Справа № 195/864/24
Провадження № 1-кс/195/165/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про арешт майна

31.05.2024 року с-ще Томаківка

Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області в складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі сторін кримінального провадження:

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання дізнавача сектору дізнання відділення поліції №3 Нікопольського РУП Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , розглянувши матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000052 від 25.05.2024 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,

В С Т А Н О В И В:

до Томаківського районного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання дізнавача СД відділення поліції №3 Нікопольського РУП Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 в кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000052 від 25.05.2024 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, про арешт майна, а саме: на банківський рахунок, який обслуговується банківською картою НОМЕР_1 на якому перебувають грошові кошти потерпілої ОСОБА_4 , який відкритий у АТ «Таскомбанк» та заборонити здійснювати будь-які дії щодо розпорядження грошовими коштами (проводити видаткові операції по перерахуванню і зняттю грошових коштів) з банківського рахунку, який обслуговується у АТ «Таскомбанк».

Клопотання обґрунтовано тим, що 24.05.2024 року до ВП №3 НРУП в Дніпропетровській області надійшла заява ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про те, що 24.05.2024 року близько 15:45 години ОСОБА_4 , знаходячись за місцем мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , отримала на власний мобільний номер телефону НОМЕР_2 телефонний дзвінок з мобільного номеру телефону НОМЕР_3 та в ході розмови невстановлена особа, представившись працівником «ПриватБанк», запевнила ОСОБА_4 , у тому, що її грошовими коштами намагаються заволодіти працівники сайту «Розетка» та надалі шляхом обману, невстановлена особа отримала грошові кошти добровільно перераховані за допомогою мобільного додатку «Приват24» ОСОБА_4 з належного їй карткового рахунку НОМЕР_4 у сумі 29000 на картковий рахунок НОМЕР_1 . Шахрайськими діями ОСОБА_4 завдана майнова шкоду у розмірі 29 000 гривень.

25.05.2024 року відомості про зазначене кримінальне правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України за № 0000052.

При допиті в якості потерпілої ОСОБА_4 стало відомо про те, що 24.05.2024 року близько 14:48 год. остання перебувала за місцем мешкання та на її номер телефону НОМЕР_2 зателефонував номер НОМЕР_3 та чоловічим голосом представився працівником банку « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та повідомив потерпілій, що Інтернет сайт «Розетка» хоче заволодіти її грошовими коштами, а саме оплатити певний товар з картки потерпілої (« ІНФОРМАЦІЯ_3 »). Особа запитала в потерпілої, яка грошова сума є на картковому рахунку « ІНФОРМАЦІЯ_3 » потерпілої та чи є в потерпілої банківська картка іншого банку та потерпіла повідомила, що є « ІНФОРМАЦІЯ_4 ». Після чого, особа залишалася з потерпілою на зв`язку та сказала, щоб потерпіла зайшла в мобільний додаток « ІНФОРМАЦІЯ_5 » та перерахувала на свій рахунок « ІНФОРМАЦІЯ_4 » всі свої грошові кошти. Після чого, потерпіла за допомогою мобільного додатку «Приват24» зі свого карткового рахунку № НОМЕР_5 надіслала грошові кошти у сумі 29000 грн. та 14700 грн. на свій картковий рахунок «Райффайзен Банк Аваль» № НОМЕР_4 . Оплата пройшла о 15:32 год. та 15:36 год. Після чого, особа повідомила потерпілій, що їй слід перерахувати грошові кошти на вказаний ним рахунок, а саме № НОМЕР_1 . Після чого потерпіла перерахувала грошові кошти у сумі 29000 грн. зі свого рахунку № НОМЕР_4 на рахунок № НОМЕР_1 . Потерпіла повідомила особі, що виконала всі вимоги та перерахувала 29 000 грн. Особа повідомила потерпілій, що слід перерахувати й інші гроші, однак телефон потерпілої працював несправно і їй не вдалося це зробити. Зв`язок був дуже поганий і тому невідома особа телефонувала потерпілій ще декілька разів. Під час останніх хвилин розмови невідома особа повідомила потерпілій, що не слід хвилюватися та її гроші захищені. Коли потерпіла зрозуміла, що це шахраї, остання намагалася зателефонувати на вказаний номер ще декілька разів, однак вони не брали слухавку. Після чого, потерпіла відразу зателефонувала до служби підтримки « ІНФОРМАЦІЯ_4 », однак оператор повідомив, що грошові кошти повернути неможливо. До протоколу допиту додає свої документи та квитанції з карткових рахунків.

При огляді добровільно наданого потерпілою мобільного телефону, було встановлено наступну інформацію, потерпіла має в користуванні мобільний телефон, а саме - ZTE моделі Blade A3 НОМЕР_6 . Оглядом встановлено, що телефон чорного кольору, на екрані мобільного телефону присутнє захисне скло, яке має сліди експлуатації, потертості. Мобільний телефон захисних паролів, графічних ключів для входу немає. В ході огляду мобільного телефону марки ZTE моделі Blade A3 НОМЕР_6 , операційна система Android, при натисканні комбінації НОМЕР_7 , встановлено номери IMEI: IMEI НОМЕР_8 , IMEI 2 НОМЕР_9 , при огляді встановлено, що у вказаному мобільному телефону присутній номер телефону НОМЕР_2 . Під час огляду встановлено, що до мобільного телефону завантажено мобільні додатки, «Приват-24», «Фейсбук», «Raiffeisen». В наступному учасник огляду самостійно здійснює вхід мобільного додатку «Приват 24». Оглядом встановлено, що наявна картка «Універсальна» № НОМЕР_10 . Перераховано грошові кошти 24.05.2024 року: о 15:32 год. 29000 грн., о 14:36 год. 14700 грн. на картковий рахунок № НОМЕР_4 належний учасниці огляду. В наступному учасник огляду самостійно здійснює вхід мобільного додатку «Raiffeisen». Оглядом встановлено, що наявна картка «Visa anstant» № НОМЕР_11 . Перераховано грошові кошти 24.05.2024 року: о 15:45 год. 29000 грн. на невідомий картковий рахунок. Також у мобільному телефоні присутні телефонні дзвінки з номеру телефону НОМЕР_3 . Перший телефонний дзвінок був о 14:48 год. Знімки екрану з телефонними розмовами додаються в таблиці зображень. Після проведення огляду зазначеного мобільного телефону його було повернуто власнику.

В наступному з метою встановлення інформації про банк, який видав зазначені картки дізнавачем на робочому комп`ютері під`єднаному до мережі інтернет з використанням сервісу ІНФОРМАЦІЯ_6 що перебуває у відкритому доступі, було встановлено, що картка номер НОМЕР_1 видана банком АТ «Таскомбанк».

Вищевказані грошові кошти, є об`єктами матеріального світу, що відповідають критеріям визначеним ст. 98 КПК України, а саме були предметом злочину, можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Обставини встановлені під час досудового розслідування вказують на те, що існують підстави вважати, що незастосування заборони користування вказаним майном, а саме грошовими коштами, призведе до його приховування, витрачання, продовження використання їх у протиправний спосіб та неможливість іншими шляхами, окрім застосування арешту забезпечити незмінність слідової картини на них.

У загальному підсумку, реалізація ризиків вказаних дій призведе до зміни слідової картини, яку зберігає картковий рахунок на якому зберігається вище зазначене майно, неможливості досягнення мети кримінального провадження в наступному.

Внаслідок вжиття такого заходу забезпечення буде досягнуто мети його застосування, а саме запобігання можливості його приховування, витрачання, продовження використання, що матимуть на меті ухилення від притягнення до визначеної законом відповідальності.

У зв`язку з викладеним, виникла необхідність у накладенні арешту на банківський рахунок, що обслуговується банківською карткою НОМЕР_1 на якому перебувають грошові кошти потерпілої ОСОБА_4 , який відкритий у АТ «Таскомбанк», (код ЄРДПОУ 09806443), для забезпечення цивільного позову та подальшого відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

У своїй письмовій заяві дізнавач СД ВП № 3 НРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 підтримала клопотання в повному обсязі та просить розглянути справу за її відсутності у судовому засіданні.

Представник АТ «Таскомбанк» не викликався на розгляд клопотання про арешт майна відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 172 КПК України неприбуття у судове засідання власника майна не перешкоджає розгляду клопотання.

На підставі ст. 107 КПК України фіксування кримінального провадження здійснюється за допомогою технічних засобів. Відповідно до вимог ст. 108 КПК України ведеться журнал судового засідання.

Суд, вивчивши та дослідивши клопотання про арешт майна, додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, вважає необхідним задовольнити його в повному обсязі з наступних підстав.

Згідно з ст.ст. 131, 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Статтею 167 КПК України передбачено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Статтею 168 КПК України передбачено порядок тимчасово вилучення майна, а саме: тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207, 208, 298-2 цього Кодексу. Кожна особа, яка здійснила законне затримання, зобов`язана одночасно із доставленням затриманої особи до слідчого, прокурора, іншої уповноваженої службової особи передати їй тимчасово вилучене майно. Факт передання тимчасово вилученого майна засвідчується протоколом. Слідчий, прокурор, інша уповноважена службова особа під час затримання або обшуку і тимчасового вилучення майна або негайно після їх здійснення зобов`язана скласти відповідний протокол, копія якого надається особі, у якої вилучено майно, або її представнику. Після тимчасового вилучення майна уповноважена службова особа зобов`язана забезпечити схоронність такого майна в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Статтею 171 КПК України передбачено, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання. Клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Відповідно до вимог ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати наступне:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Слідчий суддя наголошує, що першим і найголовнішим правилом статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету «в інтересах суспільства». Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено «справедливий баланс» між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар (див. наприклад пункт 53 рішення Європейського Суду у справі «Суханов та Ільченко проти України»).

Таким чином, право на володіння речами і документами не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.

Важливим в даних правовідносинах є те, що в кримінальному проваджені арешт допускається в тому числі і з метою забезпечення збереження майна.

Статтею 214 КПК України визначено, що досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а така процесуальна заборона як арешт майна застосовується до вичерпного кола суб`єктів указаного у ст. 170 КПК України.

Відповідно до цієї норми така заборона стосується підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру. Крім того, арешт може бути накладено за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину.

Відповідно до п. 2.6 Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року при накладенні арешту на майно слід перевіряти наявність - належних підстав для арешту майна; - доказів, що вказують на вчинення особою чи особами, на майно яких слідчий просить накласти арешт, кримінального правопорушення; - встановлення розміру шкоди та питання щодо наявності цивільного позову, та співрозмірність обмеження права власності; - відповідність клопотання слідчого вимогам ст. 171 КПК; - чи накладається арешт на майно особи, яка не є підозрюваним у кримінальному провадженні.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

З матеріалів клопотання та наданих до нього додатків вбачається наступне.

Дізнавач СД відділення поліції №3 Нікопольського РУП Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 , звертаючись до суду із клопотанням про арешт майна, вказує, що необхідність у накладенні арешту на банківський рахунок, що обслуговується банківською карткою НОМЕР_1 на якому перебувають грошові кошти потерпілої ОСОБА_4 , який відкритий у АТ «Таскомбанк», (код ЄРДПОУ 09806443), є забезпечення цивільного позову та подальшого відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

Відповідно до ВИТЯГУ з ЄРДР 25.05.2024 року зареєстровано кримінальне провадження № 0000052 з правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 190 КК України з коротким викладом обставин, що свідчать про вчинення кримінального правопорушення, наступного змісту: «24.05.2024 до ВП №3 НРУП в Дніпропетровській області надійшла заява ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про те, що 24.05.2024 року близько 15:45 години ОСОБА_4 , знаходячись за місцем мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , отримала на власний мобільний номер телефону НОМЕР_2 телефонний дзвінок з мобільного номеру телефону НОМЕР_3 та в ході розмови невстановлена особа, представившись працівника «Приватбанку», запевнила ОСОБА_4 , у тому, що її грошовими коштами намагаються заволодіти працівники сайту «Розетка» та надалі шляхом обману, невстановлена особа отримала грошові кошти добровільно перераховані за допомогою мобільного додатку «Приват24» ОСОБА_4 з належного їй карткового рахунку НОМЕР_4 у сумі 29 000 на картковий рахунок НОМЕР_1 . Шахрайськими діями ОСОБА_4 завдана майнова шкоду у розмірі 29000 гривень».

Під час огляду добровільно наданого потерпілою ОСОБА_4 мобільного телефону, було встановлено наступну інформацію, потерпіла має в користуванні мобільний телефон, а саме - ZTE моделі Blade A3 НОМЕР_6 . Оглядом встановлено, що телефон чорного кольору, на екрані мобільного телефону присутнє захисне скло, яке має сліди експлуатації, потертості. Мобільний телефон захисних паролів, графічних ключів для входу немає. В ході огляду мобільного телефону марки ZTE моделі Blade A3 НОМЕР_6 , операційна система Android, при натисканні комбінації НОМЕР_7 , встановлено номери IMEI: IMEI НОМЕР_8 , IMEI 2 НОМЕР_9 , при огляді встановлено, що у вказаному мобільному телефону присутній номер телефону НОМЕР_2 . Під час огляду встановлено, що до мобільного телефону завантажено мобільні додатки, «Приват-24», «Фейсбук», «Raiffeisen». В наступному учасник огляду самостійно здійснює вхід мобільного додатку «Приват 24». Оглядом встановлено, що наявна картка «Універсальна» № НОМЕР_10 . Перераховано грошові кошти 24.05.2024 року: о 15:32 год. 29000 грн., о 14:36 год. 14700 грн. на картковий рахунок № НОМЕР_4 належний учасниці огляду. В наступному учасник огляду самостійно здійснює вхід мобільного додатку «Raiffeisen». Оглядом встановлено, що наявна картка «Visa anstant» № НОМЕР_11 . Перераховано грошові кошти 24.05.2024 року: о 15:45 год. 29000 грн. на невідомий картковий рахунок. Також у мобільному телефоні присутні телефонні дзвінки з номеру телефону НОМЕР_3 . Перший телефонний дзвінок був о 14:48 год. Знімки екрану з телефонними розмовами додаються в таблиці зображень. Після проведення огляду зазначеного мобільного телефону його було повернуто власнику.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить висновку, що особа, яка звернулась із клопотанням про арешт майна, відповідно до вимог ч.3 ст. 170 КПК України та ст.174 КПК України, довела відповідність його критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу та мета такого заходу відповідає інтересам суспільства, вона пов`язана із ефективністю розслідування кримінального провадження.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України метою забезпечення арешту майна є відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до вимог ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Також слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що в даному випадку втручання у мирне володіння майном особи державними органами є законним та таким, що відповідає принципу верховенства права, так як вказане майно було виявлено під час огляду предмету, після чого орган досудового розслідування звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна. Дії органів державної влади відповідають положенням КПК України та принципу верховенства права, з чого вбачається, що втручання не було свавільним і задовольнило вимогу законності, тобто, в даному випадку, втручання органів влади у захищене право не суперечить загальній нормі, зазначеній у ст. 1 Першого Протоколу від 20.03.1952 року до «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод».

За таких обставин, клопотання про накладення арешту майна підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 84, 98, 167, 170-173, 174, 175, 214, 309, 369-372, 376, 395 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

клопотання дізнавача сектору дізнання відділення поліції №3 Нікопольського РУП Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000052 від 25.05.2024 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на банківський рахунок, який обслуговується банківською картою НОМЕР_1 на якому перебувають грошові кошти потерпілої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відкритий у АТ «Таскомбанк», (код ЄРДПОУ 09806443), яке знаходиться за адресою, юридична адреса: АДРЕСА_2 .

Заборонити здійснювати будь-які дії щодо розпорядження грошовими коштами ( проводити видаткові операції по перерахуванню і зняттю грошових коштів) з банківського рахунку, який обслуговується у АТ «Таскомбанк», код ЄРДПОУ 09806443, яке знаходиться за адресою, юридична адреса: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30.

Текст ухвали виготовлено 03.06.2024 року.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Суддя: ОСОБА_1

31.05.2024