ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/1652/21 Провадження№ 1-кп/636/361/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2024 року Чугуївський міський суд Харківської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисниці обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуїв кримінальне провадження № 0000913 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вернеби Хулойського району Аджарія Грузії, громадянина України, приватного підприємця, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України,

встановив:

В провадженні Чугуївського міського суду Харківської області перебуває кримінальне провадження № 0000913 від 22 липня 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України.

Згідно з обвинувальним актом, ОСОБА_4 займаючи посаду директора ТОВ «БУ «АЕРОДОРБУД», будучи службовою особою, користуючись своїми службовими повноваженнями директора, на виконання умов договору субпідряду № 1312/18, укладеного 13.12.2018р. з ТОВ «ТАЛІМАКС», предметом якого було виконання робіт по об`єкту: нове будівництво будівлі медичної амбулаторії за адресою: пров. Пушкіна,2-В, с. Малинівка, Чугуївський район, Харківська область, замовником яких є Малинівська селищна рада Чугуївського району, Харківської області, діючи умисно, з корисливих мотивів, зловживаючи своїми повноваженнями службової особи директора, достовірно знаючи перелік робіт та матеріалів зазначених проектно-кошторисній документації, які необхідно виконати і використати при проведенні будівельних робіт відповідно до умов договору субпідряду № 1312/18 від 13.12.2018р., умисно організував невиконання робіт та невикористання відповідних матеріалів в частині ущільнення грунту щебнем та улаштування ущільнених трамбівками підстилаючих щебеневих шарів, склав шляхом підписання, як директор ТОВ «БУ «АЕРОДОРБУД», скріпив печаткою підприємства, придавши тим самим зазначеному документу статус офіційного та видав завідомо неправдивий офіційний документ «Акт № 1 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2018р.», який має обов`язкові реквізити первинного документу, передбачені ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні» на загальну суму 166 272, 02 грн., який надав генеральному директору ТОВ «ТАЛІМАКС» ОСОБА_6 , не повідомивши про те, що роботи, зазначені в цьому акті приймання виконаних будівельних робіт за договором не відповідають фактично виконаним роботам по розділу «Поли» на загальну суму 155 355, 67 грн., що стало однією із підстав для перерахування грошових коштів підприємством-замовником на рахунок ТОВ «БУ «АЕРОДОРБУД».

Окрім того, ОСОБА_4 обвинувачується в заволодінні грошовими коштами Малинівської селищної ради Чугуївського району Харківської області в сумі 155 355, 67 грн., отримавши можливість розпоряджатись цими грошовими коштами на власний розсуд, як директор ТОВ «БУ «АЕРОДОРБУД», чим спричинив потерпілому матеріальні збитки на вказану суму.

Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 366 КК України, тобто у службовому підробленні, а саме складанні, видачі службовою особою завідомо неправдивого офіційного документу, а також за ч. 2 ст. 191 КК України, тобто у заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем.

У підготовчому судовому засіданні захисниця обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 надала до суду клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, на підставі статті 49 КК України та закриття кримінального провадження відповідно до положень ст. 284 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України не визнав. Просив суд задовольнити клопотання, надане його захисницею - адвокатом ОСОБА_5 і звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК України, а провадження у справі за його обвинуваченням закрити. Обвинуваченому ОСОБА_4 роз`яснено положення ч. 3 ст. 285 КПК України, а також те, що звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України є звільненням з нереабілітуючих підстав і він має право на розгляд обвинувального акту у повному обсязі, з метою його виправдання по суті обвинувачення. Обвинувачений надав згоду на звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні не заперечував проти звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, зазначивши при цьому, що строк притягнення до кримінальної відповідальності обвинуваченого у даному кримінальному провадженні закінчився.

Представник потерпілого в підготовче судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

За ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 КПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом, зокрема у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; 3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини; 4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; 5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Реалізуючи вимоги ч. ч. 2, 3 ст. 49 КК України, роз`яснення п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами законодавства України про звільнення особи від кримінальної відповідальності» особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили не тільки минули певні строки давності, а й не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

Матеріально-правовою підставою застосування інституту давності вважається істотне зменшення суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення внаслідок спливу певного проміжку часу, що суттєво позначається на досягненні мети покарання.

Досягнення мети кари і виправлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, загального і спеціального попередження іноді стає або взагалі неможливим, або просто зайвим. Тому недоцільним є і притягнення особи до кримінальної відповідальності. Внаслідок цього ст. 49 КК України встановлює строки давності, тобто строки, після закінчення яких особа не може бути піддана кримінальній відповідальності за раніше вчинене кримінальне правопорушення. Закінчення цих строків є підставою обов`язкового і безумовного звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Положеннями ст. 49 КК України визначено підстави для звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, а саме строків давності з огляду на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, після яких особа звільняється від кримінальної відповідальності, підстав для такого звільнення від кримінальної відповідальності, обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

Санкцією ч. 2 ст. 191 КК України, передбачене покарання у виді обмеження волі на строк до п`яти років, або позбавленням волі на той самий строк, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Санкцією ч. 1 ст. 366 КК України, передбачено покарання у виді штрафу від двох тисяч до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Таким чином, вказані кримінальні правопорушення відповідно до положень ст.12 КК України, є нетяжкими злочинами.

Також судом встановлено, що кримінальні правопорушення, які інкримінуються обвинуваченому ОСОБА_4 вчинені ним 27 грудня 2018 року (ч. 2 ст. 191 КК України) та 13 грудня 2018 року (ч. 1 ст. 366 КК України).

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 49 КК України, перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Таким чином, встановивши під час підготовчого судового засідання, що з часу вчинення зазначених кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191 та ч. 1 ст. 366 КК України, які є нетяжкими злочинами, минуло більше п`яти років, а також, що відсутні обставини, визначені ч. 2, 3, 5 ст. 49 КК України для зупинення, переривання або не застосування строків давності, оскільки обвинувачений ОСОБА_7 не вчинив нового кримінального правопорушення, не ухилявся від досудового слідства або суду, суд приходить до висновку про обґрунтованість клопотання його захисниці адвоката ОСОБА_5 та його задоволення.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Щодо заявленого у вказаному кримінальному провадженні цивільного позову, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 129 КПК України, рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову може бути винесене лише у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення і ухвалення обвинувального вироку чи винесення постанови про застосування до особи примусових заходів виховного або медичного характеру.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином і стягнення безпідставно нажитого майна» від 31 березня 1989 року № 3 (зі змінами), у разі закриття кримінальної справи з передбачених законом підстав цивільний позов не розглядається. Вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди у цьому разі можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.

Верховний Суд у своїй Постанові від 24 травня 2018 року (справа № 531/2332/14-к) також зазначив, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання. У разі закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності цивільний позов не розглядається, а вимоги потерпілого можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства, оскільки закриття справи на підставах, зазначених у п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, не звільняє особу від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду.

З огляду на вищевказане, цивільний позов у кримінальному провадженні слід залишити без розгляду та роз`яснити цивільному позивачу право на звернення до суду в порядку цивільного судочинства.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Відповідно до ст. 124 КПК України та роз`яснень, що містяться у п. 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про правові позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ» № 6 від 03 червня 2016 року, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта у разі ухвалення обвинувального вироку. Таким чином, питання щодо процесуальних витрат вирішується судом у підсумковому рішенні (викладеному у формі вироку), яким відповідно завершується провадження на стадії судового розгляду (п. 13 ч. 1 ст. 368, п. 1 ч. 4 ст. 374 КПК України), а покладення судових витрат на осіб, звільнених від кримінальної відповідальності кримінальним процесуальним законом (ст. 124 КПК України) - не передбачено.

Отже, чинний кримінальний процесуальний закон чітко встановлює, що витрати на залучення експерта стягуються з обвинуваченого лише у двох випадках: ухвалення щодо нього (обвинуваченого) обвинувального вироку; залучення експерта безпосередньо обвинуваченим (стороною захисту). Натомість, у разі прийняття судом рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності, судові витрати з неї не стягуються (ухвала Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 25 червня 2018 року у справі № 758/2420/17). Як вбачається з практики Верховного суду, суд, звільняючи особу від кримінальної відповідальності, повинен вирішити це питання, поклавши судові витрати на державу.

З урахуванням викладеного, процесуальні витрати у вказаному кримінальному провадженні слід віднести на рахунок держави.

Запобіжні заходи відносно ОСОБА_4 не обиралися.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 44, 49 КК України, ст.ст. 284 - 286, 288, 314, 372 КПК України, суд

постановив:

Клопотання захисниці обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 про звільнення ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності, за вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 191, ч.1 ст. 366 КК України, на підставі п.3 ч.1 ст.49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000913 від 22 липня 2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191, ч.1 ст. 366 КК України - закрити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Чугуївський міський суд Харківської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1