В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2024 року смт. Магдалинівка

Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000016 від 17.01.2024 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Верби Нижньосірогозського району Херсонської області, громадянина України, із неповною середньою освітою, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, не працюючого, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» з 24.02.2022 року на всій території України введено воєнний стан (строк дії воєнного стану в Україні продовжено відповідно до Указу Президента України № 734/2023 від 06.11.2023 року).

Водночас, 17 січня 2024 року близько 13 години 00 хвилин, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 перебував поблизу приміщення продуктового магазину ФОП « ОСОБА_6 », який розташований по АДРЕСА_2 , де вживав спиртні напої.

В послідуючому ОСОБА_4 помітив ОСОБА_7 , яка виходила з вищевказаного магазину, при цьому тримаючи в руках жіночий гаманець, який потім поклала до господарської сумки.

В цей час та місці у ОСОБА_4 виник раптовий злочинний умисел, направлений на відкрите заволодіння чужим майном, вчинене в умовах воєнного стану, а саме: грошовими коштами ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , пішки прослідував за ОСОБА_7 , в напрямку її місця проживання, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , де перед територією подвір`я, діючи з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, достовірно знаючи, що в господарській сумці ОСОБА_7 , знаходиться гаманець з грошовими коштами, переслідуючи ціль особистого збагачення, наблизився з лівої сторони до ОСОБА_7 , після чого застосував власну фізичну силу, та шляхом ривка відкрито заволодів належною потерпілій ОСОБА_7 , господарською сумкою, в якій перебували продукти харчування та жіночий гаманець рожевого кольору з грошовими коштами в загальній сумі 8 000 гривень.

Після чого ОСОБА_4 , відкрито утримуючи викрадене майно, з місця злочину зник, розпорядившись майном потерпілої ОСОБА_7 на власний розсуд, спричинивши останній матеріальний збиток на загальну суму 8000 гривень.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину за ст. 186 ч. 4 КК визнав повністю і суду пояснив, що він дійсно 17 січня 2024 року близько 13 години 00 хвилин перебував поблизу приміщення продуктового магазину ФОП « ОСОБА_6 », який розташований по АДРЕСА_2 , де вживав спиртні напої. В той день він був в стані алкогольного сп`яніння. Потім він побачив як із магазину вийшла ОСОБА_7 , яка тримала в руках гаманець, який в подальшому поклала до господарської сумки. Потерпілу ОСОБА_7 він знав. Він пішки прослідував за ОСОБА_7 , в напрямку її місця проживання, де перед територією подвір`я, наблизився з лівої сторони до ОСОБА_7 та шляхом ривка вирвав у ОСОБА_7 господарську сумку, в якій перебували продукти харчування та гаманець рожевого кольору з грошовими коштами, та пішов далі по вул. Кооперативній с. Жданівка Новомосковського району Дніпропетровської області. У скоєному розкаюється.

Потерпіла ОСОБА_7 у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, претензій морального та матеріального характеру до ОСОБА_4 не має, просила призначити покарання на розсуд суду.

Прокурор, захисник та обвинувачений не заперечували проти розгляду кримінального провадження за відсутності потерпілої. Тому суд, на підставі ст. 325 КПК України, враховуючи думку учасників судового провадження, можливість за відсутності потерпілої з`ясувати всі обставини під час судового розгляду для прийняття рішення, ухвалив про проведення судового розгляду без потерпілої.

Крім показань самого обвинуваченого, провина ОСОБА_4 в скоєні описаного кримінального правопорушення підтверджується і іншими перевіреними судом доказами.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 17.01.2024 року було оглянуто ділянку місцевості, а саме: проїзну дорогу, що розташована по АДРЕСА_3 . Під час огляду потерпіла ОСОБА_7 пояснила, що у неї ОСОБА_4 відкритим шляхом викрав господарську сумку з продуктами харчування та гаманцем, в якому зберігалися грошові кошти.

Згідно протоколу огляду від 17.01.2024 року у присутності понятих, за участю потерпілої ОСОБА_7 було оглянуто господарську сумку з продуктами харчування та грошові кошти. Під час огляду потерпіла ОСОБА_7 пояснила, що оглянуті речі було відкритим шляхом викрадені у неї ОСОБА_4 .

Згідно протоколу огляду від 19.01.2024 року у присутності понятих за участю потерпілої ОСОБА_7 було оглянуто рожевий гаманець, який добровільно надала для огляду потерпіла ОСОБА_7 . Під час огляду потерпіла ОСОБА_7 пояснила, що саме в цьому гаманці знаходилися грошові кошти у розмірі 8000 грн., які у неї ОСОБА_4 відкритим шляхом викрав.

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 27.01.2024 року за участю потерпілої ОСОБА_7 , остання детально розповіла про обставини вчинення 17.01.2024 року ОСОБА_4 кримінального правопорушення відносно неї.

Згідно протоколу пред`явлення предметів для впізнання за фотознімками від 18.01.2024 року за участю свідка ОСОБА_8 , остання у присутності понятих впізнала під номером 2 господарську сумку ОСОБА_7 , яку 17.01.2024 року ніс в руці ОСОБА_4 по вул. Кооперативній в с. Жданівка Новомосковського району Дніпропетровської області.

Згідно протоколу пред`явлення предметів для впізнання за фотознімками від 18.01.2024 року за участю свідка ОСОБА_9 , останній у присутності понятих впізнав під номером 1 господарську сумку ОСОБА_7 , з якою 17.01.2024 року ОСОБА_4 прийшов до нього додому.

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 27.01.2024 року за участю свідка ОСОБА_10 , остання вказала на місце, де вона знайшла жіночій гаманець рожевого кольору, який належить ОСОБА_7 .

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 18.01.2024 року за участю ОСОБА_4 , останній, у присутності захисника, детально розповів про обставини вчинення ним кримінального правопорушення 17.01.2024 року та вказав на місце, де він 17.01.2024 року заволодів майном ОСОБА_7 , при цьому вказав механізм заволодіння майном потерпілої та напрямок куди він пішов з майном потерпілої. Також ОСОБА_4 на місці показав куди він викинув гаманець ОСОБА_7 .

Практикою Європейського суду з прав людини закріплено позицію, що за змістом пункту 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, повинні відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Визнавши досліджені докази достовірними, належними та допустимими та, оцінивши їх в сукупності з іншими фактичними даними та обставинами скоєних кримінальних правопорушень, суд дійшов висновку, що інкриміноване ОСОБА_4 обвинувачення знайшло підтвердження під час судового розгляду.

При цьому, суд керується принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України». Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження в повному обсязі, суд вважає, що подія кримінального правопорушення мала місце, провина обвинуваченого ОСОБА_4 доведена повністю та його дії правильно кваліфіковані за ст.186 ч. 4 КК України, як відкрите викрадання чужого майна (грабіж), вчинене в умовах воєнного стану.

Призначаючи покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України, відповідно до якої особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

В пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено, що призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України кваліфікується як тяжкий злочин, а також те, що обвинувачений ОСОБА_4 не судимий, не працює, не одружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей, в медичних установах на обліку не перебуває, групи інвалідності не має, посередньо характеризується з місця проживання.

Відповідно до ч. 2 ст. 66 КК України при призначенні покарання суд може визнати пом`якшуючими і інші обставини, які не зазначені в частині першій ст. 66 КК України.

Обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання - вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння, вчинення злочину щодо особи похилого віку.

З урахуванням ступені тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого та враховуючи обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, суд вважає, що необхідним і достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого і запобігання нових кримінальних правопорушень буде покарання у вигляді позбавлення волі в мінімальних межах санкції інкримінованої йому статті кримінального закону.

Оскільки санкцією ч. 4 ст. 186 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 років, то достатнім для виправлення обвинуваченого, з врахуванням обставин злочину та особи обвинуваченого, а також запобіганню вчиненню ним нових злочинів, є мінімальне покарання, передбачене санкцією ч. 4 ст. 186 КК України, покарання у виді 7 років позбавлення волі.

Призначення покарання в такому необхідному та достатньому розмірі, на думку суду, разом з метою кари одночасно об`єктивно забезпечить досягнення виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Призначення судом ОСОБА_4 покарання в мінімальних межах санкції статті закону України про кримінальну відповідальність відповідно до обвинувачення з реальним його відбуванням, на думку суду, відповідатиме принципам законності, індивідуалізації та справедливості, буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Підстав для призначення покарання із застосуванням ст.ст. 69, 75 КК України суд не вбачає.

Процесуальні витрати відсутні.

Питання щодо скасування арешту майна суд вирішує відповідно до вимог ст. 174 КПК України.

Згідно ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Арешт, накладений ухвалами слідчого судді Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 18.01.2024 року, у відповідності до ст.174 КПК України необхідно скасувати у зв`язку з тим, що потреба у цьому заході забезпечення кримінального провадження відпала.

Питання про речові докази підлягають вирішенню в порядку, встановленому ст. 100 КПК України.

Речові докази: продукти харчування, а саме: вівсяне печиво, галетне печиво, хліб та грошові кошти у розмірі 7080 грн., жіночій гаманець рожевого кольору, господарську сумку, які передані на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_7 , - вважати повернутими потерпілій ОСОБА_7 ; оптичний диск DV-R, на якому знаходяться відеозапис проведення огляду місця події, оптичний диск DV-R, на якому знаходяться відеозапис проведення огляду, оптичний диск DV-R, на якому знаходяться відеозапис проведення слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_7 , оптичний диск DV-R, на якому знаходяться відеозапис проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_11 , оптичний диск DV-R, на якому знаходяться відеозапис проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_4 , які зберігаються в матеріалах кримінального провадження, - залишити в матеріалах кримінального провадження № 0000016; запрошення на участь у виборах, видане на ім`я ОСОБА_12 , яке зберігається в кімнаті речових доказів ВП № 1 Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області, - повернути за належності власнику.

ОСОБА_4 згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 17.01.2024 року затримано 17.01.2024 року та ухвалою слідчого судді від 18.01.2024 року йому було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

З метою забезпечення виконання вироку суду, ОСОБА_4 необхідно залишити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Міру запобіжного заходу до набрання вироком законної сили ОСОБА_4 залишити незмінною - тримання під вартою.

Керуючись ст. ст. 127-129, 368-370, 373- 374, 392, 395 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч. 4 КК України та призначити йому покарання за даною статтею кримінального закону у вигляді 7 (семи) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту його фактичного затримання, а саме: з 17 січня 2024 року, зарахувавши його в строк відбуття покарання.

До набрання вироком законної сили залишити ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)».

Арешт, накладений ухвалами слідчого судді Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 18.01.2024 року, скасувати.

Цивільний позов не заявлений.

Процесуальні витрати відсутні.

Речові докази: продукти харчування, а саме: вівсяне печиво, галетне печиво, хліб та грошові кошти у розмірі 7080 грн., жіночій гаманець рожевого кольору, господарську сумку, які передані на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_7 , - вважати повернутими потерпілій ОСОБА_7 ; оптичний диск DV-R, на якому знаходяться відеозапис проведення огляду місця події, оптичний диск DV-R, на якому знаходяться відеозапис проведення огляду, оптичний диск DV-R, на якому знаходяться відеозапис проведення слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_7 , оптичний диск DV-R, на якому знаходяться відеозапис проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_11 , оптичний диск DV-R, на якому знаходяться відеозапис проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_4 , які зберігаються в матеріалах кримінального провадження, - залишити в матеріалах кримінального провадження № 0000016; запрошення на участь у виборах, видане на ім`я ОСОБА_12 , яке зберігається в кімнаті речових доказів ВП № 1 Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області, - повернути за належності власнику.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду через Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області на протязі 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1