відповідно до положень ст.75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, призначивши обвинуваченому покарання у виді обмеження волі, за відсутності передбачених законом підстав ухвалив рішення про звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням.

Зокрема, звільняючи обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, судом не надано належної оцінки даним про особу винного, а саме те, що ОСОБА_7 , раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, а також відбував покарання у місцях позбавлення волі.

Як слушно посилається прокурор у поданій апеляційні скарзі, ОСОБА_7 , маючи не зняті та не погашені у встановленому законом порядку судимості, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та вчинив нове кримінальне правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, що свідчить про підвищену суспільну небезпечність як вчинених діянь, так і особи обвинуваченого.

З урахуванням наведеного, колегія суддів визнає обґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора про те, що звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням є незаконним, оскільки не забезпечить його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

При цьому мотивувальна частина вироку не містить достатнього обґрунтування того, на підставі яких саме даних суд дійшов висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання з випробуванням.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції за відсутності передбачених законом підстав застосував до обвинуваченого ОСОБА_10 положення ст.75 КК України та звільнив його від відбування призначеного покарання з випробуванням.

Відповідно до ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Оскільки суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність та звільнив особу від відбування покарання на підставі ст.75 КК України, відповідно до положень п.4 ч.1 ст.420 КПК України вирок суду підлягає скасуванню, з постановленням нового вироку.

З цих підстав апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 420, ч.15 ст.615 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 28 квітня 2023 року, ухвалений щодо ОСОБА_7 , в частині звільнення від відбування покарання з випробуванням - скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 по ч.1 ст.309 КК України покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 обраховувати з дня прибуття і постановки на облік у виправному центрі. В решті вирок суду залишити без змін. Вирок може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення. Копію вироку вручити учасникам судового провадження в день його проголошення.

Судді:

________________ ________________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4