Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
Справа № 695/611/24
номер провадження 1-кс/695/177/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2024 рокум. Золотоноша

Слідчий суддя Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золотоноша провадження за скаргою, поданою ОСОБА_3 , на постанову начальника відділення СВ Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 від 30.09.2023р. про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000939 від 27.07.2023р.,

ВСТАНОВИВ

До Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області звернулася ОСОБА_3 із скаргою на постанову начальника відділення СВ Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 від 30.09.2023р. про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000939 від 27.07.2023р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Скарга обґрунтована наступним.

У провадженні СВ Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області перебували матеріали кримінального провадження за №0000939 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за фактом смерті військовослужбовця ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

30 вересня 2023 року начальником відділення СВ Золотоніського РВП НУ НП в Черкаській області ОСОБА_4 винесено постанову про закриття кримінального провадження, яка мотивована тим, що проведеним досудовим розслідуванням осіб, причетних до смерті ОСОБА_5 не встановлено.

Ознайомившись із змістом вказаної постанови, яка отримана адвокатом скаржника на електронну адресу, скаржник вважає постанову про закриття кримінального провадження незаконною, винесеною передчасно, без проведення усіх необхідних слідчих дій та без оцінки доказів, а тому остання повинна бути скасована.

При цьому в обґрунтування своїх доводів скаржник зазначає, що в рамках вказаного кримінального провадження було проведено ряд слідчих дій, які спрямовані на з`ясування усіх обставин події смерті ОСОБА_5 .

Однак проведені слідчі дії органу досудового розслідування були недостатніми, оскільки не встановлювалися причини перебування ОСОБА_5 23.07.2023р. самого в казармі, не вивчено та не враховано графіки чергувань, несення караульної служби, формування нарядів, тощо. Органами досудового розслідування не встановлювалося з ким саме із військовослужбовців проходив службу і переважно спілкувався ОСОБА_5 , не допитано таких осіб. Також у ході досудового розслідування було встановлено, що ОСОБА_5 перебував на стаціонарному лікуванні з 30.06.2023р.по 21.07.2023р. у «Комунальному некомерційному підприємстві Черкаська обласна психіатрична лікарня Черкаської обласної ради», однак лікуючого лікаря вказаної установи не допитано, не з`ясовано наявності схильності ОСОБА_5 до суїциду.

Під час досудового слідства була проведена лише одна судово-медична експертиза, однак враховуючи наявність серед доказів медичних документів про лікування ОСОБА_5 від контузії та лікування в психіатричній лікарні, слідчим не призначено проведення комплексної судово-медичної експертизи, на вирішення якої не поставлено питання , чим могла стати причиною смерті отримана під час бойових дій контузія, як наслідок, гострий психотичний розлад.

У судове засідання заявник не з`явилася, однак скерувала до суду заяву, в якій розгляд справи просила проводити за її відсутності, на задоволенні вказаної скарги наполягала у повному обсязі.

Представник СВ Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області в судове засідання не з`явився, однак надав матеріали кримінального провадження за №0000939.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали скарги, матеріали кримінального провадження, встановив наступні обставини.

У провадженні СВ Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області перебували матеріали кримінального провадження №0000939 від 23.07.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за фактом смерті військовослужбовця ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

Постановою начальника відділення СВ Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 від 30.09.2023 року дане кримінальне провадження було закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що досудовим розслідуванням встановлено, що 23.07.2023, близько 10 год. 20 хв. в приміщенні дитячого садку на другому поверсі у казарменій кімнаті в с. Безпальче Золотоніського району Черкаської області, військовослужбовець ОСОБА_5 покінчив із життям самогубство, за допомогою повішення на ремені. У ході здійснення досудового розслідування вказаного кримінального провадження проведено ряд слідчих (розшукових) та процесуальних дій, за результатами проведення яких доказів причетності інших осіб до смерті ОСОБА_5 не встановлено, а тому відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Спростовуючи факт вчинення кримінального правопорушення начальник відділення СВ Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області посилається на висновок судово-медичної експертизи №05-8-02/209 від 24.07.2023, де причиною смерті ОСОБА_5 вказана механічна асфіксія, навмисне само удушення внаслідок стиснення шиї петлею при повішенні, допитано свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ..

Слідчим проаналізовано епікриз з медичної карти стаціонарного хворого №2265 відділення №3 «Комунального некомерційного підприємства Черкаська обласна психіатрична лікарня Черкаської обласної ради», відповідно до якого ОСОБА_5 в березні 2022 року отримав контузію, зі слів, підтверджуючих документів не має. Має погіршення психічного стану, став замкнутий, дивакуватий, не спілкувався з оточуючими. Був оглянутий фельдшером частини і після цього скерований на лікування до КНП ЧОПЛ ЧОР.

Аналізуючи зібрані у кримінальному провадженні фактичні дані в їх сукупності, орган досудового розслідування прийшов до висновку про те, що смерть ОСОБА_5 наступила наслідок акту самогубства останнього.

За таких обставин органами досудового розслідування було встановлено відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, а саме кримінальне провадження було закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КК України.

Однак дослідивши матеріали зазначеного кримінального провадження слідчий суддя не погоджується з таким процесуальним рішенням та приходить до висновку, що постанова про закриття кримінального провадження підлягає скасуванню, оскільки не містить достатніх мотивів такого рішення з наступних підстав.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Відповідно до п. 5 ч. 1ст. 3 КПК України досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з ч. 2 ст. 9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду як джерело права.

Так Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (справа «Ассенов та інші проти Болгарії»). Вони повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців та експертних висновків (рішення у справах «Танрікулу проти Туреччини» та «Ґюль проти Туреччини»).

У відповідності до ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається, зокрема, в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 4 ст. 284 КПК України про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.

Таким чином, закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силі наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Подальше розслідування, після закриття кримінального провадження, є неможливим до того часу, коли постанова про закриття кримінального провадження не буде скасована в установленому КПК порядку.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором, показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Враховуючи викладені вище норми права та встановлені при розгляді цієї справи фактичні обставини, суд приходить до таких висновків.

З матеріалів судового провадження вбачається, що досудове розслідування здійснювалося щодо факту смерті військовослужбовця ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 115 ЦК України (умисне вбивство).

При цьому, слідчі дії були спрямовані саме на встановлення обставин, які стосуються зазначеного складу злочину.

Одночасно ст. 120 КК України передбачено кримінальну відповідальність за доведення до самогубства, яке може полягати у різних формах - є наслідком жорстокого поводження з особою, шантажу, систематичного приниження людської гідності або систематичного протиправного примусу до дій, що суперечать волі особи, схиляння до самогубства, а також інших дій, що сприяють вчиненню самогубства.

За встановлених обставин кримінального провадження, згідно яких військовослужбовець міг вчинити самогубство, на думку суду, органом досудового розслідування не було перевірено обставини, зокрема, що стосуються впливу сторонніх осіб на дії потерпілого, що могли призвести до його смерті.

При цьому слідчий суддя вважає, що слідчим зроблено недостатньо обґрунтований і передчасний висновок про те, що ОСОБА_5 прийняв самостійне рішення про вчинення самогубства, без стороннього впливу і видимих на те причин, яке в нього раптово виникло, оскільки матеріалами кримінального провадження достатньо не встановлено, що ОСОБА_5 перебував в будь-якому емоційному негативно забарвленому стані, котрий міг би вплинути на прийняття ним такого рішення.

Посилання на епікриз з медичної картки стаціонарного хворого №2265 не може бути достатнім доказом перебування ОСОБА_5 у вказаному стані.

Під час досудового слідства не допитано лікуючого лікаря «Комунального некомерційного підприємства Черкаська обласна психіатрична лікарня Черкаської обласної ради», не досліджувалася у повному обсязі медична документація з приводу перебігу хвороби та лікування ОСОБА_5 у вказаній психіатричній лікарні, не з`ясовувались інші ознаки схильності ОСОБА_5 до суїциду в тому числі шляхом проведення відповідних експертиз.

Окремо слідчий суддя зауважує, що висновком експерта №05-8-02/209 зазначено, що при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_5 виявлено тілесні ушкодження: садна на лівому стегні, правому плечі та правому передпліччі, які виникли від дії тупого твердого предмета чи предметів, до настання смерті, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень у живих осіб.

Однак слідчим не було з`ясовано, за яких обставин виникла вказані тілесні ушкодження, їх давність, характер утворення, тощо.

Також слідчим не було приділено належної уваги тому, чи перебував хтось із ОСОБА_5 у кімнаті перед його смертю, не встановлено взагалі місця знаходження інших військовослужбовців.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що слідчо-оперативною групою на місці пригоди вилучено два мобільні телефони, які постановою від 24.07.2023р. визнано речовими доказами та приєднано до матеріалів кримінального провадження.

Однак відомості про дослідження вмісту вказаних телефонів на предмет наявності відповідних повідомлень чи листувань з погрозами, шантажем, тощо матеріали справи не містять.

Отже, матеріали справи не містять даних про те, чи досліджувалися повідомлення, вхідні та вихідні дзвінки ОСОБА_5 , які передували його загибелі, у тому числі з використанням різних додатків для спілкування, що могло дати інформацію про осіб з якими спілкувався по телефону незадовго перед смертю та про їх можливий вплив на поведінку потерпілого.

За таких обставин доводи скаржника про те, що в оскаржуваній постанові не наведено жодної очевидної та підтвердженої матеріалами провадження підстави закриття кримінального провадження, а також відсутні посилання на встановлені фактичні обставини, що стали такими підставами є обґрунтованими.

Відтак, стверджувати про те, що оскаржувана постанова слідчого про закриття кримінального провадження є належним чином обґрунтованою та такою, що відповідає фактичним обставинам кримінального провадження підстав не має.

На підставі вищенаведеного суд приходить до висновку, що слідчим передчасно зроблено висновок про наявність підстав для закриття кримінального провадження, оскільки всупереч вимогам, передбачених ст. ст. 2, 9 КПК України, не забезпечено повного, об`єктивного, неупередженого розслідування кримінального провадження і дослідження викладених у заяві скаржника фактів та обставин, зокрема, не проведено всіх слідчих дій, передбачених главою 20 КПК України.

Додатково суд зауважує, що за приписами ч.5 ст.40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Відтак, визначені судом недоліки в ході досудового розслідування кримінального провадження мають бути усунуті, з урахуванням самостійності прийняття слідчим рішення про проведення тих чи інших слідчих дій.

Усунути вказані істотні порушення можливо лише шляхом скасування постанови про закриття кримінального провадження та належного виконання слідчим вимог кримінального процесуального закону щодо проведення повного та об`єктивного з`ясування усіх обставин провадження.

Частиною 2 ст. 307 КПК України передбачено рішення слідчого судді за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора під час досудового розслідування. Так ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, за результатом дослідження матеріалів скарги слідчий суддя приходить до висновку, що вона підлягає задоволенню, а тому постанову слідчого від 30.09.2023 про закриття кримінального провадження слід скасувати.

Відповідно до ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Матеріали кримінального провадження №0000939 від 23.07.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, не містять доказів, відомостей про дату отримання скаржником оспорюваною постанови.

Суд, зважаючи на відсутність доказів отримання оспорюваної постанови, вважає , що скаргу до суду подано тобто в межах строку, передбаченого ч.1 ст.304 КПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 , на постанову начальника відділення СВ Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 від 30.09.2023р. про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000939 від 27.07.2023р. задовольнити.

Скасувати постанову начальника відділення СВ Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 від 30.09.2023р. про закриття кримінального провадження №0000939 від 23.07.2023р. за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 Кримінального кодексу України, та повернути матеріали кримінального провадження органу досудового слідства для подальшого продовження досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1