Провадження № 1-кс/742/765/24
Єдиний унікальний № 742/7339/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2024 року м.Прилуки

Слідча суддя Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвокатки ОСОБА_3 , подане в інтересах володільця майна ОСОБА_4 , про скасування арешту майна,-

В С Т А Н О В И Л А :

25.04.2024 адвокаткою ОСОБА_3 було подано до суду клопотання в інтересах володільця майна ОСОБА_4 , про скасування арешту майна накладеного ухвалою слідчої судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 25.12.2023 на автомобіль марки ВАЗ 21101, д.р.н. НОМЕР_1 , а також на два ключі до автомобіля марки ВАЗ 21101, д.р.н. НОМЕР_1 , та пульт сигналізації, що належить на праві власності ОСОБА_5 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , яким керував ОСОБА_4 , у вигляді заборони користування, розпорядження та відчуження.

Клопотання мотивоване тим, що в провадженні Прилуцького РВП ГУНП перебуває кримінальне провадження №0001627, внесене до єдиного реєстру досудових розслідувань 21.12.2023 року за ч.1 ст.286 КК України.

Відповідно до витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань встановлено, що 21.12.2023, близько 09 год. 25 хв. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканка АДРЕСА_2 , керуючи автомобілем марки Lincoln Nautilus, д.р.н. НОМЕР_2 , та рухаючись проїзною частиною «другорядної дороги» по вул.Житня в м.Прилуки Чернігівської області в напрямку вул.Богунська м.Прилуки Чернігівської області, виїхала на перехрестя нерівнозначних доріг вул.Костянтинівська-Житня м.Прилуки, не надавши переваги в русі автомобілю марки ВАЗ 21101, д.р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_3 , який рухався «головною дорогою» проїзною частиною АДРЕСА_4 , внаслідок чого відбулось зіткнення автомобіля марки Lincoln Nautilus, д.р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_6 , з автомобілем марки ВАЗ 21101 д.р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 .

В подальшому сторони примирилися, у зв`язку з чим до Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області було подано заяву від потерпілої у справі, ОСОБА_7 , в якій вона не заперечувала проти звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_6 в порядку ст.46 КК України.

Оскільки на даний час підстави для забезпечення заходів кримінального провадження відпали, тому адвокаткою ОСОБА_3 і було подано відповідне клопотання.

У судове засідання володілець майна ОСОБА_4 та його представниця адвокатка ОСОБА_3 не з`явилася, проте остання подала до суду заяву, в якій заявлені вимоги просила задовольнити та розглянути подане клопотання без участі сторони заявника (а.п.9).

Слідчий Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_8 та прокурорка Прилуцької окружної прокуратури ОСОБА_9 в судове засідання не з`явилися також, хоча про час, день та місце розгляду клопотання повідомлялися належним чином та вчасно, проте подали заяви до суду, в яких не заперечували щодо зняття арешту та при вирішенні даного питання поклалися на розсуд суду (а.п.9,10).

У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень КПК України судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється (ч.4 ст.107 КПК України).

Вивчивши клопотання та докази на його обґрунтування, слідча суддя дійшла висновку, що таке підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так ухвалою слідчої судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 25.12.2023 на автомобіль марки ВАЗ 21101, реєстраційний номер НОМЕР_1 , у вигляді заборони володіння, користування, розпорядження та зміни технічного стану транспортного засобу, а також на два ключі до автомобіля марки ВАЗ 21101, р.н. НОМЕР_1 , та пульт сигналізації (а.п.4-6).

З копії заяви потерпілої ОСОБА_7 вбачається, що вона не заперечувала проти звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_6 в порядку ст.46 КК України, у зв`язку з тим, що в рахунок відшкодування моральної та матеріальної шкоди вона отримала від ОСОБА_6 1000 доларів США, претензій до останньою немає (а.п.4)

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому КПК України порядку.

Завданням арешту майна, у розумінні ч.2 ст.170 КПК України, є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, а метою арешту майна є забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При цьому, у відповідності до ст.174 КПК України, підозрюваний, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено обґрунтовано.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження (ч.1 ст.170 КПК України).

Відповідно до ч.2, 3 ст.170 КПК України з метою забезпечення збереження речових доказів арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України .

Речовим доказом у розумінні ст.98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінальних протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до п.19 Інструкції «Про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду», зберігання транспортних засобів та інших самохідних машин, а також пристроїв і механізмів, які використовувалися як знаряддя для вчинення злочинів і визнані речовими доказами, а також транспортних засобів, на які накладено арешт, якщо вони не можуть бути передані на зберігання власникові, його родичам або іншим особам, а також організаціям, проводиться за постановою слідчого, прокурора, судді, за ухвалою суду протягом досудового слідства або судового розгляду відповідними службами органів внутрішніх справ, служби безпеки, підрозділів податкової міліції (у справах, що перебувають у її провадженні відповідно до компетенції), керівники яких дають про це розписку, яка приєднується до справи. В розписці вказується, хто є персонально відповідальним за зберігання прийнятого транспортного засобу.

Згідно з п.1 ч.9 ст.100 КПК України питання про долю речових доказів вирішується під час ухвалення судового рішення: гроші, цінності та інше майно, які підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, конфіскуються, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання. У такому разі зазначені гроші цінності та інше майно повертається власнику (законному володільцю).

Відповідно до ст.64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків передбачених Конституцією України.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ постановою №5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» надав судам низку роз`яснень стосовно застосування законодавства при розгляді позовів про зняття арешту з майна. Зокрема в п.1 вказаної постанови зазначено: «За наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обовязків чи законних інтересів, у порядку, перегаченому ст.174, 539 КПК України, до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок».

24.04.2019 року Велика Палата Верховного Суду в рамках справи №2-3392/11, провадження №14-105цс19 (ЄДРСРУ №81691819) зазначила наступне. Згідно із частиною першою ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (ч.1 ст.328 ЦК України). Відповідно до частин першої та другої ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з вимогами ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Тож, зважаючи на те, що на даний час по кримінальному провадженню №0001627, внесеному до єдиного реєстру досудових розслідувань 21.12.2023 року за ч.1 ст.286 КК України, за фактом дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 21.12.2023, відпала необхідність в арешті речових доказів, а саме: автомобіля марки ВАЗ 21101, д.р.н. НОМЕР_1 , а також двох ключів до автомобіля марки ВАЗ 21101, д.р.н. НОМЕР_1 , та пульт сигналізації, що належать на праві власності ОСОБА_5 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , яким керував ОСОБА_4 , а також, беручи до уваги, що слідчий та прокурока у своїх заявах не заперечували проти зняття арешту з даного майна, тому слідча суддя приходить до переконання про доцільність задоволення поданого клопотання.

Керуючись ст. 98, 100, 170, 174, 309, 369-372, 376 КПК України, слідча суддя

П О С Т А Н О В И Л А :

Клопотання адвокатки ОСОБА_3 , подане в інтересах володільця майна ОСОБА_4 , про скасування арешту майна - задовольнити.

Зняти арешт з автомобіля марки ВАЗ 21101, д.р.н. НОМЕР_1 , шасі № НОМЕР_3 , двох ключів до автомобіля ВАЗ 21101, д.р.н. НОМЕР_1 , та пульта сигналізації, що належать на праві власності ОСОБА_5 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , що перебували у володінні ОСОБА_4 , у вигляді заборони користування, розпорядження та відчуження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 26.04.2024.

Слідча суддя ОСОБА_10