Виноградівський районний суд Закарпатської області
_____________________________________________________________________
Справа № 299/905/24
У Х В А Л А

28.02.2024 року м.Виноградів

Слідчий суддя Виноградівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 за участю старшого слідчого СВ відділення поліції №1 Берегівського районного відділу поліції ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 володільця майна ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Виноградів клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна накладеного ухвалою слідчого судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 12.02.2024 року у справі № 299/905/24 №0000109 від 08.02.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту транспортного засобу.

В обґрунтування клопотання зазначено, що ухвалою слідчого судді Виноградівського районного суду від 12 лютого 2024 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000109 від 08.02.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України , накладено арешт на автомобіль марки TOYOTA TUNDRA н.з. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 03.06.2023 р. належить ОСОБА_6 , який поміщено майданчик тимчасового утримання транспортних засобів Виноградівського відділення поліції Берегівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, що за адресою: м. Виноградів, вул. Миру, 57.

Арешт на автомобіль, був накладений з метою збереження речових доказів для безперешкодного проведення експертиз. Зазначає, що на даний час всі призначені експертизи проведені. Санкція статті за якою кваліфіковано його дії не передбачає спеціальної конфіскації. Потерпілий претензій не мають. В зв`язку з тим, що під час зберігання автомобіля на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів, він піддається впливу природніх факторів, що в свою чергу призводить до псування автомобіля та унеможливить його використання за призначенням, просить скасувати арешт на вказаний автомобіль

В судовому засіданні ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 клопотання підтримали та просили таке задоволити з підстав наведених у ньому.

Слідчий ОСОБА_3 в судовому засіданні повідомив, що транспортний засіб оглянуто експертом з метою проведення експертизи.

Вивчивши матеріали провадження, суд вважає, що клопотання про скасування арешту майна підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч.3 ст.41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

У справі Раймондо проти Італії ( Raimondo v. Italy, рішення 24.01.1994), заявник скаржився на контроль за використанням власності в зв`язку з провадженням кримінального розслідування, не знайшовши у цьому випадку порушення ст.1 протоколу № 1, Суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань (п.35).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як передбачено ч.1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Згідно ч.1 ст. 172 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Частиною 2 ст.174 КПК України встановлено, що арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Встановлено, що на теперішній час в рамках вказаного кримінального провадження проведенні відповідні експертні дослідження, транспортний засіб оглянуто екпертами, слідова інформація зафіксована, досудове розслідування триває, ведуться слідчі (розшукові) дії, для встановлення всіх обставин по справі. Крім того, постановою слідчого вищезазначений транспортний засіб оглянуто визнано речовим доказом в рамках вказаного кримінального провадження.

За таких обставин, для повного, об`єктивного та неупередженого проведення досудового розслідування вказаного кримінального провадження, захисту законних прав та інтересів власника майна, а також відсутності негативних наслідків для інших осіб, з урахуванням того, що досудове розслідування триває, власником майна доведено, що на теперішній час вказаний захід забезпечення кримінального провадження частково відпав, слідчий суддя вважає за доцільне передати вказане у клопотанні майно власнику на відповідальне зберігання, до вирішення справи по суті.

На підставі вищевикладеного, керуючись п.2 Постанови Кабінету міністрів України від 17 грудня 2008 року за № 1102, п.п. 10 та 32 Постанови Кабінету міністрів України від 19 листопада 2012 року за № 1104, ст.ст.100, 110, 170-174, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Клопотання задоволити частково.

Передати автомобіль марки TOYOTA TUNDRA н.з. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 03.06.2023 р. належить ОСОБА_6 , законному володільцю ОСОБА_4 , мешканцю АДРЕСА_1 , на відповідальне зберігання, із позбавленням права на відчуження, розпорядження майном, до скасування арешту майна у встановлену КПК України порядку.

Попередити ОСОБА_4 про необхідність збереження арештованого майна та роз`яснити, що в разі вчинення незаконних дій щодо автомобіля, він може нести кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України.

У задоволенні решти клопотання відмовити.

Ухвала не підлягає оскарженню, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Заперечення проти ухвали можуть бути подані під час підготовчого провадження у суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1