Справа № 626/1639/24
Провадження № 1-кп/626/203/2024
У Х В А Л А

Іменем України

26 квітня 2024 року м. Красноград

Красноградський районний суд Харківської області у складі:

Головуючогосудді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

захисника обвинувачених: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинувачених: ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Краснограда, матеріали кримінального провадження №0000115 за обвинуваченням ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307, ч.3 ст.307 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

25.04.2024 року до Красноградського районного суду надійшло кримінальне провадження №0000115 за обвинуваченням ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307, ч.3 ст.307 КК України.

25.04.2024 року ухвалою Красноградського районного суду було призначене підготовче засідання на 26.04.2024 року.

При підготовчому засіданні, клопотань про колегіальний розгляд справи від учасників процесу, в тому числі від обвинувачених, не надходило

26.04.2024 року прокурором в підготовчому судовому засіданні було заявлено клопотання про продовження відносно обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, оскільки сторона обвинувачення вважає за необхідне продовжити стосовно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки вагомість приведених ризиків на даний час існує, а зважаючи на введення воєнного стану в Україні їх фактор настання значно збільшується, та жоден інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, а саме: можливості перебуваючи на волі переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків чи потерпілих; продовження вчинення інших злочинів. Також ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2, 3 ст.307 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі терміном від 9 до 12 років.

Враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченими вищевказаних злочинів, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватості у вчиненні злочинів, відсутність міцних соціальних зв`язків, запобігти вищевказаним ризикам можливо лише шляхом продовження застосування стосовно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що зможе гарантувати його належну процесуальну поведінку забезпечить виконання завдань кримінального провадження відповідно до ст.2 КПК України.

При цьому сам обвинувачені та їх захисники заперечували проти продовження їм міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а просили обрати їм домашній арешт у певний період доби, оскільки ОСОБА_6 вагітна має ряд захворювань, які не можуть лікуватися в умовах СІЗО, а ОСОБА_7 є фактичним її чоловіком, якому потрібно її утримувати.

Таким чином суд, заслухавши думку учасників судового засідання, вивчивши обвинувальний акт та долучені до нього документи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні ряду особливо тяжких злочинів у сфері незаконного обігу психотропних речовин, передбачених ч.2, 3 ст.307 КК України (82 епізоди), в тому числі в незаконному придбанні, зберіганні та перевезенні з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини в особливо великих розмірах, вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Слідчим суддею Красноградського районного суду 30.01.2024 року обвинуваченим обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів.

Слідчим суддею Красноградського районного суду 22.03.2024 року обвинуваченим продовжено міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до трьох місяців, тобто до 29.04.2024 року.

Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу..

В силу ст.ст.131, 132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених КПК України.

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Відповідно до ст.29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно з вимогами Постанови Пленуму Верховного Суду України від 25. 04. 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою» подання про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту повинно бути мотивованим і містити підстави для обрання такого запобіжного заходу.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченою кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці її постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у нього постійного місця роботи; репутацію , майновий стан; наявність судимостей.

Відповідно до ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні встановлено про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні вищезазначених злочинів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та наявність ризиків про які вказує прокурор, а саме, суд вбачає наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме:

1. Переховуватися від суду (п.1 ст.177 КПК України), з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки вони обвинувачується у вчиненні ряду особливо тяжкого злочину, відповідальність за вчинення якого передбачена у вигляді позбавлення волі строком до 12 років з конфіскацією майна. Тому, усвідомлюючи даний факт, обвинувачені можуть переховуватись від суду, з метою уникнення покарання, пов`язаного з позбавленням волі, що вказує на наявність даного ризику.

2. Незаконно впливати на свідків (п.3 ст.177 КПК України), обґрунтовується тим, що обвинуваченим стали відомі анкетні дані свідків по кримінальному провадженні, та вони не позбавлені права заявляти клопотання про їх допит, тому перебуваючи на волі зможуть чинити на них тиск. На даний час у судовому засіданні не допитано цих свідків, та у разі якщо обвинуваченим не буде продовжено запобіжний захід, пов`язаний з його ізоляцією, вони зможуть здійснити вплив на свідків.

3. п.5 ч.1 ст.177 КПК України вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки останні не працють та не мають джерел доходу, про це також останні повідомили в судовому засіданні.

Разом з тим ОСОБА_6 є обвинуваченою по кримінальному провадженні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.1 ст.309 КК України, що розглядаються Дзержинським районним судом м.Харкова (Справа №638/2632/23), тобто в даному кримінальному провадженню, остання обвинувачується у вчиненні аналогічного злочину, пов`язаного з незаконним збутом психотропних речовин. Вказану інформацію підтвердила і сама ОСОБА_6 в залі суду та пояснила, що в рамках кримінального провадження, що перебуває в провадженні Дзержинського районного суду м.Харкова, їй було обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, однак через певний час за неї було внесена застава і на даний час у неї міра запобіжного заходу в тій справі застава. При моніторингу Єдиного державного реєстру судових рішень, вказана інформація знайшла своє підтвердження в ухвалі суду від 06.06.2023 року.

Стосовно пояснень захисту та самої ОСОБА_6 про те що вона вагітна і має кілька захворювань, що унеможливлює її тримання під вартою, то будь яких підтверджуючих документів чи доказів, що в такому стані остання не може утримуватись в умовах СІЗО та перебувати під вартою, в матеріалах справи не мається, не надано таких і в судовому засіданні. Факт вагітності дійсно підтверджується наданими документами, станом на 15.04.2024 року вагітність 24 тижні.

Що стосується обвинуваченого ОСОБА_7 , то при моніторингу Єдиного державного реєстру судових рішень при підготовці до розгляду даного клопотання, також було встановлено, що правоохоронними органами 01.11.2023 року в ході огляду місця події за фактичним місцем мешкання останнього були виявлені та вилучені наступні речі: ізоленти різного кольору, зіп-пакети прозорого кольору, три пари вагів, пластилін, чорнові записи у вигляді блокнотів кількістю 4 шт., гіпс в поліетиленовому прозорому пакеті, зіп-пакет із невідомою речовиною рослинного походження, згортки, в середині яких знаходиться зіп-пакет з невідомою порошкоподібною речовиною та зіп-пакет всередині якого знаходиться порошкоподібна речовина невідомого походження.

Поряд з цим, слідчим суддею Красноградського районного суду 30.01.2024 року обвинуваченим було обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, а в подальшому її продовжено ухвалою суду від 22.03.2024 року до 29.04.2024 року, в яких наводились певні ризики, які на даний час не відпали та не зменшились. Крім того дані ухвали ніким з учасників процесу не оскаржувалась, тобто є чинною.

З огляду на викладене, суд дійшов до переконливого висновку, що клопотання прокурора необхідно задовольнити, а щодо підозрюваних слід продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст.176 КПК України, з урахуванням поведінки підозрюваного, характеру скоєного та його особи, не зможуть забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків, а також забезпеченню спробам переховування від суду, впливу на свідків та перешкоджання встановлення істини у справі, а тому у такому разі не буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства.

Поряд з цим, положеннями ч.3 ст.183 КПК України передбачено, що при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Однак, відповідно до положень п.5 ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів. Таким чином, виходячи з того, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підозрюється у скоєнні саме такого злочину за ч.2, 3 ст.307 КК України, то слідчий суддя приходить до висновку, не визначати розмір застави в даному випадку.

На підставі викладеного та керуючись ст.177, 183, 193, 314, 334 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Продовжити обвинуваченій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор», строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 24 червня 2024 року включно, без визначення розміру застави.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор», строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 24 червня 2024 року включно, без визначення розміру застави.

Для тримання під вартою обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підлягає направленню до Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».

Копію ухвали про продовження запобіжного заходу вручити обвинуваченим та їх захисникам негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Суддя: