Справа № 275/353/24
У х в а л а
26 квітня 2024 року смт. Брусилів Брусилівський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю: прокурора - ОСОБА_3 ,
захисника - адвоката ОСОБА_4 ,
обвинуваченого - ОСОБА_5 ,
- 27 травня 2013 року Богунським районним судом м. Житомира за ч. 3 ст.185, ч.2 ст.15, ч.3 ст.185, ч.2 ст.296 КК України, до 4 років позбавлення волі з випробуванням, , з іспитовим строком на 2 роки;
-03 грудня 2013 року Богунським районним судом м. Житомира за ч.2 ст.187 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна, з місць позбавлення волі звільнився в 2020 році;
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,
Прокурором до суду подано клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_6 , так як вважає, що обвинувачений може переховуватись від суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення, незаконно впливати на свідків, а жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 статті 177 КПК України. Вважає, що наявні достатні підстави для необхідності та обґрунтованості продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Зокрема, існує реальний ризик переховування обвинуваченого ОСОБА_5 від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, враховуючи тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення та тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим, а саме позбавлення волі строком від 7 до 10 років.
Крім того, вік ОСОБА_5 його соціальні зв`язки, стан здоров`я, дозволяють останньому переховуватись від суду, що збільшує ризик втечі від кримінального переслідування.
Ухвалою слідчого судді Коростишівського районного суду Житомирської області від 13 грудня 2013 року обвинуваченому ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого у подальшому ухвалою Коростишівського районного суду від 06 лютого 2024 року продовжено до 11 березня 2024 року, та ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 07 березня 2024 року продовжено до 03 травня 2024 року.
Прокурор просив продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.
Обвинувачений та його захисник - адвокат ОСОБА_4 просили відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати обвинуваченому запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, так як вважали, що відсутні ризики, на які вказує прокурор .
Вислухавши прокурора, обвинуваченого та його захисника, дослідивши клопотання про продовження запобіжного заходу, суд приходить до наступного.
Згідно із ст.331 КПК України, під час судового розгляду, суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.
Враховуючи неможливість до спливу строку, продовженого ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 07 березня 2024 року, обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою закінчити судовий розгляд кримінального провадження та прийняти остаточне рішення, суд, враховуючи зазначені норми процесуального права, зобов"язаний розглянути та вирішити заявлене клопотання про продовження строку тримання під вартою.
За змістом ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Судом при вирішенні питання про доцільність продовження запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою враховуються положення законодавства, Конвенції про захист прав людини, а также практика Європейського Суду , згідно з якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою, а також враховує конкретні обставини по даному провадженню.
Європейський суд неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди має бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи : характер ( обставини) і тяжкість злочину; обгрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв"язки з суспільством.
ОСОБА_5 обвинувачується в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто тілесному ушкодженні небезпечному для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_6 , тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, раніше судимий за вчинення інших злочинів, офіційно не працевлаштований, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків та законних джерел для існування. За таких обставин, суд приходить до переконання, що продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховування від суду, незаконний вплив на свідків, які ще не були допитані у даному кримінальному провадженні, а також вчинення інших кримінальних правопорушень.
Підвищена суспільна небезпека обвинуваченого, відсутність сталих соціальних зв`язків та суворість передбаченого покарання свідчать про те, що і на даний час обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, які ще не були допитані у даному кримінальному провадженні, а також вчинити інші кримінальні правопорушення.
Оцінюючи можливості обвинуваченого переховуватися від суду, суд враховує, що судовий розгляд у цьому кримінальному провадженні не завершено та з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, обвинувачений може вдатися до відповідних дій щодо переховування від суду.
Тому, враховуючи продовження існування ризиків, визначених пунктами ч. 1 ст. 177 КПК України, та неможливість запобігти цим ризикам шляхом застосування менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, а також враховуючи особу обвинуваченого, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_5 слід продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого відповідно до вимог ч. 1 ст. 197 КПК України не може перевищувати шістдесяти днів.
Продовження строку тримання під вартою не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу та який, незважаючи на презумпцію невинуватості переважає принцип поваги до особистої свободи.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 176-178, 183, 331, 372, 392-395 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора задоволити.
Продовжити застосований до ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушеннч, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів.
Строк дії ухвали до 24 червня 2024 року .
На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.
Суддя ОСОБА_1