Справа № 308/3393/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури Закарпатській області ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000129 від 11.02.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури Закарпатській області ОСОБА_3 , в якому останній просить накласти арешт на предмети, які були вилучені під час проведення огляду місця події від 10.02.2024 за адресою м. Ужгород, вул. Олександра Блистіва, а саме:

- транспортний засіб марки «ЗІЛ 130» державний номерний знак НОМЕР_1 , із деревиною у вантажному відділі, який в поміщено на спеціальний майданчик Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області за адресою м. Ужгород, вул. Карпатської України, 10а;

- Товаро-транспортна накладна №8 від 10.02.2024 яку поміщено до спеціального пакету НПУ PSP 3061275.

- Специфікація прийняття деревини яку було поміщено до спец. пакету НПУ СУ PSP 1238357.

Клопотання обґрунтовано наступним.

10.02.2024 надійшло повідомлення від ПОГ Ужгородського РУП про те, що за адресою місто Ужгород вулиця Олександра Блистіва було зупинено транспортний засіб марки ЗІЛ 130 державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням громадянина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 із наявною деревиною у вантажному відділі, вході чого водій вказаного транспортного засобу пред`явив документи про приймання деревини та товарно-транспортна накладну номер 8 із можливими ознаками підробки, внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань дізнавачем сектору дізнання Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області лейтенантом поліції ОСОБА_5 , від 11.02.2024 року, за №0000129 за кваліфікацією кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

В ході огляду місця події, 10.02.2024 року за адресою м. Ужгород, вул. Олександра Блистіва, виявлено та вилучено предмети, а саме:

- транспортний засіб марки «ЗІЛ 130» державний номерний знак НОМЕР_1 , із деревиною у вантажному відділі, який в поміщено на спеціальний майданчик Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області за адресою м. Ужгород, вул. Карпатської України, 10а;

- Товаро-транспортна накладна №8 від 10.02.2024 яку поміщено до спеціального пакету НПУ PSP 3061275.

- Специфікація прийняття деревини яку було поміщено до спец.пакету НПУ СУ PSP 1238357.

Постанова про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів.

Прокурор зазначає, що у цьому випадку арешт накладається на майно з метою збереження речових доказів.

Стверджує, що у органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що тимчасово вилучені під час огляду місця події предмети, а саме: транспортний засіб марки «ЗІЛ 130» державний номерний знак НОМЕР_1 , із деревиною у вантажному відділі, який в поміщено на спеціальний майданчик Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області за адресою м. Ужгород, вул. Карпатської України, 10а; товаро-транспортна накладна №8 від 10.02.2024 яку поміщено до спеціального пакету НПУ PSP 3061275; cпецифікація прийняття деревини яку було поміщено до спец.пакету НПУ СУ PSP 1238357 - відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України та містять на собі сліди вчинення кримінальних правопорушень.

На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що вище вказані предмети являюся речовими доказами по даному кримінальному провадженні, оскільки зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у органу досудового розслідування виникла необхідність накласти арешт, без можливості відчуження, на дані предмети, оскільки незастосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до його втрати, пошкодження, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Представником власника майна ОСОБА_4 адвокатом ОСОБА_6 подано заперечення на клопотання прокурора, оскільки вважає, що відсутні будь які підстави для накладення арешту на транспортний засіб, деревину та товаро-транспортні документи. На підтвердження законності виданих документів додає надані Ужгородським військовим лісництвом копії специфікації №МО-8 від 15.12.2023 року та ТТН серії МОБ №090396 від 15.12.2023 року. З яких слідує про відсутність підстав вважати, що такі можуть містити ознаки підробки.

У судове засідання прокурор не з`явився, будучи належним чином повідомленим про розгляд клопотання.

Власник майна в судове засідання не з`явився, однак його представником подано клопотання про розгляд без їх участі.

На підставі ч.4 ст.107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося.

Дослідивши подане клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Як випливає з матеріалів клопотання, Сектором дізнання Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.02.2024 за №0000129.

Підставою внесення зазначених відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань стало те, що: «10.02.2024 надійшло повідомлення від ПОГ Ужгородського РУП про те що за адресою місто Ужгород вулиця Олександра Блистіва було зупинено транспортний засіб марки ЗІЛ 130 державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням громадянина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 із наявною деревиною у вантажному відділі, вході чого водій вказаного транспортного засобу пред`явив документи про приймання деревини та товарно-транспортна накладну номер 8 із можливими ознаками підробки».

Згідно протоколу огляду місця події від 10.02.2024 року проведеного за адресою м. Ужгород, вул. Олександра Блистіва, виявлено та вилучено предмети, а саме:

- транспортний засіб марки «ЗІЛ 130» державний номерний знак НОМЕР_1 , із деревиною у вантажному відділі, який в поміщено на спеціальний майданчик Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області за адресою м. Ужгород, вул. Карпатської України, 10а;

- Товаро-транспортну накладну №8 від 10.02.2024, яку поміщено до спеціального пакету НПУ PSP 3061275.

- Специфікацію прийняття деревини, яку було поміщено до спец.пакету НПУ СУ PSP 1238357.

Постановою дізнавача СД Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_5 від 12.02.2024 року вищевказані вилучені речі визнані речовими доказами в даному кримінальному провадженні.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Частина 2 ст. 170 КПК України передбачає, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч.3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Слідчим суддею встановлено, що матеріали клопотання не містять доказів, які б свідчили, що транспортний засіб із деревиною, на які прокурор просить накласти арешт, відповідає ознакам речового доказу, а саме, що воно є об`єктом злочинних посягань, предметом злочину, знаряддям вчинення злочину, здобуто злочинним шляхом, тощо. Оскільки в межах даного кримінального провадження розслідуються обставини, щодо можливого використання завідомо підробленого документа, а саме документів про приймання деревини та товаро-транспортної накладної.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Кримінальний процесуальний кодекс України вимагає обов`язкового дотримання вимог закону при оформленні всіх процесуальних документів, надаючи цим вимогам принциповий характер. Отже, якщо закон визначив, що клопотання слідчого про накладення арешту повинно відповідати вимогам статті 171 КПК України, то слідчий повинен неухильно їх дотримуватися. Так, згідно статті 171 КПК України у клопотанні слідчого повинно бути зазначено правові (законні) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна. Вказана норма також узгоджується з статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Як вбачається з матеріалів клопотання прокурор просить накласти арешт на транспортний засіб із деревиною, посилаючись на те, що вони підпадають під критерії речового доказу. Разом з тим, жодного обґрунтування того, яке саме доказове значенням вони мають, до клопотання не додано.

Саме по собі посилання прокурора, на те що вищевказані речі підпадають під критерії речового доказу, за відсутності обґрунтування, не є підставою для арешту.

Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Окрім того, згідно вимоги ч. 4 ст. 174 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Подане прокурором клопотання не дає достатніх підстав вважати, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників майна.

На підставі викладеного, аналізуючи зібрані та досліджені докази в їх сукупності, слідчий суддя вважає, що в задоволенні клопотання прокурора в частині накладення арешту на транспортний засіб марки «ЗІЛ 130» державний номерний знак НОМЕР_1 , із деревиною у вантажному відділі слід відмовити.

Враховуючи вищенаведене, а також ступінь суспільної небезпеки та характер вчиненого протиправного діяння, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна, з метою збереження речових доказів, слідчий суддя вважає за необхідне накласти арешт на товаро-транспортну супровідну та специфікацію.

У зв`язку з чим клопотання підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст.ст. 170, 171-173, 175, 309, 395, 532 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури Закарпатській області ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000129 від 11.02.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України задовольнити частково.

Накласти арешт на предмети, які були вилучені під час проведення огляду місця події від 10.02.2024 за адресою м. Ужгород, вул. Олександра Блистіва, а саме:

- товаро-транспортну накладну №8 від 10.02.2024, яку поміщено до спеціального пакету НПУ PSP 3061275.

- специфікацію прийняття деревини, яку було поміщено до спец.пакету НПУ СУ PSP 1238357.

Транспортний засіб марки «ЗІЛ 130» державний номерний знак НОМЕР_1 , із деревиною у вантажному відділі, який поміщено на спеціальний майданчик Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області за адресою м. Ужгород, вул. Карпатської України, 10а повернути власнику ОСОБА_4 , або його представнику.

У решті вимог клопотання відмовити.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_1