Справа № 128/1546/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2024 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю сторін провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченої - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Вінниці в режимі відеоконференції кримінальне провадження, відомості по якому 16.06.2022 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000207 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,маючої середню освіту, неодруженої, маючої трьох неповнолітніх дітей, непрацюючу, раніше судиму:

-14.04.2020 Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;

-29.07.2022 Гайсинським районним судом Вінницької області за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки;

-18.04.2023 Дергачівським районним судом Харківської області за ч. 4 ст. 185, ст. 71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 , будучи обізнаною про те, що відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні з 05 годин 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено воєнний стан, дія якого неодноразово продовжувалася, востаннє Указом Президента України від 17.05.2022 №341/2022 продовжено строк дії воєнного стану в України, 11.06.2022 біля 21 год. 00 хв., перебуваючи в салоні вантажного автомобіля «DAF 105.510», д.н.з. НОМЕР_1 , який знаходився на території майданчику для паркування транспортних засобів АЗС «WOG», розташованого в АДРЕСА_3 , на передній панелі в салоні вказаного транспортного засобу побачила мобільний телефон марки «XIAOMI REDMI 5», об`ємом пам`яті 3/32 GB, в корпусі чорного кольору, належний ОСОБА_6 . Після чого, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна.

У подальшому, ОСОБА_4 , реалізовуючи свій кримінально-протиправний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, таємно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи настання негативних наслідків, шляхом вільного доступу, перебуваючи у салоні вантажного автомобіля «DAF 105.510», д.н.з. НОМЕР_1 , взяла на передній панелі вказаного автомобіля мобільний телефон марки «XIAOMI REDMI 5», об`ємом пам`яті 3/32 GB, в корпусі чорного кольору, imei1: НОМЕР_2 , imei2: НОМЕР_3 , із сім-картою мобільного оператора ПрАТ «ВФ Україна» з абонентським номером НОМЕР_4 , який поклала до своєї сумки, після чого разом із викраденим залишила салон вказаного автомобіля, а викраденим розпорядилася на власний розсуд.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 спричинила потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 2733,00 грн..

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України визнала повністю, щиро розкаялася. В своїх показах повністю підтвердила обставини, що викладені в обвинувальному акті. Пояснила, що дійсно у вказаний в обвинувальному акті час вона разом із потерпілим ОСОБА_6 перебували в салоні вантажного автомобіля «DAF 105.510», д.н.з. НОМЕР_1 , який перебував на майданчику для паркування транспортних засобів АЗС «WOG», що в АДРЕСА_3 . ОСОБА_6 в цей час спав в салоні автомобіля. Вона помітила на передній панелі автомобіля мобільний телефон, що належить ОСОБА_6 та вирішила його вкрасти. У вчиненому розкаялася, просила суд її суворо не карати. Кількість, характеристики та вартість викраденого майна, що інкриміноване органами досудового розслідування, не оспорила. Про те, що в Україні введено воєнний стан їй також відомо. З потерпілим примирилась.

Потерпілим у даному кримінальному провадженні визнано ОСОБА_6 , який в судовому засіданні 07.05.2024 вказав, що претензій до обвинуваченої не має, просив її суворо не карати та не позбавляти волі. Також зазначив, що з обвинуваченою примирився та вони планують зареєструвати шлюб.

В судове засідання 15.07.2024 потерпілий ОСОБА_6 не з`явився, попередньо подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутність, претензій до ОСОБА_4 не має, щодо міри покарання, то просив обвинувачену суворо не карати і не позбавляти волі (а.с. 142).

Суд, враховуючи повне визнання вини обвинуваченою, заслухавши думку учасників судового провадження, врахувавши позицію потерпілої, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та ухвалив обмежитись дослідженням характеризуючих даних на обвинувачену. При цьому, суд виходить з того, що обвинувачена не має будь яких фізичних чи психічних вад, розуміє суть пред`явленого обвинувачення, розуміє зміст фактичних обставин справи, які не оспорює, усвідомлює неможливість у подальшому оспорити ці фактичні обставини в апеляційному порядку, про що заявила у судовому засіданні, а відтак у даному випадку у суду відсутні сумніви щодо добровільності і істинності позиції обвинуваченої з цього питання. Обвинувачена визнає свою вину повністю, цивільний позов по справі не заявлявся.

Прокурор не оспорив фактичні обставини справи, йому зрозуміло неможливість у подальшому оспорити ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Оцінивши сукупність доказів у справі та надавши юридичну оцінку діям ОСОБА_4 , суд кваліфікує дії обвинуваченої за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Щодо особи обвинуваченої ОСОБА_4 , судом встановлено наступне.

Обвинувачена ОСОБА_4 на час вчинення кримінального правопорушення була повнолітньою (а.с. 183), раніше неодноразово судима, востаннє вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 18.04.2023 за ч. 4 ст. 185, ст. 71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі (а.с. 174-180), на даний час відбуває покарання в ДУ «Качанівська виправна колонія» (№54) (а.с. 125), на обліку у лікарів психіатра та нарколога не значиться (а.с. 172, 173), непрацююча, не є інвалідом першої-другої груп.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

При призначенні покарання суд, відповідно до вимог ст. ст. 50, 65-67, 68 Кримінального кодексу України щодо загальних засад призначення покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, яке, згідно ст. 12 КК України, є тяжким злочином, вчинення суспільно небезпечного діяння проти власності в умовах воєнного стану, особу обвинуваченої, а саме те, що обвинувачена щиро розкаялася у вчиненому, не перебуває на обліку у лікарів психіатра та нарколога, обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченої, поведінку обвинуваченої до та після вчинення кримінального правопорушення, надання правдивих показів в суді.

Також, при призначенні покарання суд враховує думку потерпілого ОСОБА_6 , який претензій до ОСОБА_4 не має та просив обвинувачену суворо не карати.

Суд зазначає, що згідно положень частини 2 статті 50 Кримінального кодексу України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Частинами 1 та 2 статті 65 Кримінального кодексу України, зокрема встановлено, що суд при призначенні покарання повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який в своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

При цьому суд використовує повноваження, надані йому державою, обирати між альтернативами при призначенні покарання, кожна з яких є законною, застосовує принцип індивідуалізації покарання - конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта, та вважає, що обране покарання є достатнім для того, щоб засуджений довів своє виправлення.

В рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03.10.2002 Європейський суд з прав людини зазначив, що «виконання вироку, який передбачає позбавлення свободи, призупиняють, якщо можна розраховувати, що вирок служитиме засудженому як попередження і що він не здійснюватиме нові злочини в майбутньому, навіть без впливу, спричиненого відбуванням покарання. Роблячи такий прогноз суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою».

З урахуванням наведеного, суд, керуючись принципами гуманності, необхідності і достатності покарання для виправлення обвинуваченої, вважає за можливе призначити обвинуваченій ОСОБА_4 покарання, що буде необхідним та достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень у виді позбавлення волі, в межах санкції інкримінуємої частини статті КК України із застосуванням правил складання покарань за сукупністю кримінальних правопорушень відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України. Визначене покарання, на думку суду, є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень виходячи із принципу індивідуалізації покарання та дискреційних повноважень суду.

Цивільний позов не заявлявся.

На підставі ст. 124 КПК України слід стягнути з обвинуваченої ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати в сумі 755,12 грн. за проведення експертизи №СЕ-19/102-22/8942-ТВ від 27.06.2022 (а.с. 184).

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Відповідно до вимог ст. 100 КПК України та матеріалів кримінального провадження речовий доказ, а саме: мобільний телефон марки «XIAOMI REDMI 5», об`ємом пам`яті 3/32 GB, в корпусі чорного кольору, imei1: НОМЕР_2 , imei2: НОМЕР_3 , із сім-картою мобільного оператора ПрАТ «ВФ Україна» з абонентським номером НОМЕР_4 , який передано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Відділу поліції №3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області - повернути власнику ОСОБА_6 ..

Запобіжний захід обвинуваченій не обирався.

Відповідно до ст. 65 КК України, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд -

у х в а л и в:

Визнати винуватою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання покарання призначеного за цим вироком та покарання, призначеного за вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 18.04.2023, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 3 місяці, зарахувавши у строк відбуття покарання частково відбуте покарання за вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 18.04.2023.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з дня проголошення вироку, а саме з 16.05.2024.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

Речовий доказ - мобільний телефон марки «XIAOMI REDMI 5», об`ємом пам`яті 3/32 GB, в корпусі чорного кольору, imei1: НОМЕР_2 , imei2: НОМЕР_3 , із сім-картою мобільного оператора ПрАТ «ВФ Україна» з абонентським номером НОМЕР_4 , який передано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Відділу поліції №3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області - повернути власнику ОСОБА_6 ..

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати в сумі 755 (сімсот п`ятдесят п`ять) гривень 12 копійок за проведення експертизи №СЕ-19/102-22/8942 від 27.06.2022.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Копію вироку не пізніше наступного дня після проголошення направити потерпілому, якщо він не був присутній при його проголошенні.

Суддя ОСОБА_1