1Справа № 335/3850/24 1-кс/335/1655/2024
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 квітня 2024 року м. Запоріжжя
ВСТАНОВИВ:
У зв`язку із складністю кримінального провадження до складу слідчої груби включені слідчі слідчого управління ГУНП в Запорізькій області.
Досудовим розслідуванням встановлено, що службові особи державного підприємства, у період військового стану, з метою особистого збагачення організували незаконну схему розтрати ввірених ним товарно-матеріальних цінностей.
В ході проведення слідчих (розшукових) дій отримано інформацію, що до вказаного злочину причетний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , який займається скупкою дизельного пального.
16.04.2024 року в ході проведення санкціонованого обшуку території за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено:
- металева діжка ємністю 200 літрів, в середині якої знаходиться прозора рідина об`ємом 200 літрів (паливо - дизель).
Слідчий вказує, що вилучене майно має доказове значення у кримінальному провадженні, оскільки зберегло на собі сліди злочинів, використане як засоби для їх вчинення, також отримане від кримінально-протиправних дій.
Тому, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, з метою збереження речових доказів, запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, просить накласти арешт на майно, вилучене за адресою: АДРЕСА_1 .
Старший слідчий СУ ГУНП в Запорізькій області майор поліції ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, просив розглядати клопотання без участі слідчого та прокурора, вимоги клопотання підтримав в повному обсязі, просив не здійснювати фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів, в тому числі не здійснювати аудіо запис та відео запис за допомогою технічних засобів.
Власник майна в судове засідання з`явився, про день, час, місце розгляду клопотання повідомлений належним чином, причини неявки невідомі.
Оскільки, згідно ч. 1 ст. 172 КПК України, неприбуття слідчого, прокурора та власника майна в судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання, слідчий суддя визнав можливим розглянути клопотання за відсутності учасників судового процесу.
Згідно норми ч. 1 ст. 107 КПК України фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.
Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню, зважаючи на наступне.
У зв`язку із складністю кримінального провадження до складу слідчої груби включені слідчі слідчого управління ГУНП в Запорізькій області.
Досудовим розслідуванням встановлено, що службові особи державного підприємства, у період військового стану, з метою особистого збагачення організували незаконну схему розтрати ввірених ним товарно-матеріальних цінностей.
В ході проведення слідчих (розшукових) дій отримано інформацію, що до вказаного злочину причетний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , який займається скупкою дизельного пального.
16.04.2024 року в ході проведення санкціонованого обшуку території за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено:
- металева діжка ємністю 200 літрів, в середині якої знаходиться прозора рідина об`ємом 200 літрів (паливо - дизель), що підтверджується протоколом обшуку.
Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його. Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, i перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Згідно вимог ч. 5 ст. 173 КПК України, в ухвалі про арешт майна має бути зазначено: а) перелік майна, яке підлягає арешту; б) підстави застосування арешту; в) перелік тимчасово вилученого майна, яке підлягає поверненню особі; г) заборону розпоряджатися або користуватися майном у разі її передбачення та вказівку на таке майно; д) порядок виконання ухвали.
Постановою старшого слідчого управління ГУНП в Запорізькій області майора поліції ОСОБА_3 від 16.04.2024 року, долучено до матеріалів досудового розслідування в якості речових доказів, вилучене 16.04.2024 року майно, за адресою: АДРЕСА_1 .
Внесене клопотання відповідає вимогам ст. 171 КПК України.
З огляду на викладене вказане у клопотанні майно відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України, а не накладення арешту може призвести до його відчуження, знищення, псування, тому з метою всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, збереження речових доказів, слідчий суддя прийшов до висновку, про наявність достатніх підстав для арешту майна.
Враховуючи правову підставу для арешту майна, а саме необхідність його збереження як речового доказу, слідчий суддя вважає за необхідне накласти арешт шляхом заборони користування та розпоряджання ним.
Строки звернення до слідчого судді з клопотанням про арешт майна слідчим не пропущені.
При цьому, слідчий суддя роз`яснює, що згідно ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
На підставі викладеного та керуючись статтями 22, 98, 107, 167, 170, 171, 172, 173, 309 КПК України, слідчий суддя,
ПОСТАНОВИВ:
Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, з метою збереження речових доказів, з подальшою забороною користування та розпорядження, яке було вилучено 16.04.2024 року в ході проведення санкціонованого обшуку території за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:
- металеву діжку ємністю 200 літрів, в середині якої знаходиться прозора рідина об`ємом 200 літрів (паливо - дизель).
Ухвала підлягає негайному виконанню.

Роз`яснити, що у відповідності до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1