Справа № 522/9192/24
Провадження № 1-кс/522/3267/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2024 року Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , розглянувши клопотання старшого дізнавача СД ВП № 5 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 про арешт майна по матеріалам кримінального провадження № 0000170 від 01.06.2024 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Досудовим розслідування встановлено, що 01.06.2024 року надійшло повідомлення до ВП № 5 ОРУП АДРЕСА_1 зупинено ОСОБА_3 , у якого при собі наркотична речовина.

При проведенні особистого обшуку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_2 , повідомив, що зберігає при собі згорток із забороненою речовиною, яку він знайшов та залишив зберігати при собі з метою власного вживання без мети збуту. Надалі, ОСОБА_3 самостійно дістав із своєї правої кишені одягнених на нього шортів згорток обмотаний в ізоленту чорного кольору та виклав його на капот службового автомобіля. При огляді зазначеного згортку виявлено прозорий полімерний зіп пакет в середині якого знаходиться порошкоподібна речовина білого кольору, даний пакет було вилучено та запаковано до сейф-пакету НПУ №CRI1213191.

Згідно п. 2 ст. 167 КПК України, тимчасовому вилученню підлягає майно у вигляді речей, документів, грошей, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та зберегли на собі його сліди; надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом; набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Підставою тимчасового вилучення майна, згідно п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України, є те, що тимчасово вилучене майно, відноситься до речей, які зберегли на собі сліди скоєння кримінального правопорушення.

Підставами для арешту майна відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України є наявність розумних підозр, які свідчать про те, що тимчасово вилучене майно є доказом у вказаному кримінальному провадженні. Завданням арешту майна є запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження речових доказів у кримінальному провадженні.

Якщо речовий доказ буде перебувати у користуванні особи, яка зацікавлена в кінцевому рішенні у кримінальному провадженні, або до нього буде доступ сторонніх осіб існує реальна загроза відчуження, зміни або знищення вказаного майна, а його втрата у свою чергу може призвести до втрати доказової бази у кримінальному провадженні.

У матеріалах кримінального провадження наявні достатні підстави вважати, що вилучена речовина порошкоподібного походження білого кольору, яка знаходиться в одному прозорому поліетиленовому пакеті із пазовим замком «zip-lock», який запаковано до сейф-пакету НПУ №CRI1213191, має суттєве значення для встановлення обставин у кримінальному провадженні, що потребує накладення на нього арешту, у зв`язку з цим, єдиною доцільною процесуальною дією, яка може бути ефективною для запобігання використанню, перетворенню, передачі, відчуженню вилученого майна, а також знищенню слідової інформації, що негативно вплине на ефективність досудового розслідування, з метою збереження речових доказів та подальшого забезпечення відшкодування збитків є накладення арешту на тимчасово вилучене в ході обшуку майно, а саме: речовина порошкоподібного походження білого кольору, яка знаходиться в одному прозорому поліетиленовому пакеті із пазовим замком «zip-lock», який запаковано до сейф-пакету НПУ №CRI1213191.

Відповідно до ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Метою арешту майна, відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, є збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатись без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Встановлено, що вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, тобто відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України, що дає підстави слідчому судді для накладення арешту на майно.

Керуючись ст.ст. 170-173 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого дізнавача СД ВП № 5 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на вилучене в ході обшуку особи майно, а саме: речовина порошкоподібного походження білого кольору, яка знаходиться в одному прозорому поліетиленовому пакеті із пазовим замком «zip-lock», який запаковано до сейф-пакету НПУ №CRI1213191.

Ухвалу допустити до негайного виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

13.06.2024