Справа№751/5612/24
Провадження №1-кс/751/1399/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2024 року місто Чернігів

Слідчий суддя Новозаводського районного суду міста Чернігова ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши клопотання слідчого у кримінальному провадженні - старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні прокурором відділу Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді застави відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

встановив:

До суду від слідчого у кримінальному провадженні - старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_4 , надійшло клопотання, погоджене прокурором у кримінальному провадженні прокурором відділу Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді застави відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 400 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1 211 200 грн.

В обґрунтування даного клопотання зазначено, що у провадженні слідчого управління Головного управління Національної поліції в Чернігівській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000721 від 09.04.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 203-2 КК України.

Так, Закон України «Про державне регулювання діяльності щодо організації та проведення азартних ігор» від 14.07.2020 № 768-ІХ (зі змінами та доповненнями) визначає правові засади здійснення державного регулювання господарської діяльності у сфері організації та проведення азартних ігор в Україні, визначає правові, економічні, соціальні та організаційні умови функціонування азартних ігор.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про державне регулювання діяльності щодо організації та проведення азартних ігор» від 14.07.2020 № 768-ІХ (зі змінами та доповненнями) (далі Закон), визначено значення наступних термінів:

- азартна гра - будь-яка гра, умовою участі в якій є внесення гравцем ставки, що дає право на отримання виграшу (призу), імовірність отримання і розмір якого повністю або частково залежать від випадковості, а також знань і майстерності гравця;

- азартні ігри казино - циліндричні ігри (рулетка), ігри в карти (у тому числі гра в покер), ігри в кості, ігри на гральних автоматах;

- виграш (приз) - кошти, майно, майнові права, що підлягають виплаті (видачі) гравцю у разі його виграшу в азартну гру відповідно до оприлюднених правил проведення такої азартної гри;

- гра в карти - гра, результат якої визначається залежно від певної комбінації гральних карт згідно з правилами проведення відповідної азартної гри;

- гральне обладнання - онлайн-система організатора азартних ігор, гральний стіл (у тому числі з кільцем рулетки), гральний автомат, інше спеціальне механічне, електричне, електронне чи інше технічне обладнання або пристрій, що призначені та/або використовуються для організації та/або проведення азартних ігор;

- гральний заклад - гральний заклад казино, зал гральних автоматів, букмекерський пункт;

- гральний заклад казино - одне або кілька нежитлових приміщень або їх частина, розташовані за однією адресою, в яких проводяться азартні ігри казино та можуть надаватися послуги громадського харчування;

- гральний зал - відокремлене приміщення, що є складовою частиною грального закладу, призначене виключно для розміщення гральних столів та/або гральних столів з кільцем рулетки, та/або гральних автоматів, та проведення азартних ігор;

- гральний стіл - спеціально обладнаний стіл з одним гральним полем, на якому незалежно від кількості гравців може проводитися одночасно лише один сеанс однієї азартної гри, в якій організатор азартних ігор виступає гравцем через своїх представників або спостерігачем. У разі якщо гральний стіл містить два або більше робочих місця працівника організатора азартних ігор, що вдвічі або більше збільшує можливість проведення гри за таким гральним столом, для цілей ліцензування таке гральне обладнання вважається двома або більше гральними столами відповідно;

- ліцензія - запис у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про рішення органу ліцензування щодо наявності у суб`єкта господарювання права на провадження визначеного ним виду діяльності, що підлягає ліцензуванню, та/або про рішення органу ліцензування щодо наявності у суб`єкта господарювання права на використання грального обладнання або букмекерського пункту, що передбачає отримання ліцензії;

- організатор азартних ігор - юридична особа - резидент України, яка на підставі отриманої ліцензії має право здійснювати зазначений у такій ліцензії вид діяльності з організації та проведення азартних ігор відповідно до вимог цього Закону;

- організатор казино - юридична особа - резидент України, яка на підставі отриманої ліцензії має право здійснювати господарську діяльність з організації та проведення азартних ігор у гральному закладі казино відповідно до цього Закону;

- покер - азартна гра в карти з неповною інформацією, результат якої визначається залежно від певної комбінації гральних карт згідно з правилами проведення відповідної азартної гри;

- ставка - грошові кошти або ігровий замінник гривні, що передаються гравцем організатору азартної гри, є умовою участі в азартній грі та виходячи з розміру якої відповідно до правил такої азартної гри визначається розмір виграшу (призу), тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону на території України дозволяється організовувати та проводити виключно такі види діяльності у сфері організації та проведення азартних ігор: організація та проведення азартних ігор у гральних закладах казино; організація та проведення азартних ігор казино в мережі Інтернет; організація та проведення букмекерської діяльності в букмекерських пунктах та в мережі Інтернет; організація та проведення азартних ігор у залах гральних автоматів; організація та проведення азартних ігор в покер в мережі Інтернет. Визначені цією частиною види діяльності у сфері організації та проведення азартних ігор на території України можуть проводитися виключно за наявності у суб`єкта господарювання відповідних передбачених цим Законом ліцензій із використанням сертифікованого відповідно до цього Закону та підключеного до Державної системи онлайн-моніторингу грального обладнання та онлайн-систем організаторів азартних ігор.

Частиною 2 ст. 2 Закону передбачено, що суб`єкти господарювання - резиденти України мають право надавати послуги з постачання та/або надання програмного забезпечення, що безпосередньо використовується у сфері організації та проведення азартних ігор, у тому числі, але не виключно, організаторам азартних ігор та нерезидентам України, які мають іноземну ліцензію на здійснення діяльності у сфері азартних ігор, виключно на підставі ліцензії з надання послуг у сфері організації та проведення азартних ігор.

Відповідно до ч. 6 ст. 2 Закону, в Україні також забороняється: проводити азартні ігри та розміщувати гральні заклади на тимчасово окупованій території України; організовувати та проводити азартні ігри особам, які не отримали в установленому законом порядку ліцензії на провадження відповідного виду господарської діяльності у сфері організації та проведення азартних ігор; організовувати та проводити азартні ігри, що не відповідають вимогам цього Закону, а також поза межами гральних закладів (крім азартних ігор, що проводяться в мережі Інтернет); проводити азартні ігри без використання онлайн-системи організатора азартних ігор, що пов`язана каналами зв`язку із Державною системою онлайн-моніторингу, у випадках, коли використання такої системи є обов`язковим для організатора азартних ігор відповідно до цього Закону; використовувати несертифіковане гральне обладнання для проведення азартних ігор, у випадках, коли Уповноваженим органом встановлена вимога щодо сертифікації такого обладнання.

Згідно з ч. 1 ст. 14 Закону організатором азартних ігор може бути виключно юридична особа - резидент України.

Положенням ст. 22 Закону визначено ряд вимог до грального обладнання, зокрема: «Уповноважений орган встановлює виключний перелік грального обладнання, що підлягає обов`язковій сертифікації. Забороняється використання несертифікованого грального обладнання, щодо якого встановлена вимога Уповноваженого органу про сертифікацію (частина 1 цієї статті)»; «Гральне обладнання розміщується виключно у приміщеннях гральних закладів (у спеціальних гральних зонах). Забороняється розміщувати гральне обладнання поза межами гральних закладів (спеціальних гральних зон), за винятком окремого зберігання організатором азартних ігор непрацюючого або резервного обладнання (частина 3 цієї статті)».

Розділом IV Закону передбачено порядок організації та проведення азартних ігор казино. З поміж іншого, згідно з ч. 1 ст. 26 Закону (Спеціальні гральні зони для організації та проведення азартних ігор у гральних закладах казино), організація та проведення азартних ігор у гральних закладах казино дозволяється виключно на території спеціальних гральних зон на підставі ліцензії на організацію та проведення азартних ігор у гральних закладах казино.

Згідно з ч. 1 ст. 44 Закону визначено, що у сфері діяльності з організації та проведення азартних ігор видаються певні види ліцензій, зокрема: ліцензія на провадження діяльності з організації та проведення азартних ігор у гральних закладах казино; ліцензія на гральний стіл та/або на гральний стіл з кільцем рулетки; ліцензія на провадження діяльності з надання послуг у сфері азартних ігор.

Так, на думку органу досудового розслідування, у період з березня 2024 року (більш точну дату та час не встановлено) по 18.05.2024, Тер- ОСОБА_8 , маючи умисел, направлений на скоєння злочину у сфері господарської діяльності, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою систематичного отримання незаконного прибутку, всупереч Закону України «Про державне регулювання діяльності щодо організації та проведення азартних ігор» від 14.07.2020 № 768-ІХ (зі змінами та доповненнями), а саме: без створення, реєстрації у встановленому законом порядку юридичної особи - резидента України, яка на підставі отриманої ліцензії має право здійснювати зазначений у такій ліцензії вид діяльності з організації та проведення азартних ігор відповідно до вимог цього Закону, та, відповідно, за відсутності відповідних ліцензій, усвідомлюючи та розуміючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, за попередньою змовою з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , протиправно організували та забезпечили проведення у приміщенні колишнього кафе за адресою: АДРЕСА_1 , азартної гри «Покер» на грошові кошти.

На думку органу досудового розслідування, Тер- ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , будучи обізнаними з правилами азартних карткових ігор, зокрема «Покер», умовою участі в якому є внесення гравцями ставок ігровими фішками, придбаними за певну суму готівкових грошових коштів, яка залежить від номінальної вартості фішки, що давало можливість отримати грошовий виграш, і результат якої залежав від випадковості (комбінації карт), усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх протиправних корисливих дій, що полягає у посяганні на конституційні принципи пріоритету прав і свобод людини і громадянина, захисту моральності та здоров`я населення, заборони використання власності на шкоду людині і суспільству, передбачаючи їх наслідки у вигляді завдання шкоди охоронюваним законом інтересам громадян, а також внаслідок несплати податків та інших платежів за отримувані неконтрольовані доходи, і свідомо бажаючи їх настання, таким чином посягаючи на встановлений законодавством України порядок здійснення діяльності, щодо якої є заборона (здійснення такої діяльності без отримання відповідної ліцензії), обрали джерелом свого постійного прибутку вказану протиправну діяльність організацію та проведення азартних ігор.

На думку органу досудового розслідування, продовжуючи реалізацію свого кримінально-протиправного умислу, направленого на організацію та проведення азартних ігор, у період часу з березня 2024 року, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, зазначені особи в якості приміщення для надання послуг азартних ігор, а саме: гри «Покер», визначили приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , та обладнали його необхідним гральним обладнання (фішки, карти та ін.), включаючи гральний стіл, тобто спеціально обладнаний стіл з одним гральним полем, на якому незалежно від кількості гравців може проводитися одночасно лише один сеанс однієї азартної гри, в якій організатор азартних ігор виступає гравцем через своїх представників або спостерігачем.

У подальшому, на думку органу досудового розслідування, Тер- ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , з метою належного забезпечення діяльності зазначеного грального закладу для надання послуг азартних ігор, а саме: гри «Покер», здійснили набір персоналу: офіціантів, круп`є («дилерів»), прибиральників, а саме: ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та інших.

ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , на думку органу досудового розслідування, працюючи у організованому ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 гральному закладі, та будучи в якості круп`є («дилерів») у грі «Покер» виконували функції, які полягали у проведенні інструктування гравців про умови азартної гри, наданні доступу до цих ігор шляхом прийняття від учасників (гравців) ставок, веденні гри та стеженні за дотриманням її правил, роздачі гральних карт, видачі виграшів (у вигляді фішок).

При цьому, ОСОБА_9 , на думку органу досудового розслідування, виконував також функції адміністратора грального закладу, а саме: утримував його у належному стані, залучав (запрошував) відвідувачів гравців до участі в азартній грі «Покер», контролював процес проведення азартних ігор (зокрема, обмінював перед грою чи під час гри грошові кошти на фішки для гравців, контролював кількість грошових коштів, що надійшли від гравців та були видані їм у разі виграшу тощо), вів облік показників роботи цього закладу (зокрема, програші та виграші гравців, витрати на потреби грального закладу та залишок грошових коштів), вживав заходи щодо прикриття та конспірації задля не виявлення (не викриття) правоохоронними органами даного нелегального грального закладу, розподіляв грошові кошти, отримані в результаті незаконної діяльності грального закладу, тощо.

На думку органу досудового розслідування, ОСОБА_5 та ОСОБА_10 в свою чергу утримували заклад у належному стані, залучали (запрошували) відвідувачів гравців до участі в азартній грі «Покер», контролювали процес проведення азартних ігор (зокрема, обмінювали перед грою чи під час гри грошові кошти на фішки для гравців, контролювали кількість грошових коштів, що надійшли від гравців та були видані їм у разі виграшу тощо), вели облік показників роботи цього закладу (зокрема, програші та виграші гравців, витрати на потреби грального закладу та залишок грошових коштів), вживали заходи щодо прикриття та конспірації задля не виявлення (не викриття) правоохоронними органами даного нелегального грального закладу.

ОСОБА_11 , на думку органу досудового розслідування, придбав, доставив та розмістив в приміщенні грального залу спеціально обладнаний для гри в «Покер» стіл, та в свою чергу утримував заклад у належному стані, забезпечував наявність необхідного для комфортної гри гравців обладнання, продуктів та товарів, виконував інші доручення учасників групи.

Прибуток від організації та проведення грального закладу, на думку органу досудового розслідування, полягав в отриманні грошових коштів у вигляді комісії в розмірі 10 %, але не більше 500 гривень, від кожної роздачі гральних карт (сума отриманої комісії залежала від інтенсивності гри та кількості гравців).

Після закінчення гри в «Покер» ОСОБА_9 , на думку органу досудового розслідування, особисто здійснював розрахунок за виконану роботу із круп`є («дилерами») ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , та обслуговуючим персоналом ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 коштами, які були отримані за результатами незаконної діяльності грального закладу.

На думку органу досудового розслідування, ігри в «Покер» за вищевказаною адресою відбувались (проводились) на системній основі, щонайменше два рази на тиждень (залежно від наявності гравців), від яких група у складі Тер- ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 отримувала незаконні прибутки.

Таким чином, на думку органу досудового розслідування, Тер- ОСОБА_8 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , в період з березня 2024 року (більш точну дату та час не встановлено) по 18.05.2024, діючи умисно, всупереч нормам Закону України «Про державне регулювання діяльності щодо організації та проведення азартних ігор» від 14.07.2020 № 768-ІХ (зі змінами та доповненнями), без створення, реєстрації у встановленому законом порядку юридичної особи - резидента України, яка на підставі отриманої ліцензії має право здійснювати зазначений у такій ліцензії вид діяльності з організації та проведення азартних ігор відповідно до вимог цього Закону, забезпечив (організував) діяльність грального закладу в приміщенні, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , у якому, на згаданому вище обладнанні, надавав різним особам доступ до азартної гри в «Покер» на гроші, та проводив ці ігри на постійний (системній) основі, в тому числі із залученням в якості круп`є («дилерів») ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та іншого обслуговуючого персоналу, внаслідок чого отримували незаконні прибутки у вигляді комісій.

21.06.2024 Тер- ОСОБА_8 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 203-2 КК України.

Обґрунтованість підозри у вчиненні Тер- ОСОБА_8 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 203-2 КК України, підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, а саме: копією протоколу за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - аудіо-, відеоконтролю особи від 17.05.2024 № 4911нт/55/124-2024; копією протоколу за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії обстеження публічно недоступних місць, житла чи іншого володіння особи від 08.05.2024 № 4564нт/55/124-2024; протоколом огляду інтернет-сайту Комісії з регулювання азартних ігор та лотерей від 06.05.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_17 .

Беручи до уваги те, що Тер- ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання, серед інших, у виді штрафу від сорока тисяч до п`ятдесяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю строком на три роки, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, що свідчить про неможливість їх запобігання шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

У судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали клопотання, просять його задовольнити з викладених у ньому підстав.

Підозрюваний та його захисник заперечували щодо даного клопотання як в частині розміру застави і просили призначити мінімальний розмір застави, так і щодо доведеності заявлених ризиків.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали, слідчий суддя доходить висновку, що клопотання підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.

У статті 2 КПК України встановлено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Розділ ІІ КПК України визначає, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення цього провадження. До заходів забезпечення згідно із п. 9 ч. 2 ст. 131 цього Кодексу віднесені також запобіжні заходи. Порядок застосування до особи запобіжних заходів визначений главою 18 КПК України.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

За вимогами ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Так, слідчим суддею встановлено, що СУ ГУНП в Чернігівській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000721 від 09.04.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 203-2 КК України.

21.06.2024 Тер- ОСОБА_8 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 203-2 КК України.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано (для даної стадії досудового розслідування) підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 203-2 КК України, санкція якої передбачає штраф від сорока тисяч до п`ятдесяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю строком на три роки, та підозра підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: копією протоколу за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - аудіо-, відеоконтролю особи від 17.05.2024 № 4911нт/55/124-2024; копією протоколу за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії обстеження публічно недоступних місць, житла чи іншого володіння особи від 08.05.2024 № 4564нт/55/124-2024; протоколом огляду інтернет-сайту Комісії з регулювання азартних ігор та лотерей від 06.05.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_17 .

Слідчий суддя враховує, що поняття обґрунтована підозра не визначене у національному законодавстві, але, зважаючи на вимоги, закріплені у статті 9 КПК України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд враховує позиції Європейського суду з прав людини викладені в його рішеннях.

Так, у пункті 32 справи «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom, Series А, № 182) від 30 серпня 1990 року зазначено, що обґрунтована підозра це коли існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (рішення № 14310/88 від 23.10.1994) суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Європейський суд з прав людини у п. 184 рішення Великої Палати у справі «Мерабішвілі проти Грузії» (Merabishvili v. Georgia) від 28.11.2017, заява № 72508/13, вказав, що «обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри, не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть винесення вироку».

На думку суду, обґрунтованість підозри повинна бути визначена враховуючи положення статті 94 КПК України, а саме, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні № 11036/03 від 18.03.2008 у справі «Ладен проти Польщі», рішення суду повинно забезпечити не тільки право підозрюваного (обвинуваченого), а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Наявні в матеріалах провадження докази є достатніми для висновку, що підозра відповідає стандарту переконання «обґрунтована підозра».

Отже, з урахуванням змісту долучених до клопотання матеріалів кримінального провадження в їх сукупності, слідчий суддя встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на даному етапі розслідування достатньою сукупністю доказів.

Суд не приймає до уваги доводи сторони захисту, оскільки вони не спростовують, на даній стадії досудового розслідування, викладені слідчим обставини, що дають підстави підозрювати Тер- ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Крім того, стороною захисту не було надано належних доказів, які б нівелювали ризики, якими слідчий та прокурор обґрунтовували подане клопотання.

При цьому слідчий суддя зауважує, що на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх допустимості і достатності для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчинені кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Також обґрунтовано наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; впливати на свідків, з метою зміни раніше наданих показів чи спонукання до відмови від дачі показів; іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Розглядаючи питання наявності ризиків, на які посилався слідчий та прокурор, та позицію сторони захисту щодо їх недоведеності, слідчий суддя зазначає наступне.

Щодо ризику впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, то ст. 23 КПК України встановлює принцип безпосередності дослідження показань, за змістом якого суд досліджує докази безпосередньо і показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Тобто доказове значення у кримінальному провадженні матимуть саме ті показання свідків, які будуть надані останніми безпосередньо під час судового розгляду у судовому засіданні, а не надані ними в ході досудового розслідування. Вказане доводить, що з метою зміни свідками своїх показань на користь підозрюваного або відмови від дачі показань останній може впливати на вказаних осіб у незаконний спосіб.

Також Тер- ОСОБА_8 може іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, що може бути виражено у створенні підозрюваним штучних доказів або підбурюванні осіб, які не були свідками злочину, до дачі завідомо неправдивих свідчень на підтвердження висунутих ним у подальшому захисних версій.

Згідно ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.

Дослідивши надані сторонами кримінального провадження відомості, слідчий суддя під час застосування стосовно Тер- ОСОБА_8 запобіжного заходу також враховує те, що підозрюваний одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, стан його здоров`я.

Слідчий суддя вважає, що сторона обвинувачення не довела в повній мірі наявність ризиків, заявлених у клопотанні.

Так, щодо ризику переховування від органів досудового розслідування та суду, то він хоч і наявний, проте в умовах правового режиму воєнного стану, сам по собі обмежений можливістю безперешкодного переміщення через Державний кордон України.

Відтак, слідчий суддя вважає, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного як застосування запобіжного заходу у вигляді застави, а негативні наслідки застосування даного виду запобіжного заходу є мінімальними і тимчасовими, та не перевищують необхідність та можливість досягнення завдань у даному кримінальному провадженні.

За таких підстав, слідчий суддя доходить висновку, що стороною обвинувачення доведено наявність обставин для обрання запобіжного заходу у вигляді застави, а тому клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Така позиція слідчого судді відповідає вимогам КПК України та не є вирішенням слідчим суддею тих питань, які повинні вирішуватись судом під час судового розгляду кримінального провадження.

Щодо розміру застави слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього (ч. 4 ст. 182 КПК України).

За змістом п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні особливо тяжкого злочину, визначається у межах від 80 до 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує 80 чи 300 розмірів прожиткового мінімуму відповідно (абз. 5 ч. 5 ст. 182 КПК України).

У рішенні «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010 Європейський суд з прав людини зазначив, що гарантії, передбачені п. 3 статті 5 Конвенції, покликані забезпечити не компенсацію втрат, а зокрема явку обвинуваченого на судове засідання. Таким чином сума (застави) повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини в професійному середовищі, яке сформувало обставини для такої діяльності, з метою забезпечення ефективності даного заходу, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави, у випадку відсутності на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні. При цьому має бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого.

У той же час слід не допускати встановлення такого розміру застави, що є завідомо непомірним для цієї особи та призводить до неможливості виконання застави.

За таких обставин, слідчий суддя вважає за можливе застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 302800 грн. Саме такий розмір, з урахуванням майнового стану підозрюваного, на думку слідчого судді, розумно і пропорційно співвідноситься з обставинами вчинення кримінального правопорушення, зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного, запобігти ризикам кримінального провадження та не є завідомо непомірним для нього.

У частині 5 ст. 194 КПК України закріплено, що якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором. І такі обов`язки, відповідно до ч. 7 ст.194 КПК України, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців.

У судовому засіданні стороною обвинувачення доведено необхідність покладення на підозрюваного таких обов`язків: прибувати за кожною процесуально вмотивованою вимогою до слідчого, прокурора, суду у визначений ними час; повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну місця свого проживання та місця роботи; здати на зберігання уповноваженому органу паспорт громадянина України для виїзду за кордон та інші документи, які дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, після чого надати у триденний строк слідчому документи, що підтверджують здачу уповноваженому органу паспорту громадянина України для виїзду за кордон та інших документів, які дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (за наявності); утримуватися від спілкування зі свідком ОСОБА_17 та підозрюваними ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 по даному кримінальному провадженню з приводу обставин кримінального правопорушення.

Такі обов`язки обумовлюються доведеністю існування ризиків та за своїм характером не будуть занадто обтяжливими для Тер- ОСОБА_8 , будуть здатними запобігти вищезазначеним ризикам.

Враховуючи положення ч. 7 ст. 194 КПК України, строк дії обов`язків необхідно визначити до 24 серпня 2024 включно.

На підставі наведеного, керуючись статтями 131-132, 176-178, 182, 193, 194, 205, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого у кримінальному провадженні - старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні прокурором відділу Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді застави відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити частково.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , міру запобіжного заходу у вигляді застави.

Визначити розмір застави 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 302800 (триста дві тисячі вісімсот) гривень.

У разі внесення застави, на Тер- ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будуть покладені наступні обов`язки;

- прибувати за кожною процесуально вмотивованою вимогою до слідчого, прокурора, суду у визначений ними час;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну місця свого проживання та місця роботи;

- здати на зберігання уповноваженому органу паспорт громадянина України для виїзду за кордон та інші документи, які дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, після чого надати у триденний строк слідчому документи, що підтверджують здачу уповноваженому органу паспорту громадянина України для виїзду за кордон та інших документів, які дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (за наявності);

- утримуватися від спілкування зі свідком ОСОБА_17 та підозрюваними ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 по даному кримінальному провадженню з приводу обставин кримінального правопорушення.

Роз`яснити, що в разі невиконання обов`язків заставодавця, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому для використання коштів судового збору. Застава, що не була звернена в дохід держави, повертається обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава внесена обвинуваченим може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Строк дії покладених обов`язків встановити до 24 серпня 2024 року включно.

Ухвала може бути оскаржена протягом 5 днів безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду.

Повний текст ухвали слідчого судді проголошено 28 червня 2024 о 15 год. 40 хв.

Слідчий cуддя ОСОБА_1