Справа №293/1675/23
Провадження № 1-кп/293/92/2024
УХВАЛА

24 квітня 2024 рокуселище Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції кримінальне провадження №0002130 від 12.07.2023 по обвинуваченню ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Малин Житомирської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Черняхівського районного суду Житомирської області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

Обвинуваченому ОСОБА_4 ухвалою Черняхівського районного суду Житомирської області від 29.02.2024 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 29.04.2024 із визначенням застави у розмірі ста двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 322080 гривень.

Обвинувачений ОСОБА_4 утримується в державній установі «Хмельницький слідчий ізолятор».

Прокурор просив продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням застави строком на 60 днів, згідно поданого 17.04.2024 клопотання, мотивуючи тим, що ризики, які були при обранні запобіжного заходу, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшились.

Обвинувачений просив змінити запобіжний захід або зменшити розмір застави.

Захисник обвинуваченого заперечив щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просив зменшити розмір застави, яка є непомірно великою для обвинуваченого.

Відповідно ч.3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Запобіжний захід застосовується саме з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку суд має зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу, відповідно до ст. 178 КПК України, суд враховує вік, сімейний та майновий стан обвинуваченого, відсутність міцних соціальних зв`язків, а також те, що він не працює, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності та був засуджений, останній раз 18.12.2019 вироком Баранівського районного суду Житомирської області за ч.3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік, відбував покарання реально.

У той же час, ЄСПЛ у справі «Доронін проти України» наголосив, що зі збігом певного часу подальше існування обґрунтованої підозри перестає само по собі бути підставою для позбавлення свободи і судові органи мають навести інші підстави для подальшого тримання такої особи під вартою.

У рішенні «Белчев проти Болгарії» ЄСПЛ зазначив, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами.

Кримінальний процесуальний закон покладає такий обов`язок на сторону обвинувачення, зазначаючи, що остання має довести суду, крім обґрунтованості обвинувачення та наявності ризиків неналежної процесуальної поведінки особи, ще й неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Зокрема, відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

ЄСПЛ у своїй практиці визначив, що абстрактна можливість перешкоджання кримінальному провадженню є недостатньою для обґрунтування застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На думку сторони обвинувачення, існує ймовірність вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 дій, спрямованих на незаконний вплив на свідків та потерпілу у цьому кримінальному провадженні, оскільки обвинуваченому відоме місце проживання, як потерпілої, так і свідків; вік обвинуваченого ОСОБА_4 та стан його здоров`я дозволяють йому переховуватися від суду. Крім того, останній має непогашенні судимості за вчинення неодноразових злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України.

У той же час, як встановлено в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_4 був затриманий 29.08.2023 та в період з 31.08.2023 по день розгляду клопотання утримується під вартою в державній установі «Хмельницький слідчий ізолятор» по кримінальному провадженню № 0001341 від 29.08.2023 за ч. 4 ст. 186 КК України, яке розглядається Дунаєвецьким районним судом Хмельницької області (справа № 674/1742/23).

Ухвалою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 04 квітня 2024 року запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_4 продовжено до 02 червня 2024 року.

Таким чином, ризики, наведені в клопотанні, є необґрунтованими та не доведеними, обвинувачений ОСОБА_4 не має фізичної можливості вчинити будь-які дії, спрямовані на перешкоджання судовому розгляду у кримінальному провадженні №0002130 від 12.07.2023, незаконного впливу на потерпілу та свідків, переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про відсутність ризиків непроцесуальної поведінки обвинуваченого.

Враховуючи викладене, зазначені стороною обвинувачення у клопотанні ризики мають уявний характер та не ґрунтуються на об`єктивних обставинах, що вказують на можливість вчинення ОСОБА_4 дій, які будуть перешкоджати судовому розгляду, тому підстави для задоволення клопотання сторони обвинувачення відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 331, 372 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою у кримінальному провадженні №0002130 від 12.07.2023 за ч. 4 ст. 186 КК України.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченим, що перебуває під вартою, з моменту отримання вказаної ухвали суду в тому самому порядку.

Суддя ОСОБА_6