490/24/24 04.07.2024
н/п 1-кс/490/2641/2024
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/24/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2024 року м Миколаїв

Слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Малинівка Літинського району Вінницької області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, який проходить військову службу на посаді командира НОМЕР_1 батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_2 , з 21.06.2024 р. на посаді командира штабу, заступника командира в/ч НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Органом досудового розслідування ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 191 КК України, за наступних обставин.

Так, наказом командира військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_7 (по стройовій частині) № 31 від 09.02.2023, на підставі наказу Міністра оборони України від 02.02.2023 №109, ОСОБА_4 призначено на посаду командира 1 батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_2 (далі командир 1 батальйону).

Відповідно до ст. 101 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України», командир батальйону, з поміж іншого: підпорядковується командирові бригади і є прямим начальником усього особового складу батальйону; в мирний і воєнний час відповідає за бойову та мобілізаційну готовність батальйону, успішне виконання батальйоном бойових завдань, за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу, за внутрішній порядок, за стан і збереження озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального та інших матеріальних засобів батальйону і законність їх витрачання; зобов`язаний підтримувати особовий склад батальйону, озброєння, бойову та іншу техніку у бойовій готовності, керувати розробленням і виконанням плану бойової підготовки батальйону, організовувати й керувати бойовою підготовкою та вихованням особового складу батальйону, проводити заняття з військовослужбовцями офіцерського, сержантського складу батальйону, а також навчання й заняття з підрозділами батальйону, знати тактику дій батальйону в різних видах бою, управляти підрозділами під час навчання і в бою, постійно вдосконалювати свої спеціальні й методичні навички, подавати приклад підлеглим зразковим виконанням військового обов`язку, з повагою ставитися до підлеглих, дбати про виховання молодих офіцерів, військовослужбовців сержантського складу і про згуртування військового колективу, виховувати особовий склад батальйону в дусі поваги до військової служби, бережливого ставлення до озброєння, бойової та іншої техніки і майна, піклуватися про підлеглих, періодично бути присутнім на ранковому підйомі та вечірній повірці; дбати про здоров`я підлеглих, вживати необхідних заходів до його зміцнення, виховувати у військових колективах відвертість, взаємну довіру та повагу, керувати господарством батальйону.

Відповідно до статей 58, 59 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України», командир є єдиноначальником і особисто відповідає перед державою за бойову та мобілізаційну готовність довіреного йому підрозділу, за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан, збереження життя і зміцнення здоров`я особового складу; за внутрішній порядок, стан і збереження озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального і матеріальних засобів; за всебічне забезпечення підрозділу, за додержання принципів соціальної справедливості.

Командир зобов`язаний, з поміж іншого: планувати роботу і здійснювати заходи щодо підтримання та удосконалення бойової та мобілізаційної готовності і вимагати їх виконання, своєчасно вносити до планів роботи необхідні зміни (уточнення), вживати заходів для охорони державної таємниці, забезпечення прихованого управління військами; негайно доповідати старшому командиру (начальнику) про кримінальне чи адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, вчинене підлеглим військовослужбовцем, а командир (начальник) військової частини (установи) - негайно повідомляти про це відповідному прокурору, а в разі вчинення кримінального чи адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією військовослужбовцем Збройних Сил України начальнику відповідного органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України; знати стан справ у дорученому йому підрозділі, ділові, морально-психологічні якості безпосередньо підпорядкованих військовослужбовців, бойову та іншу техніку, озброєння, що є у підрозділі, вміло керувати підрозділом як у повсякденному житті, так і під час виконання бойових завдань; організовувати та безпосередньо керувати бойовою підготовкою, здійснювати контроль за її ходом, об`єктивно оцінювати досягнуті підлеглими результати, підбивати підсумки й заохочувати кращих, узагальнювати та впроваджувати передовий досвід у практику навчання особового складу, ефективно використовувати навчально-матеріальну базу, спрямовувати кошти та матеріальні засоби на вдосконалення цієї бази; займатися правовим вихованням підлеглих; завжди мати точні відомості про особовий склад, озброєння, боєприпаси, бойову та іншу техніку, пальне, матеріальні засоби (кошти), що є у підрозділі за штатом, списком і в наявності; показувати приклад дисциплінованості, неухильного виконання вимог законодавства, наказів і розпоряджень командирів (начальників); проводити роботу щодо зміцнення військової дисципліни, запобігання надзвичайним подіям, кримінальним та іншим правопорушенням серед особового складу, своєчасно виявляти й усувати їх причини; організовувати своєчасну видачу всіх видів забезпечення та перевіряти його повноту; вживати заходів для відшкодування матеріальних збитків, заподіяних військовій частині, підрозділу.

Крім цього, відповідно до ст.68 Конституції України, ОСОБА_4 зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції та законів України.

Згідно з вимогами статей 1, 8 Закону України «Про державну службу», державна служба в Україні це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів, зобов`язані дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; дотримуватися принципів державної служби та правил етичної поведінки; забезпечувати в межах наданих повноважень ефективне виконання завдань і функцій державних органів; сумлінно і професійно виконувати свої посадові обов`язки; додержуватися вимог законодавства у сфері запобігання і протидії корупції.

Пунктом 16 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про державну службу», його дія поширюється на державних службовців, в тому числі, військовослужбовців Збройних Сил України та інших військових формувань, утворених відповідно до закону.

Підпунктом «в» пункту 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що суб`єктами відповідальності за вчинення корупційних правопорушень є державні службовці.

Відповідно до п. «г» ч.1 ст.3, ч.1 ст.65 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктами відповідальності за вчинення корупційних правопорушень є уповноважені на виконання функцій держави, в тому числі, військові посадові особи Збройних Сил України, які в установленому законом порядку притягаються до кримінальної відповідальності.

При цьому, майор ОСОБА_4 знав та розумів, що відповідно до статей 3 і 22 Закону України «Про запобігання корупції», військовим посадовим особам Збройних Сил України заборонено використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб.

Будучи військовослужбовцем та проходячи військову службу у зазначеній посаді, майор ОСОБА_4 , у відповідності до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 26, 49, 58, 59, 101 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України», ст.ст. 1-4 Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять не лише про нього, а й про Збройні Сили України в цілому, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців, дорожити честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України.

Однак, незважаючи на те, що 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану», на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», з поміж іншого, на всій території України, строком на 30 діб, запроваджено воєнний стан з 05:30 год. 24.02.2022, який неодноразово продовжено, усвідомлюючи про важкий матеріальний та технічний стан підрозділів Збройних Сил України та осіб, що постраждали від такої агресії, достовірно знаючи про здійснення додаткових виплат військовослужбовцям у зв`язку із участю останніми у бойових діях, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення третіх осіб, майор ОСОБА_4 , підозрюється в умисному використанні службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для іншої фізичної особи за наступних обставин.

Так, розділом XXXIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 (в редакції порядку від 31.01.2023) та постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (в редакції постанови від 21.01.2023 та 11.08.2023), передбачено виплату додаткової грошової винагороди та винагороди за особливості проходження служби під час воєнного стану (особливого періоду) військовослужбовцям Збройних Сил, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби).

Розміри додаткової винагороди, з поміж яких до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах, передбачені військовослужбовцям: під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно; у районах ведення воєнних (бойових) дій з виявлення повітряних цілей противника; із здійснення польотів в повітряному просторі областей України, на територіях яких ведуться воєнні (бойові) дії; з вогневого ураження противника у складі підрозділу (засобу) ракетних військ і артилерії, підрозділу (засобу) протиповітряної оборони; на території противника (у тому числі на території між позиціями військ противника та своїх військ, тимчасово окупованих (захоплених) противником територіях); з вогневого ураження повітряних, морських цілей противника; з виводу повітряних суден з під удару противника з виконанням зльоту; кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії (поза межами внутрішніх акваторій портів, пунктів базування, місць тимчасового базування); у районах ведення воєнних (бойових) дій медичному персоналу медичних частин та підрозділів (медичних підрозділів підсилення); з відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою; у районах ведення воєнних (бойових) дій з розмінування (виявлення, знешкодження та знищення) вибухонебезпечних предметів у місцях виконання завдань за призначенням згідно з бойовими розпорядженнями.

Райони ведення воєнних (бойових) дій, склад діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України та склад резерву Головнокомандувача Збройних Сил України Сил оборони держави визначаються відповідними рішеннями Головнокомандувача Збройних Сил України.

Підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі бойові дії або заходи) у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі таких документів: бойовий наказ (бойове розпорядження); журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорт (донесення) командира підрозділу (групи), корабля (судна), катера про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів: командирів (начальників) військових частин особовому складу військової частини; керівника органу військового управління командирам (начальникам) військових частин.

Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видаються до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів.

В свою чергу у ОСОБА_4 , який займає посаду командира батальйону, будучи таким чином командиром підрозділу, приблизно на початку липня 2023 року, точної дати в ході досудового розслідування не встановлено, однак не пізніше 04.07.2023, достовірно знаючи про можливість нарахування військовослужбовцям, які безпосередньо приймають участь у бойових діях додаткової винагороди відповідно до офіційного документу рапорту командира підрозділу, та усвідомлюючи, що такі додаткові винагороди є гарантією від держави військовослужбовцям та їх сім`ям забезпечення гідного рівня життя у скрутний для держави стан, пов`язаний з відбиттям збройної агресії російської федерації на території України, виник злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном коштами Державного бюджету України, за рахунок яких проводилось нарахування військовослужбовцям додаткових винагород у розмірі до 100 000 грн. за участь під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення, на користь третіх осіб військовослужбовців 1 батальйону військової частини НОМЕР_2 , серед яких сержант ОСОБА_8 , шляхом внесення недостовірних відомостей про участь його підлеглих у бойових діях до рапортів та надання його командуванню військової частини для здійснення неправомірних виплат таких додаткових винагород.

В цей же час, з метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_4 , під час проведення планової наради у підрозділі, оголосив своїм підлеглим командирам взводів, з поміж яких сержант ОСОБА_8 , яким не було відомо про злочинні наміри ОСОБА_4 , про те, що він буде вносити особовий склад 1 батальйону до свого рапортів із зазначенням інформації про безпосередню участь військовослужбовців у бойових діях.

Разом з тим, усвідомлюючи, що його дії незаконні та можуть викликати обурення військовослужбовців інших підрозділів або офіцерів військової частини, а також достовірно знаючи, що командири взводів та їх підлеглі військовослужбовці не мають доступу до документів щодо визначення районів ведення бойових дій та які місять гриф секретності, ОСОБА_4 , з метою конспірації своєї злочинної діяльності, повідомив учасникам наради завідомо неправдиву інформацію про необхідність здійснення таких додаткових виплат з метою придбання міні-екскаватора для оперативного виконання покладених на підрозділ завдань, у зв`язку із чим кожен військовослужбовець, що буде отримувати додаткову винагороду до 100 000 грн., повинен з останньої надавати 20 000 грн. йому особисто, шляхом передачі готівкою або перераховування на картковий рахунок ОСОБА_4 .

В подальшому, ОСОБА_8 , після завершення наради, повернувшись до свого підрозділу оголосив ввіреним йому військовослужбовцям оголошену ОСОБА_4 інформацію. В свою чергу, військовослужбовці взводу забезпечення 1 батальйону військової частини НОМЕР_2 , з поміж яких і сам ОСОБА_8 , погодились на пропозицію ОСОБА_4 , не усвідомлюючи про злочинні наміри останнього.

В подальшому, ОСОБА_4 , з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на заволодіння чужим майном на користь третіх осіб сержанта ОСОБА_8 , склав рапорт до якого вніс завідомо неправдиві відомості про участь у бойових діях у червні 2023 року військовослужбовців 1 батальйону військової частини НОМЕР_2 , з поміж яких ОСОБА_8 , який у червні 2023 року перебував у АДРЕСА_1 , та на момент вчинення злочину не приймав безпосередньої участі під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення, затвердив їх як командир підрозділу своїм особистим підписом та подав офіційний документ командуванню військової частини НОМЕР_2 для видачі відповідного наказу та в подальшому здійснення неправомірного нарахування військовослужбовцям додаткової винагороди.

04.07.2023 службові особи військової частини НОМЕР_2 , яким не було відомо про злочинні наміри ОСОБА_4 прийняли від останнього офіційний документ рапорт та здійснили його реєстрацію під номером 9406 від 04.07.2023.

05.07.2023, командиром військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_7 , якому не було відомо про злочинні наміри ОСОБА_4 , на підставі завідомо неправдивого офіційного документу рапорту №9406 від 04.07.2023 командира 1 батальйону ОСОБА_4 , було видано наказ №412 від 05.07.2023 «Про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям на період дії воєнного стану», з додатком список військовослужбовців, з поміж яких ОСОБА_8 , яким останнього визначено як військовослужбовця який приймав участь у бойових діях.

В результаті зазначених неправомірних дій ОСОБА_4 , 29.08.2023 ОСОБА_8 , на підставі рапорту №9406 від 04.07.2023 командира 1 батальйону ОСОБА_4 та наказу №412 від 05.07.2023 командира військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_7 , неправомірно нараховано додаткову винагороду у розмірі 63 333,33 грн. за участь у бойових діях у червні 2023 року.

В подальшому, ОСОБА_4 , з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на заволодіння чужим майном на користь третіх осіб сержанта ОСОБА_8 , склав рапорт, до якого вніс завідомо неправдиві відомості про участь у бойових діях у липні 2023 року військовослужбовців 1 батальйону військової частини НОМЕР_2 , з поміж яких ОСОБА_8 , який у липні 2023 року перебував у АДРЕСА_1 , та на момент вчинення злочину не приймав безпосередньої участі під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення, затвердив їх як командир підрозділу своїм особистим підписом та подав офіційний документ командуванню військової частини НОМЕР_2 для видачі відповідного наказу та в подальшому здійснення неправомірного нарахування військовослужбовцям додаткової винагороди.

02.08.2023 службові особи військової частини НОМЕР_2 , яким не було відомо про злочинні наміри ОСОБА_4 прийняли від останнього офіційний документ рапорт та здійснили його реєстрацію під номером НОМЕР_4 від 02.08.2023.

05.08.2023, командиром військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_7 , якому не було відомо про злочинні наміри ОСОБА_4 , на підставі завідомо неправдивого офіційного документу рапорту №12999 від 02.08.2023 командира 1 батальйону ОСОБА_4 , було видано наказ №526 від 05.08.2023 «Про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям на період дії воєнного стану», з додатком список військовослужбовців, з поміж яких ОСОБА_8 , яким останнього визначено як військовослужбовця, який приймав участь у бойових діях.

В результаті зазначених неправомірних дій ОСОБА_4 , 29.08.2023 ОСОБА_8 , на підставі рапорту №12999 від 02.08.2023 командира 1 батальйону ОСОБА_4 та наказу №526 від 05.08.2023 командира військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_7 , неправомірно нараховано додаткову винагороду у розмірі 90 909,68 грн. за участь у бойових діях у липні 2023 року.

В подальшому, ОСОБА_4 , з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на заволодіння чужим майном на користь третіх осіб сержанта ОСОБА_8 , склав рапорт, до якого вніс завідомо неправдиві відомості про участь у бойових діях у серпні 2023 року військовослужбовців 1 батальйону військової частини НОМЕР_2 , з поміж яких ОСОБА_8 , який у липні 2023 року перебував у АДРЕСА_1 , та на момент вчинення злочину не приймав безпосередньої участі під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення, затвердив їх як командир підрозділу своїм особистим підписом та подав офіційний документ командуванню військової частини НОМЕР_2 для видачі відповідного наказу та в подальшому здійснення неправомірного нарахування військовослужбовцям додаткової винагороди.

05.09.2023 службові особи військової частини НОМЕР_2 , яким не було відомо про злочинні наміри ОСОБА_4 , прийняли від останнього офіційний документ рапорт та здійснили його реєстрацію під номером НОМЕР_5 від 05.09.2023.

08.09.2023 командиром військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_7 , якому не було відомо про злочинні наміри ОСОБА_4 , на підставі завідомо неправдивого офіційного документу рапорту №17551 від 05.09.2023 командира 1 батальйону ОСОБА_4 , було видано наказ №696 від 08.09.2023 «Про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям на період дії воєнного стану», з додатком список військовослужбовців, з поміж яких ОСОБА_8 , яким останнього визначено як військовослужбовця який приймав участь у бойових діях.

В результаті зазначених неправомірних дій ОСОБА_4 , 28.09.2023 ОСОБА_8 , на підставі рапорту №17551 від 05.09.2023 командира 1 батальйону ОСОБА_4 та наказу №696 від 08.09.2023 командира військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_7 , неправомірно нараховано додаткову винагороду у розмірі 100 000 грн. за участь у бойових діях у серпні 2023 року.

Таким чином, за викладених обставин, ОСОБА_4 своїми умисними діями заволодів коштами Державного бюджету України на користь третіх осіб сержанта ОСОБА_8 , чим спричинив збитки державі в особі військової частини НОМЕР_2 на суму 254 243,98 грн.

Дії підозрюваного ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.4 ст. 191 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене в умовах воєнного стану.

Посилаючись на те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, а тому, приймаючи до уваги тяжкість злочину може виїхати до іншої країни або на непідконтрольну Україні територію, з метою переховування від органів досудового розслідування, крім того перебуваючи на свободі, з метою прикриття своєї незаконної діяльності, може схиляти військовослужбовців 1 батальйону військової частини або інших військовослужбовців вказаної військової частини, які здійснюють нарахування та яким здійснено нарахування додаткових винагород до 100 000 грн., до знищення або спотворення документів, які мають доказове значення у кримінальному провадженні, однак які на цій стадії досудового розслідування вилучені не були, може здійснити вплив на осіб, яким здійснено нарахування додаткових винагород до 100 000 грн., з метою надання ними органу досудового розслідування неправдивої інформації яка виправдовує ОСОБА_4 , або взагалі відмовитися надавати показання, чим перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки на даний час не проведено всіх необхідних і можливих слідчих (розшукових) дій з метою отримання доказів доведення вини ОСОБА_4 , разом з тим може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, оскільки в ході досудового розслідування отримано інформацію про систематичне вчинення ОСОБА_4 , внесення завідомо неправдивих відомостей про участь під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення військовослужбовця 1 батальйону військової частини НОМЕР_2 , що свідчить про існування ризиків, передбачених п.п.1,2,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, а також посилаючись на неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, слідчий просить про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримала, з підстав у ньому викладених.

Підозрюваний ОСОБА_4 , який свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального правопорушення не визнав, та його захисник адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання, пославшись на недоведеність ризиків, зазначених у клопотанні, просили застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Вивчивши доводи клопотання, вислухавши доводи прокурора на його підтримку, думку підозрюваної та її захисника, дослідивши надані, в тому числі і стороною захисту, матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відомості за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 191 КК України, 06.11.2023 р. внесено до ЄРДР за №0000601.

27.06.2024 р. ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 191 КК України підтверджується даними:

-повідомлення 7 управління ДВКР СБ України від 03.11.2023 №17/7/2-14688 про виявлене кримінальне правопорушення, з додатками рапорт про виявлення кримінального правопорушення в якому вказана особа причетна до вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 ;

-повідомлення військової частини НОМЕР_2 від 24.11.2023 №182/9747, з додатками копія наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 23.11.2023 №1092 «Про призначення службового розслідування за фактом повідомлення протиправних дій командиром 1 батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_2 ; рапорт від 22.11.2023 №25003; копія журналу обліку скарг, заяв та пропозицій які надходять на адресу військової частини НОМЕР_6 ; пояснення ОСОБА_9 від 23.11.2023; пояснення ОСОБА_8 від 23.11.2023; пояснення ОСОБА_10 від 23.11.2023; пояснення ОСОБА_11 від 23.11.2023; пояснення ОСОБА_12 від 23.11.2023; копія акту службового розслідування за фактом повідомлення протиправних дій командиром 1 батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_2 від 24.11.2023; копія наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 24.11.2023 №826 «Про підсумки службового розслідування за фактом повідомлення протиправних дій командиром 1 батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_2 »;

-відповіді на доручення ДВКР СБ України від 07.11.2023№17/7/2-14776, з додатком рапорт в якому вказана особа причетна до вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 ;

-відповіді на доручення ДВКР СБ України від 20.02.2024 №17/7/2-2180, з додатком протокол допиту свідка ОСОБА_13 від 15.02.2024; протокол допиту свідка ОСОБА_14 від 15.02.2024; протокол допиту свідка ОСОБА_15 від 15.02.2024; протокол допиту свідка ОСОБА_16 від 16.02.2024; протокол допиту свідка ОСОБА_10 від 15.02.2024; протокол допиту свідка ОСОБА_17 від 16.02.2024; протокол допиту свідка ОСОБА_18 від 16.02.2024; протокол допиту свідка ОСОБА_19 від 16.02.2024;

-відповіді на доручення ДВКР СБ України від 20.02.2024 №17/7/2-2180, з додатком рапорт з інформацією про контактні номери телефонів, якими користувались військовослужбовці 1 батальйону військової частини НОМЕР_7 ;

-протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 03.01.2024, в якому зазначено документи вилучені під час проведення слідчої дій рапорти ОСОБА_4 №9406 від 04.07.2023, №12999 від 02.08.2023, №17551 від 05.09.2023; накази командира військової частини НОМЕР_2 №412 від 05.07.2023, №526 від 05.08.2023, №696 від 08.09.2023 «Про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям на період дії воєнного стану»;

-протоколу огляду від 18.04.2024, компакт-диску для лазерних систем зчитування на якому наявна інформація від оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар», в ході якого зафіксовано місце перебування військовослужбовців ОСОБА_8 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_14 , ОСОБА_24 , ОСОБА_12 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_19 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_17 ;

-довідки військової частини НОМЕР_2 по нарахуванню грошового забезпечення, премій та винагород військовослужбовцю ОСОБА_8 за період з червня по вересень 2023 року;

-висновку експерта №СЕ-19/115-24/10016-ЕК, відповідно до якого ОСОБА_8 здійснено нарахування додаткової винагороди за безпосередню участь в бойових діях (забезпечення заходів з національної безпеки і охорони), відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи в районах їх ведення в період дії воєнного стану.

Досліджені у судовому засіданні дані у своїй сукупності свідчать про ймовірне вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 191 КК України, та обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення на даному етапі досудового розслідування.

При цьому, при вирішенні питання щодо обґрунтованості підозри з метою застосування заходу забезпечення кримінального провадження, оцінка наданих доказів здійснюється не з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом під час розгляду кримінального провадження, а лише для визначення певної вірогідності причетності особи до вчинення кримінального правопорушення, а також того чи є підозра обґрунтованою настільки, щоби виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя не вирішує питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті.

Згідно з визначеним Європейським судом прав людини поняття, обґрунтована підозра - це добровільне припущення про вчинення особою певного діяння, ґрунтується на об`єктивних відомостях, які можна перевірити у судовому розгляді та які спонукали б неупереджену та розумну людину вдатися до практичних дій, щоб з`ясувати, чи є така підозра обґрунтованою.

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні в справі Фокс, Кепмбел і Хартлі проти Великої Британії від 30.08.1990 року (п.32), «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів та інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що дана особа могла вчинити злочин.

У відповідності до норм КПК України, на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду провадження по суті, а саме питань пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи не винною у вчиненні злочину.

Також матеріали кримінального провадження містять дані, які вказують на наявність достатніх підстав вважати, що існуює ризик, передбачений п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України, виходячи з наступного.

Так, підозрюваний ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 191 КК України, що згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, санкцією якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, що свідчить про існування ризику переховування від органу досудового розслідування та суду.

Проте, такий ризик є вкрай незначним з огляду на те, що підозрюваний ОСОБА_4 , який до кримінальної відповідальності притягується вперше, є діючим військовослужбовцем, має офіційне джерело доходу, має постійне місце проживання та служби, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, що свідчить про наявність міцних соціальних заязків.

Проте, слідчий суддя приходить до висновку про недоведеність існування інших ризиків, про які йдеться у клопотанні: незаконного впливу на свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчинення іншого або продовження вчинення кримінального првпорушення.

Так, у судовому засіданні встановлено, що зі свідками у кримінальному провадженні, які проходять військову службу у військовій частині НОМЕР_2 ,підозрюваний можливості на даний час контактування та спілкування не має, вони не перебувають його підпорядкуванні, , враховуючи, що з 21.06.2024 р. підозрюваний призначений на посаду командира штабу, заступника командира в/ч НОМЕР_3 , будь-якого відношення на даному тапі кримінального провадження до військовій частині НОМЕР_2 , в тому числі і до будь-якої відповідної документації, не має.

Також, враховуючи особу підозрюваного, який до кримінальної відповідальності приягується вперше, відомості про схильність до вчинення кримінальних правопорушень яким слідчому судді не надано, відсутні підстави вважати доведеним існування ризику вчинення іншого або продовження вчинення кримінального правпорушення,

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

З урахуванням наведеного, вагомості досліджених у судовому засіданні даних про ймовірне вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 191 КК України, тяжкість покарання, що може бути призначене підозрюваному в разі притягнення до кримінальної відповідальності, особу підозрюваного, вагомість доведеного прокурором у судовому засіданні ризику, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, який є необхідним та достатнім для забезпечення завдань кримінального процесуального закону на даному етапі кримінального провадження.

Керуючись ст.ст.176 - 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, ОСОБА_4 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком до 27 серпня 2024 року включно, з покладенням на нього обовязків:

- прибувати до слідчого, прокурора чи суду (залежно від стадії кримінального провадження) за кожною вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання та/або місця роботи (проходження військової служби) (залежно від стадії кримінального провадження);

- утримуватись від спілкування зі свідками у вказаному кримінальному провадженні, крім випадків участі у проведенні слідчих дій у даному кримінальному провадженні.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1