У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретар судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Шевченківського районного суду міста Києва від 27 червня 2023 року у кримінальному провадженні № 120 151 000 900 020 81 від 05 березня 2015 року стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рівне, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 27.06.2023 ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 187 КК України на 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна.

Ухвалено строк покарання ОСОБА_6 обчислювати з моменту затримання, а саме з 31.05.2023.

Зараховано ОСОБА_6 у строк відбування покарання час його попереднього ув?язнення з 14.03.2015 до 23.12.2016 за приписами ч. 5 ст. 72 КК України, що діяли на момент чинності Закону України № 838-VІІІ, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

До набрання вироком суду законної сили щодо обвинуваченого ОСОБА_6 залишено діючим, обраний йому раніше запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі "Київський слідчий ізолятор".

Вироком суду ОСОБА_6 визнано винним у тому, що він 14.03.2015, приблизно о 21 год. 30 хв., перебуваючи поблизу будинку, розташованого по АДРЕСА_2 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , вчинив напад, поєднаний з погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, на потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 з метою заволодіння майном останніх при наступних обставинах.

Так, 14.03.2015, приблизно о 21 год. 30 хв., перебуваючи по АДРЕСА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 побачили двох дівчат, які йшли їм на зустріч, а саме потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . Побачивши вказаних дівчат, у ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 виник злочинний умисел, спрямований на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного з погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій).

З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , підійшли до ОСОБА_11 і ОСОБА_12 . При наближенні до останніх ОСОБА_8 , з метою подолання опору та залякування потерпілих, сказав звертаючись до них: "Девушки, бежать, кричать бесполезно".

Після цього, продовжуючи наближатись до ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , ОСОБА_9 дістав ножа та, демонструючи його потерпілим, підійшов до ОСОБА_12 та приставив їй до тулуба в області селезінки, а ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , наблизившись до потерпілих оточили ОСОБА_11 , перекривши їй шляхи для втечі. Продовжуючи свої протиправні дії, направлені на заволодіння чужим майном, ОСОБА_8 почав вимагати у потерпілих передати йому та іншим співучасникам усі речі, цінності та грошові кошти, що є у них.

ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , сприймаючи дії ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 як реальну загрозу власному життю чи здоров`ю, віддали належні їм речі та цінності.

Так, на вимогу ОСОБА_8 потерпіла ОСОБА_11 передала останньому належний їй мобільний телефон "Айфон 4 S" вартістю 3.100 грн., в якому знаходилась сім картка мобільного оператора "Київстар" вартістю 20 грн., з чохлом силіконовим чорного кольору вартістю 50 грн. та обручку вартістю 2.230 грн., а на вимогу ОСОБА_6 потерпіла ОСОБА_11 передала останньому - 170 грн.

Продовжуючи свої злочинні дії, направлені на заволодіння чужим майном, ОСОБА_6 , побачивши в руках ОСОБА_12 сумку від ноутбука наказав останній віддати йому ноутбук, але остання повідомила, що це лише сумка від ноутбука, в якій вона носить "карімат" та продемонструвала його останньому. Побачивши це, ОСОБА_6 до неї більше не звертався та продовжив своєю присутністю пригнічувати волю потерпілих до опору. Під час даних подій ОСОБА_12 передала ОСОБА_9 , що стояв поряд з нею та тримав ніж біля її тіла, грошові кошти у сумі 30 грн., а ОСОБА_10 стояв поряд та своєю присутністю подавляв волю потерпілих до опору.

Після цього, заволодівши майном, що належить потерпілим ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 з місця події зникли та викраденим майном розпорядились на власний розсуд.

Злочинними діями ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 потерпілій ОСОБА_11 було завдано матеріальної шкоди на загальну суму 5.570 грн., а потерпілій ОСОБА_12 завдано матеріальної шкоди на загальну суму 30 грн.

Не погоджуючись з вироком суду, захисник ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення і правильність правової кваліфікації дій обвинуваченого, просить вирок Шевченківського районного суду міста Києва від 27.06.2023 стосовно ОСОБА_6 змінити, пом`якшивши призначене йому покарання.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, захисник ОСОБА_5 вважає, що призначене судом першої інстанції покарання ОСОБА_6 , не відповідає особі обвинуваченого та за своїм розміром є явно несправедливим через суворість, оскільки суд першої інстанції при призначенні покарання не у повній мірі врахував дані щодо особи та поведінки обвинуваченого, який за період перебування на свободі під час досудового та судового слідства не вчинив жодного злочину, а з початку вторгнення росії і до самого затримання перебував на військовій службі у Збройних Силах України.

Захисник зазначає, що вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 21.05.2018 у справі № 761/24212/15-к, ОСОБА_9 , раніше неодноразово судимого за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 304 КК України, засуджено за 6 (шість) епізодів розбою до позбавлення волі строком на 8 років. Цим же вироком ОСОБА_8 , раніше судимого за ч. 2 ст. 121 КК України, засуджено за 3 (три) епізоди розбою до позбавлення волі строком на 7 (сім) років 6 (шість) місяців, а ОСОБА_13 , раніше неодноразово судимого за ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, засуджено за 1 (один) епізод розбою до позбавлення волі строком на 7 (сім) років 6 (шість) місяців.

Також захисник звертає увагу, що незважаючи на те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тільки одного злочину за одним епізодом та на відміну від інших засуджених у кримінальному провадженні № 120 151 000 900 020 81 від 05.03.2015 ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_13 , жодного разу не притягався до кримінальної відповідальності, йому було призначено таке саме покарання, яке було призначено судом за три епізоди неодноразово судимому ОСОБА_8 та неодноразово судимому ОСОБА_14 - 7 (сім) років 6 (шість) місяців, хоча санкція ч. 2 ст. 187 КК України передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від семи до десяти років.

У доповненнях до апеляційної скарги захисник звертає увагу на те, що згідно оскаржуваного вироку, обвинувачений ОСОБА_6 вчинив злочин 14.03.2015, тобто до 23.12.2015, а тому відповідно до положень Закону № 838-УІІІ та висновків щодо застосування норм Закону № 838-УІІІ, викладених у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.08.2018 (справа № 663/537/17), оскаржуваним вироком мало бути зараховано обвинуваченому час його попереднього ув`язнення з 31.05.2023 по день набрання оскаржуваним вироком законної сили за правилами ч. 5 ст. 72 КК України, що діяли на момент чинності Закону № 838-VIII, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, що судом першої інстанції зроблено не було.

Іншими учасниками провадження вирок стосовно ОСОБА_6 не оскаржений.

Потерпілі про дату, час та місце розгляду провадження повідомлені у спосіб, передбачений кримінальним процесуальним законом, неявка яких в судове засідання не перешкоджає розгляду провадження за приписами ч. 4 ст. 405 КПК України.

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення обвинуваченого та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу та пом`якшити призначене ОСОБА_6 покарання, а також зарахувати у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з розрахунку день за два, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних вимог, оскільки вважав, що суд з урахуванням усіх обставин призначив покарання наближене до мінімальної межі санкції ч. 2 ст. 187 КК України, проте не заперечував щодо зарахування строку попереднього ув`язнення, провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинуваченого ОСОБА_6 , перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.

Суд апеляційної інстанції розглядає провадження з дотриманням вимог ст. 62 Конституції України та ст. 404 КПК України, в межах апеляційної скарги в обсязі, підтриманому стороною захисту в суді апеляційної інстанції та позиції сторін в судовому засіданні.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаному з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я осіб, які зазнали нападу, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, за обставин, викладених у вироку, відповідають фактичним обставинам провадження, які не оспорені захисником обвинуваченого в апеляційній скарзі, а тому ці обставини, як і юридична кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 187 КК України судом апеляційної інстанції не перевіряються на виконання приписів ч. 1 ст. 404 КПК України.

Досліджуючи доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 щодо призначення останньому суворого покарання, колегія суддів бере до уваги таке.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно норми ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного та обставин, що пом?якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, як наголошується в ч. 2 цієї норми закону.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції - дотримані, оскільки, на переконання колегії суддів, призначене ОСОБА_6 покарання відповідає вимогам кримінального закону.

Так, при призначенні покарання ОСОБА_6 судом першої інстанції було ґрунтовно враховано ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжкого злочину, форму й ступінь його вини, мотив вчинення кримінального правопорушення, конкретні обставини вчинення правопорушення - активні дії по заволодінні майном потерпілих.

Поза увагою суду першої інстанції не залишилася і особа обвинуваченого ОСОБА_6 , який раніше не судимий.

ОСОБА_6 не перебував на обліку в лікарів психіатра та нарколога, мав місце реєстрації та проживання, яке залишив та перебував у розшуку з 23.03.2018 по 31.05.2023, тобто більше 5-ти років, знаючи, що стосовно нього провадження перебуває у суді, який обрав йому запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

ОСОБА_6 проходив військову службу в лавах Збройних Сил України з 03.03.2022 у військовій частині фактично за місцем своєї реєстрації та проживання.

Обставин, які б пом`якшували чи обтяжували покарання ОСОБА_6 судом не встановлено.

За вказаним, у сукупності, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання наближеного до мінімальної межі, встановленої санкцією ч. 2 ст. 187 КК України, у виді 7 (семи) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На думку колегії суддів призначення ОСОБА_6 іншого покарання, ніж позбавлення волі у розмірі, визначеному судом першої інстанції, - не буде відповідати ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, оскільки з урахуванням конкретних обставин провадження, особи винного, на переконання колегії суддів, покарання, призначене судом першої інстанції, - є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 та попередження вчинення нових злочинів.

Колегія суддів не вбачає жодних підстав для зміни вироку суду в частині пом?якшення ОСОБА_6 покарання.

Доводи захисника про те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні одного злочину за одним епізодом та на відміну від інших обвинувачених у даному провадженні раніше не притягався до кримінальної відповідальності, однак усім обвинуваченим призначено майже однакове покарання, - не свідчать про те, що призначене ОСОБА_6 покарання є явно несправедливим внаслідок його суворості, враховуючи при цьому принцип індивідуалізації покарання.

Водночас, заслуговують на увагу твердження захисника, що оскаржуваним вироком не повністю вирішено питання про зарахування обвинуваченому ОСОБА_6 , який вчинив злочин 14.03.2015, строку попереднього ув`язнення у строк покарання на підставі ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII, а саме з 31.05.2023 по день набрання вироком законної сили.

За викладеним, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню, а вирок Шевченківського районного суду міста Києва від 27.06.2023 - зміні, з зарахуванням обвинуваченому ОСОБА_6 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 31.05.2023 по день набрання вироком законної сили - 05.12.2023 включно за правилами ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі наряду з зарахуванням судом першої інстанції строку попереднього ув`язнення у строк покарання з 14.03.2015 по 23.12.2016 включно.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Шевченківського районного суду міста Києва від 27 червня 2023 року у кримінальному провадженні № 120 151 000 900 020 81 від 05 березня 2015 року стосовно ОСОБА_6 змінити: зарахувати ОСОБА_6 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 14 березня 2015 року по 23 грудня 2016 року та з 31 травня 2023 року по день набрання вироком законної сили 05 грудня 2023 року включно за правилами ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII від 26 листопада 2015 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

У решті вирок залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_6 , який тримається під вартою, - у той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

С У Д Д І :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3