КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

10 квітня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 березня 2024 року, у кримінальному провадженні щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Єнакієво Донецької області, раніше неодноразово судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186, ч. 2 ст. 190 КК України,

за участю сторін провадження:

прокурора - ОСОБА_7

та захисника - ОСОБА_6 , який брав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції з використанням програми «EasyCon»,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою від 13 березня 2024 року Броварський міськрайонний суд Київської області задовольнив клопотання прокурора та продовжив строк застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів, до 11 травня 2024 року включно.

Приймаючи рішення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , суд першої інстанції, як зазначено в оскаржуваній ухвалі, виходив з наявності існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які свідчать про те, що менш суворий запобіжний захід, не пов`язаний з тимчасовою ізоляцією, може негативно відобразитися на здійсненні судового провадження, в тому числі щодо належного виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків.

Зважаючи на це, а також беручи до уваги тяжкість інкримінованих обвинуваченому злочинів, продовження існування ризиків, які існували на момент обрання та продовження обвинуваченому запобіжного заходу, суд першої інстанції дійшов до висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора та продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 березня 2024 року, та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник ОСОБА_6 посилається на те, що оскаржувана ухвала суду є незаконною, необґрунтованою та невмотивованою, оскільки висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, що потягнуло за собою ухвалення незаконного судового рішення.

Згідно норм КПК України, взяття під варту, як зазначає у скарзі захисник, є виключним і найбільш суворим запобіжним заходом, який застосовується лише тоді, коли є обґрунтовані доказами підстави вважати, що застосування менш суворих заходів може не забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.

Захисник звертає увагу на те, що в судовому засіданні під час вирішення питання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 , стороною обвинувачення не було надано жодних доказів наявності відповідних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Як вважає сторона захисту, посилання на тяжкість покарання, як на підставу для продовження тримання особи під вартою, без наявності інших обставин (доведення існування заявлених ризиків), є недопустимим.

Також на думку захисника, суд не врахував тривалість тримання обвинуваченого під вартою та те, що з часом будь-які ризики, що існували на момент обрання запобіжного заходу, слабшають і потребують додаткового обґрунтування.

Враховуючи тяжкість покарання, вчинення яких інкримінується ОСОБА_5 , дані про його особу, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, захисник вважає альтеративним запобіжним заходом є застава, у розмірі визначеному КПК України, що забезпечить належну поведінку його підзахисного та виконання покладених на нього обов`язків.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення захисника, який підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити; пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника та просив залишити ухвалу суду без змін; перевіривши надані суду апеляційної інстанції матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 , колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для продовження запобіжного заходу, так само як і для його застосування, є зокрема наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Розглядаючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу, як це передбачено ч. 2 ст. 331 КПК України, відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Крім того, відповідно до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Перевіривши доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 березня 2024 року про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, колегія суддів встановила, що судом першої інстанції були дотримані зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання щодо продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, а тому, враховуючи конкретні обставини даного кримінального провадження, обставини з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, в тому числі наявність ризиків, які давали суду достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_5 може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від суду; незаконно впливати га потерпілих та свідків з метою зміни їх показань, а також продовжити кримінальне правопорушення, в якому він обвинувачується, підстави для скасування оскаржуваної ухвали відсутні.

З огляду на це, посилання захисника в апеляційній скарзі на те, що стороною обвинувачення, не було надано доказів на підтвердження існування заявлених ризиків, а тому оскаржувана ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, не можуть бути визнані безумовними підставами для скасування ухвали ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 березня 2024 року, оскільки встановлені судом апеляційної інстанції обставини даного кримінального провадження та дані про особу обвинуваченого, не дозволяють зробити висновок про те, що зазначена ухвала є незаконною або необґрунтованою.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що, з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини, наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Продовження тримання особи під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають право поваги до особистої свободи (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року).

Що ж стосується доводів апеляційної скарги адвоката ОСОБА_6 про те, що з часу обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 з'явилися нові обставини, які свідчать про зміну або зменшення передбачених законом ризиків, які можуть впливати на виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов'язків, у зв`язку з чим можливо застосувати запобіжний захід у вигляді застави, то колегія суддів не може з ними погодитися, оскільки захисником не наведено будь-яких нових обставин, які б могли істотно вплинути на висновки суду апеляційної інстанції під час перегляду ухвали суду щодо продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, в тому числі щодо застосування положень, передбачених ст. 183 КПК України, в частині визначення розміру застави.

При цьому, постановляючи ухвалу про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції, у відповідності до положень п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177 та 178 цього Кодексу, правомірно не визначив ОСОБА_5 розмір застави, оскільки інкримінований йому злочин, передбачений ч. 4 ст. 186 КК України, було вчинено із погрозою застосування насильства.

Отже, за висновком колегії суддів, приймаючи рішення про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження цього запобіжного заходу, врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, дані про його особу, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та прийняв відповідне судове рішення, яке не суперечить вимогам закону та загальним засадам кримінального провадження.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги відсутність будь-яких порушень норм КПК України з боку суду першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали, колегія суддів вважає необхідним, за наслідками апеляційного розгляду, прийняти рішення, яким ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 березня 2024 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 11 травня 2024 року включно, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника, - без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 418, 419 та 422-1 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 березня 2024 року, відповідно до якої суд продовжив обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, до 11 травня 2024 року включно, - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: _____________ _____________ ____________

( ОСОБА_1 ) ( ОСОБА_2 ) ( ОСОБА_3 )

Номер справи: 361/6325/22

Номер провадження: 11-кп/824/3343/2024

Категорія: ч. 4 ст. 186, ч. 2 ст. 190 КК України

Головуючий у 1-й інстанції - суддя ОСОБА_10

Доповідач - суддя ОСОБА_1