Справа № 487/3458/23
Провадження № 1-кс/487/1808/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.06.2023 м.Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Миколаєва клопотання старшого слідчого відділу розслідувань злочинів учинених в умовах збройного конфлікту СУ Головного управління Національної поліції в Херсонській області ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000708 від 12.04.2022 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст. 111, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 438 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий відділу розслідувань злочинів учинених в умовах збройного конфлікту СУ Головного управління Національної поліції в Херсонській області ОСОБА_5 за погодженням з прокурором Херсонської окружної прокуратури ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000708 від 12.04.2022 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст. 111, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 438 КК України.

У клопотанні слідчий зазначив, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст. 111, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 438 КК України. 08.06.2023 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст. 111, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 438 КК України.

У зв`язку із не встановленням фактичного місця перебування ОСОБА_6 та наявності достатніх підстав вважати, що останній перебуває на тимчасово окупованій території України, що позбавило орган досудового розслідування можливості вручити йому повідомлення про підозру, таке повідомлення, відповідно до вимог ст. 111, ч. 8 ст. 135, ст. 278 КПК України, здійснено шляхом опублікування в засобах масової інформації у відповідному розділі газети «Урядовий кур`єр» та на веб-сайті Офісу Генерального прокурора від 08.06.2023, 09.06.2023 відповідно, а також повідомлено про необхідність прибуття до СУ ГУНП в Херсонській області, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 на 10.06.2023, 12.06.2023, 13.06.2023 для вручення йому письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, а також проведення інших слідчих та процесуальних дій.

Проте, ОСОБА_6 на виклики не з`явився та про причини свого неприбуття не повідомив, що свідчить про умисні дії останнього, спрямовані на ухилення від органу досудового розслідування з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення особливо тяжких злочинів, а також про переховування на тимчасово окупованій території.

Згідно з наявними матеріалами кримінального провадження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходиться на тимчасово окупованій території України та не з`являється на виклик слідчого без поважних причин, за умови його належного повідомлення про такий виклик.

На підтвердження цього, старшим слідчим відділу СУ ГУНП в Херсонській області майором поліції ОСОБА_5 у кримінальному провадженні складені рапорти про неявку ОСОБА_6 до СУ ГУНП в Херсонській області за адресою: м. Херсон, вул. Лютеранська, 4 та АДРЕСА_2 .

Згідно з відповіддю на доручення слідчого встановлено, що ОСОБА_6 перебуває на лівобережній частині Херсонської області, яка на даний момент є тимчасово окупованою Російською Федерацією.

Згідно з відомостями, наявними в базі даних «АРКАН» громадянин Російської Федерації ОСОБА_6 в період часу з24.02.2022 по 14.06.2023 не перетинав державний кордон України.

У зв`язку із викладеним, 14.06.2023підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,оголошено врозшук, здійснення якого доручено УКРГУНП в Херсонській області..

У клопотанні слідчий посилається на те, що зібраними в ході досудового розслідування доказами доведено, що ОСОБА_6 перебуває на тимчасово окупованій території України у зв`язку з чим оголошений у розшук, останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжких кримінальних правопорушень, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі, наявність ризиків, передбачених ч.ч. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, а тому, на думку органу досудового розслідування, є всі підстави для застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор підтримав дане клопотання та просив його задовольнити.

Захисник в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання.

Розгляд клопотання було проведено слідчим суддею в порядку ч.6 ст.193 КПК України.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази, заслухавши думку сторін кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що вказане клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжним заходом є тримання під вартою.

Частиною 6 статті 193 КПК України визначено, що слідчий суддя може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук.

У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

У судовому засіданні встановлено, що відділом розслідування злочинів учинених в умовах збройного конфлікту СУ ГУНП в Херсонській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000708 від 12.04.2022 за підозрою ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 111, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 438 КК України.

Під час проведення досудового розслідування встановлено, що з 19 лютого 2014 року до цього часу триває міжнародний збройний конфлікт, викликаний збройною агресією рф проти України, окупацією частини території України законів та звичаїв війни (норм міжнародного гуманітарного права).

24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» на території України введено воєнний стан, який у подальшому неодноразово продовжувався.

Водночас, громадянин України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи на окупованій території Автономної Республіки Крим (точне місце знаходження досудовим розслідуванням не встановлено), достовірно знаючи про вищевказані обставини, які є загальновідомим фактом, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не раніше ніж з березня 2014 року та не пізніше 2016 року, діючи з прямим умислом, переслідуючи мету заподіяння шкоди суверенітету, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній безпеці України, вступив на службу до збройних сил країни агресора Російської Федерації, де з 2016 року проходить службу у військовій частині морської піхоти ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У період з 24 лютого 2022 року ОСОБА_6 у складі збройних сил РФ, а саме, очолюючи військовий підрозділ морської піхоти ІНФОРМАЦІЯ_2 , перетнув адміністративну межу між окупованою територією Автономної Республіки Крим та Херсонської області, приймаючи активну участь у широкомасштабній агресії та ведені бойових дій на боці РФ проти України, у тому числі до 07.03.2022 (дата набуття чинності Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за злочини проти основ національної безпеки України в умовах дії режиму воєнного стану» від 03.03.2022 року № 2113-IX).

Крім того, у період часу з 07.03.2022 ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заподіяння шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України, продовжив перехід на бік ворога РФ в умовах воєнного стану.

З початку березня 2022 року та приблизно до жовтня місяця 2022 року (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_6 , перебуваючи на окупованій території Херсонського району в межах населених пунктів Правдине та Миролюбівка, а також на лінії бойового зіткнення зі Збройними силами України на адміністративній межі з Миколаївською областю, в якості командира підрозділу морської піхоти Чорноморського флоту ВМФ ЗС РФ приймав активну участь у веденні бойових дій, а також у вчиненні воєнних злочинів проти цивільного населення, яке опинилось в окупації та під контролем ЗС РФ.

Так ОСОБА_6 , переслідуючи мету утримання та контролю над захопленими територіями вище зазначених населених пунктів Херсонського району Херсонської області, ОСОБА_6 , користуючись своїми повноваженнями командира військового підрозділу РФ, організував протиправну діяльність підлеглих йому військовослужбовців Російської Федерації, спрямовану на: придушення місцевого населення незгідного з політикою окупаційної влади; здійснення фільтраційних заходів та патрулювання на тимчасово окупованій території; сприяння у підривній діяльності та підтримки встановлення на окупованій військами РФ території незаконних органів влади, підконтрольних співробітникам спецслужб та командному складу ЗС РФ, примушування місцевих мешканців до співпраці з представниками держави-агресора, переходу на їх бік.

Крім того, з жовтня 2022 року ОСОБА_6 у складі збройних сил ворога (РФ) продовжує приймати участь у веденні бойових дій проти Збройних сил України, знаходячись на лівобережній частині Херсонської області.

З 19 лютого 2014 року представниками Російської Федерації (далі РФ) розпочато збройне вторгнення збройних сил РФ (далі ЗС РФ), приховане твердженням керівників РФ про переміщення військових підрозділів в рамках звичайної ротації сил Чорноморського флоту, які у взаємодії з військовослужбовцями Чорноморського флоту РФ та іншими підрозділами ЗС РФ здійснили блокування й захоплення адміністративних будівель і ключових об`єктів військової та цивільної інфраструктури України, забезпечивши військову окупацію території Автономної Республіки Крим і м. Севастополя. 18 березня 2014 року РФ оголосила про офіційне включення Криму до її території.

Одночасно із цим, протягом березня та на початку квітня 2014 року, під безпосереднім керівництвом та контролем представників влади та ЗС РФ представники іррегулярних незаконних збройних формувань, озброєних банд і груп найманців, створених, підпорядкованих, керованих та фінансованих Російською Федерацією, взяли під контроль будівлі, в яких знаходилися органи місцевої влади та місцеві органи виконавчої влади України, військові об`єкти України в окремих районах Донецької та Луганської областей України. 07 квітня 2014 року в м. Донецьку створено терористичну організацію «Донецька народна республіка» (далі за текстом «ДНР»), а 27 квітня 2014 року в м. Луганську терористичну організацію «Луганська народна республіка» (далі за текстом «ЛНР»), у складі яких утворені незаконні збройні формування, які функціонують і по теперішній час.

Внаслідок військових дій у період з травня по серпень 2015 року сили оборони України звільнили частину раніше окупованих територій Донецької та Луганської областей.

Датою початку тимчасової окупації Російською Федерацією окремих територій України є 19 лютого 2014 року. Автономна Республіка Крим та місто Севастополь є тимчасово окупованими Російською Федерацією з 20 лютого 2014 року. Окремі території України, що входять до складу Донецької та Луганської областей, є окупованими Російською Федерацією (у тому числі окупаційною адміністрацією Російської Федерації) починаючи з 7 квітня 2014 року, відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207-VII.

Надалі, 24 лютого 2022 року президент РФ оголосив початок так званої «спеціальної військової операції». Після цього, близько четвертої години ранку того ж дня, ЗС РФ, інші збройні формування РФ та підконтрольні їм угруповання іррегулярних незаконних збройних формувань розпочали широкомасштабне військове вторгнення на територію України, увійшовши з боку РФ, Білорусі та тимчасово окупованої території України, що супроводжувалось завданням ракетно-артилерійських ударів та бомбардувань авіацією об`єктів по всій території України.

24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено введення в Україні воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово продовжувався та діє на теперішній час.

З того моменту сили оборони України здійснюють збройну відсіч вздовж всієї лінії фронту.

Факт широкомасштабного збройного вторгнення на територію України 24.02.2022 не приховувався владою РФ, а також встановлений рішеннями міжнародних організацій, зокрема резолюцією Генеральної асамблеї

ООН ES-11/1 від 02.03.2022 «Про агресію проти України», п.п. 1, 3 Висновку 300(2022) Парламентської Асамблеї Ради Європи «Наслідки агресії Російської Федерації проти України», п.п. 17, 18 Наказу від 16.03.2022 за клопотанням про вжиття тимчасових заходів у справі «Звинувачення в геноциді відповідно до Конвенції про запобігання злочину геноциду та покарання за нього» (Україна проти РФ) та ін.)».

Відповідно до ст. 2 спільної для Женевських конвенцій про захист жертв війни 1949 р. ці конвенції, як і інші акти законів і звичаїв війни (міжнародного гуманітарного права), застосовуються до всіх випадків оголошеної війни чи будь-якого іншого збройного конфлікту, що може виникнути між двома чи більше Високими Договірними Сторонами, навіть якщо одна з них не визнає стану війни, у тому числі до всіх випадків часткової або цілковитої окупації Високої Договірної Сторони, навіть якщо ця окупація не натрапляє на жодний збройний спротив.

Таким чином, з 19 лютого 2014 року до цього часу триває міжнародний збройний конфлікт, викликаний збройною агресією Російської Федерації проти України, окупацією частини території України, що вказує на поширення дії на території України законів та звичаїв війни (норм міжнародного гуманітарного права).

У результаті вищезазначених подій, майже вся територія Херсонської області з березня 2022 року знаходилась під окупацією Збройних сил РФ. Починаю з липня місяця до 11 листопада 2022 року Збройними силами України звільнено (деокуповано) частину території Херсонської області, яка знаходиться на правобережжі річки Дніпро, у тому числі місто Херсон.

Відповідно до вимог ч. 1, ч. 2 ст. 2 Женевської Конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949, ратифікованої Указом Президії Верховної Ради Української РСР «Про ратифікацію Женевських конвенцій від 12 серпня 1949 року про захист жертв війни» від 03.07.1954 (далі - Конвенція), ця Конвенція застосовується до всіх випадків оголошеної війни чи будь-якого іншого збройного конфлікту, що може виникнути між двома чи більше Високими Договірними Сторонами, навіть якщо одна з них не визнає стану війни. Конвенція також застосовується до всіх випадків часткової або цілковитої окупації Високої Договірної Сторони, навіть якщо ця окупація не натрапляє на жодний збройний спротив.

Із цією метою є забороненими й залишатимуться забороненими будь-коли та будь-де такі діяння стосовно зазначених вище осіб:

a) насилля над життям й особистістю, зокрема всі види вбивств, завдання каліцтва, жорстоке поводження й тортури;

b) захоплення заручників;

c) наруга над людською гідністю, зокрема образливе та принизливе поводження;

d) засудження та застосування покарання без попереднього судового рішення, винесеного судом, який створено належним чином і який надає судові гарантії, визнані цивілізованими народами як необхідні (стаття 3 Конвенції).

Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 6 зазначеної Конвенції, вона повинна застосовуватися з самого початку будь-якого конфлікту або окупації, зазначених у статті 2-й цієї Конвенції. На території сторін конфлікту застосування Конвенції припиняється після загального припинення бойових дій. На окупованій території застосування цієї Конвенції припиняється через рік після загального припинення бойових дій.

Відповідно до положень ст. 27 Конвенції особи, що перебувають під захистом, мають право за будь-яких обставин, на особисту повагу, повагу до своєї честі, права на сім`ю, їхніх релігійних переконань та обрядів, звичок та звичаїв. До них завжди слід ставитися гуманно й захищати їх, зокрема, від будь-якого акту насильства чи залякування, від образ та цікавості натовпу.

З урахуванням положень стосовно здоров`я, віку та статі, сторона конфлікту, під владою якої є особи, що перебувають під захистом, має право поводитися з усіма ними однаково, без жодної дискримінації, зокрема стосовно раси, релігії або політичних переконань.

Статтею 29 Конвенції передбачено, що сторона конфлікту, під владою якої є особи, що перебувають під захистом, відповідає за поводження своїх представників із цими особами, причому це не знімає особистої відповідальності з таких представників.

В силу положень ст. 31 Конвенції, жодний примус фізичного чи морального порядку не може застосовуватися до осіб, які перебувають під захистом, зокрема з метою отримання від них або від третіх осіб якихось відомостей.

Згідно ст. 32 Конвенції, Високі Договірні Сторони спеціально дають згоду на те, що їм забороняється застосування будь-яких заходів, які можуть завдати фізичних страждань або призвести до знищення осіб, що перебувають під захистом, які є під їхньою владою. Ця заборона поширюється не лише на вбивства, тортури, тілесні покарання, калічення та медичні чи наукові досліди, які не викликані потребою лікування особи, що перебуває під захистом, а й на будь-яке інше брутальне поводження з боку як цивільних, так і військових властей.

Відповідно до ст. 33 Конвенції, жодну особу, що перебуває під захистом, не може бути покарано за правопорушення, якого вона не вчинила особисто. Колективні покарання, так само як і будь-які залякування чи терор, забороняються.

Згідно із ст. 147 Конвенції, серйозні порушення, про які йдеться у Конвенції, становлять такі порушення, що охоплюють такі дії, якщо їх здійснено проти осіб або власності, які перебувають під захистом цієї Конвенції: умисне вбивство, тортури або нелюдяне поводження, зокрема біологічні експерименти, які умисно спричинять великі страждання чи серйозні травми тілу чи здоров`ю, нелегальна депортація чи переведення або нелегальне ув`язнення особи, що перебуває під захистом, примушення особи, що перебуває під захистом, служити в збройних силах ворожої держави, або умисне відбирання в особи, що перебуває під захистом, прав на справедливий і офіційний судовий процес, рекомендований цією Конвенцією, захоплення полонених і широкомасштабне руйнування і привласнення власності, не виправдане воєнною необхідністю, і здійснюване незаконним чином і безцільно.

Статтею 43 Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12 серпня 1949 року, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Далі Протокол I), від 8 червня 1977 року передбачено, що збройні сили сторони, що перебуває в конфлікті, складаються з усіх організованих збройних сил, груп і підрозділів, що перебувають під командуванням особи, відповідальної перед цією стороною за поведінку своїх підлеглих, навіть якщо ця сторона представлена урядом чи властями, не визнаними супротивною стороною. Такі збройні сили підпорядковані внутрішній дисциплінарній системі, яка, поряд з іншим, забезпечує додержання норм міжнародного права, застосовуваних у період збройних конфліктів.

Особи, які входять до складу збройних сил сторони, що перебуває в конфлікті (крім медичного і духовного персоналу, про який ідеться у статті 33 Третьої конвенції, є комбатантами, тобто вони мають право брати безпосередню участь у воєнних діях.

Статтею 51 Протоколу I передбачено, що цивільне населення як таке, а також окремі цивільні особи не повинні бути об`єктом нападів. Заборонено акти насильства чи загрози насильства, що мають головною метою тероризувати цивільне населення.

Також, статтею 75 Протоколу I заборонені й будуть залишатися забороненими в будь-який час і в будь-якому місці такі дії, незалежно від того, чиняться вони представниками цивільних чи воєнних органів: насильство над життям, здоров`ям і фізичним та психічним станом осіб, зокрема: вбивство; катування всіх видів - фізичні чи психічні; тілесні покарання; каліцтво; знущання над людською гідністю, зокрема, принижуюче й образливе поводження, непристойне посягання в будь-якій його формі; взяття заручників; колективне покарання; і погрози вчинити будь-яку з вищезазначених дій.

Статті 3, 28 Конституції України передбачають, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність,

Встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , займаючи посаду командира підрозділу морської піхоти ІНФОРМАЦІЯ_2 у період з 24 лютого 2022 року перетнув адміністративну межу між окупованою територією Автономної Республіки Крим та Херсонської області, приймаючи активну участь у широкомасштабній агресії та ведені бойових дій на боці РФ проти України.

Приблизно з початку березня 2022 року до жовтня 2022 року ОСОБА_6 разом з підпорядкованими йому військовими ЗС РФ дислокувався на окупованій території Херсонського району Херсонської області в межах населених пунктів Правдине та Миролюбівка, а також на лінії бойового зіткнення зі Збройними силами України на адміністративній межі з Миколаївською областю, де приймав активну участь у бойових діях та вчинив воєнні злочини проти цивільного населення, яке опинилось в окупації під контролем ЗС РФ.

Переслідуючи мету утримання та контролю над захопленими територіями вище зазначених населених пунктів Херсонського району Херсонської області, ОСОБА_6 , користуючись своїми повноваженнями командира військового підрозділу РФ, організував протиправну діяльність підлеглих йому військовослужбовців Російської Федерації, спрямовану на: придушення місцевого населення незгідного з політикою окупаційної влади; здійснення фільтраційних заходів та патрулювання на тимчасово окупованій території; сприяння у підривній діяльності та підтримки встановлення на окупованій військами РФ території незаконних органів влади, підконтрольних співробітникам спецслужб та командному складу ЗС РФ, примушування місцевих мешканців до співпраці з представниками держави-агресора, переходу на їх бік.

У період часу з 11 по 12 квітня 2022 року, командир підрозділу морської піхоти ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 , знаходячись на території село Правдине Херсонського району Херсонської області, діючи за попередньою змовою та спільно з іншими невстановленими військовослужбовцями РФ, з невстановлених мотивів, діючи у зв`язку з міжнародним збройним конфліктом, усвідомлюючи, що потерпілі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та неповнолітня ОСОБА_14 є цивільними особами та не беруть участь у воєнних діях, знаходяться під владою супротивної сторони збройного конфлікту, умисно заподіяли їхню смерть у порушення ст.ст. 27 (1), 32 Конвенції, ст. 75(2) (а) (а.1) Протоколу I.

Так, в ніч з 11.04.2022 на 12.04.2022 (більш точний час під час досудового розслідування не встановлено) командир підрозділу морської піхоти Чорноморського флоту ВМФ ЗС РФ ОСОБА_6 за попередньою змовою та спільно з іншими невстановленими військовослужбовцями ЗС РФ, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне вбивство цивільних осіб, проникли на територію пункту по технічному обслуговуванню ТОВ ТАС «Таврія» за адресою: вул. Висоцької, 112, с. Правдине Херсонського району Херсонської області, де перебували охоронці ТОВ «Сибриз-2» та ТОВ «Сибриз-4» ОСОБА_15 , ОСОБА_12 , ОСОБА_16 .

У вказаному місці ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою та спільно з іншими невстановленими військовослужбовцями ЗС РФ з метою умисного вбивства цивільних осіб, без правових підстав, складання будь-яких документів, у порушення ст. 147 Конвенції, ст. ст. 51, 75 Протоколу І затримали (позбавили волі) ОСОБА_15 , ОСОБА_12 , ОСОБА_16 , яких доставили до будинку АДРЕСА_3 , в якому знаходились охоронці ТОВ «Сибриз-2» та ТОВ «Сибриз-4» ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , а також неповнолітня ОСОБА_14 .

У подальшому командир підрозділу морської піхоти Чорноморського флоту ВМФ ЗС РФ ОСОБА_6 за попередньою змовою та спільно з іншими невстановленими військовослужбовцями ЗС РФ в ніч з 11.04.2022 до 04 год. 20 хв. 12.04.2022, перебуваючи у будинку АДРЕСА_3 , діючи умисно, з невстановлених мотивів, у порушення ст. ст. 27 (1), 32 Конвенції, ст. 75 (2) (а) (а.1) Протоколу I, здійснили умисне вбивство цивільних осіб ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , та неповнолітньої ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , а саме: пострілом з невстановленої вогнепальної автоматичної зброї вбито ОСОБА_8 , якому спричинено тілесні ушкодження у вигляді вогнепального кульового наскрізного поранення голови в області потилиці, внаслідок чого настала смерть; пострілом з невстановленої вогнепальної автоматичної зброї вбито неідентифіковану особу охоронця, якому спричинено вогнепальне кульове наскрізне поранення голови в області потилиці, внаслідок чого настала смерть (тіло загиблого не вдалося ідентифікувати, але воно може належати ОСОБА_9 або ОСОБА_10 або ОСОБА_16 ); потерпілим ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 та двом невстановленим на теперішній час особам охоронців (тіла яких можуть належати ОСОБА_9 або ОСОБА_10 або ОСОБА_16 ) зв`язали руки та ноги, після чого приблизно о 04 год. 20 хв. 12.04.2022 здійснили їх умисне вбивство шляхом підриву всередині будинку нештатним способом ініціюванням електричного, вогневого, тощо бойового припасу, а саме артилерійського снаряду (калібру 122 мм або 152 мм), що спричинило розтрощення голови з повним руйнуванням головного мозку ОСОБА_12 та призвело до його смерті; спричинило уламкове ураження голови ОСОБА_11 та призвело до його смерті; спричинило відкрите проникаюче осколкове поранення голови з багатоуламковим переломами кісток черепа, грудної клітини, кінцівок ОСОБА_14 та призвело до її смерті; спричинило множинні руйнації тіла невстановленої на теперішній час особи охоронця та призвело до його смерті; спричинило багатоуламковий перелом кісток черепу з повним руйнуванням головного мозку невстановленої на теперішній час особи охоронця та призвело до його смерті.

Командир підрозділу морської піхоти Чорноморського флоту ВМФ ЗС РФ ОСОБА_6 достовірно знав, що потерпілі не належали до складу ЗСУ чи інших військових формувань України, не брали участь та не готувалися брати участь у військових діях, у них була відсутня будь-яка зброя. Ці обставини вказують на усвідомлення ОСОБА_6 обставин, які свідчили про захищений статус цивільних осіб у потерпілих за Конвенцією.

Таким чином, командир підрозділу морської піхоти ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою з іншими невстановленими військовослужбовцями РФ, порушили інші закони та звичаї війни, які полягали в умисному вбивстві осіб, котрі перебувають під захистом, чим грубо порушено ст. ст. 27 (1), 32, 147 Конвенції, ст. 75 (2) (а) (а.1) Протоколу І.

08.06.2023 відповідно до вимог ст. ст. 276, 277, 278 КПК України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Феодосія АР Крим, громадянина України, командира підрозділу морської піхоти ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_5 , 17.07.2007 документований паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 виданий Феодосійським МВ ГУМВС України в АР Крим, 29.04.2016 паспортом громадянина рф серії НОМЕР_2 виданий відділом УФМС росії по Республіці Крим і м. Севастополі в м. Феодосія. повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111 КК України - державна зрада, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України: перехід на бік ворога в період збройного конфлікту; ч. 2 ст. 111 КК України - державна зрада, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України: перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, надання іноземній державі допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчинені в умовах воєнного стану; ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 438 КК України - порушення законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, поєднані з умисним вбивством, вчинені за попередньою змовою групою осіб.

Оскільки всіма вжитими можливими слідчими (розшуковими) та іншими процесуальними діями встановити поточне місцезнаходження ОСОБА_6 на території будь-якого населеного пункту, де органи державної влади України здійснюють свої повноваження, на даний час не видається за можливе, згідно з вимогами ч. 3 ст. 111, ст. 135, 278 КПК України, вжито заходів для вручення повідомлення про підозру у спосіб, передбачений для вручення повідомлень.

Зокрема, 08.06.2023, 09.06.2023 в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - газеті «Урядовий кур`єр» № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора розміщено повідомлення про підозру ОСОБА_6 , а також повідомлено про необхідність прибуття до СУ ГУНП в Херсонській області, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , на 10.06.2023, 12.06.2023, 13.06.2023 для вручення йому письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, а також проведення інших слідчих та процесуальних дій.

Проте, ОСОБА_6 на виклики не з`явився та про причини свого неприбуття не повідомив, що свідчить про умисні дії останнього, спрямовані на ухилення від органу досудового розслідування з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення особливо тяжких злочинів, а також про переховування на тимчасово окупованій території.

Досудовим розслідуванням також встановлено, що з 24.02.2022 по теперішній час до органів державної влади, сервісних центрів, медичних закладів України підозрюваний не звертався, на підконтрольну територію України виїзди не здійснював.

За наявною інформацією, станом на теперішній час підозрюваний може перебувати на тимчасово окупованій території України, зокрема, у Херсонській області (лівобережжя), АР Крим та території РФ, де продовжує вчиняти дії на шкоду Україні та її населенню.

Крім цього, згідно з відповіддю на доручення слідчого встановлено, що ОСОБА_6 перебуває на лівобережній частині Херсонської області, яка на даний момент є тимчасово окупованою Російською Федерацією.

При перевірці вказаних осіб за ІПНП встановлено, що інформація відносно підозрюваного відсутня, при перевірці по АІПС « ІНФОРМАЦІЯ_10 », встановлено, що з 24.02.2022 по 14.06.2023 підозрюваний ОСОБА_6 державний кордон України не перетинав.

У зв`язку із викладеним, 14.06.2023 підозрюваного ОСОБА_6 , оголошено в розшук, здійснення якого доручено УКР ГУНП в Херсонській області, про що винесено відповідну постанову.

Наявні докази, які містяться в матеріалах клопотання по кримінальному провадженню, свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 , це зокрема, дані протоколів огляду місця події від 17.11.2022, від 28.11.2022; протоколу огляду трупу, пов`язаного з ексгумацією від 29.11.2022; висновків експерта від 13.02.2023 №КСЕ-19/112-23/905, від 08.02.2023 №1167, від 07.02.2023 №1166, від 10.02.2023 №1168, від 10.02.2023 №1169, від 11.02.2023 №1170, від 11.02.2023 №1171, від 27.01.2023 №1172, від 11.05.2023 №СЕ-19/112-23/4211-ФП; рапортів старшого оперуповноваженого в ОВС УКР ГУНП в Херсонській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_17 від 27.12.2022 №2188/3/29-2022, від 13.01.2023 №341/3/29-2023, від 25.01.2023 №446/3/29-2023; протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 06.03.2023; листа слідчого в ОВС СУ ГУНП в Херсонській області від 10.03.2023 №2174/8 на опрацювання інформації, отриманої від операторів телекомунікації; довідок аналізу з`єднань абонентських мобільних номерів по кримінальному провадженню; рапорту заступника начальника відділу УКР ГУНП в Херсонській області ОСОБА_18 ; сфери аналізу трафіку телефонних переговорів потерпілого ОСОБА_19 по кримінальному провадженню; рапортів співробітника відділу протидії кіберзлочинам в Херсонській області від 26.04.2023; протоколів допиту свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 та протоколів пред`явлення вказаним особам за фотознімками; протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 20.04.2023; протоколів допиту свідків ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 ; протоколів проведення слідчого експерименту за участю свідків ОСОБА_29 від 09.02.2023, ОСОБА_34 від 01.12.2022, ОСОБА_35 , ОСОБА_38 від 19.05.2022; листа від 14.06.2023 №1139/9/01-2023 про перетинання державного кордону; протоколу огляду речей від 22.05.2023; протоколів допиту потерпілих ОСОБА_39 від 31.03.2022, ОСОБА_40 від 24.01.2023, ОСОБА_41 від 06.02.2023, ОСОБА_42 від 05.12.2022, листів ГУ СБУ у м. Києві, заступника командира ВЧ НОМЕР_5 стосовно ОСОБА_6 ; протоколів тимчасового доступу до речей і документів від 16.05.2023, від 03.05.2023; протоколів огляду від 12.03.2023, від 16.05.2023; постанови про оголошення розшуку підозрюваного від 14.06.2023; рапорту заступника начальника відділу УКР ГУНП в Херсонській області ОСОБА_43 від 14.06.2023 №2764/3/11-2023.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором доведено, що підозрюваний ОСОБА_6 переховується від органів слідства на тимчасово окупованій території України, про що свідчить наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. Крім того, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні декількох злочинів, які відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, за які, у разі визнання вини, передбачено покарання до 15 років позбавлення волі, а тому, з метою уникнення кримінальної відповідальності за злочини, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 , він може переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

Крім того, встановлено наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: підозрюваний може незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки під час перебування останнього в селищі Миролюбівка Херсонської області, підтримував зв`язки зі свідками ОСОБА_22 , ОСОБА_25 , ОСОБА_20 , з метою схилити останніх до надання неправдивих показів або взагалі в подальшому відмовитись від них.

Суд також вважає, що слідчим у клопотанні та прокурором в судовому засіданні доведено існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, оскільки ОСОБА_6 є командиром підрозділу морської піхоти ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто, керує підпорядкованими йому військовими РФ, сфери діяльності яких розповсюджуються на окуповані території Херсонської області (враховуючи, що ця територія продовжує знаходитись під окупацією).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини «Мюррей проти Сполученого Королівства» 14310/88, 28 жовтня 1994 р. наголошено « … Метою допитів під час тримання під вартою відповідно до пункту (с) частини 1 статті 5 … є сприяння кримінальному розслідуванню шляхом підтвердження чи розвіювання конкретної підозри, яка послужила причиною арешту. Тому факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Фактичні дані, які містяться у наданих стороною обвинувачення доказах, на думку слідчого судді, здатні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_6 міг вчинити інкриміновані йому кримінальні правопорушення, а отже підтверджують наявність обґрунтованої підозри.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя приходить до переконання, що докази надані стороною обвинувачення доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень такого ступеню тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Слідчий суддя приходить до переконання про доведення прокурором існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні одночасно особливо тяжких злочинів, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 15 років, наслідком одного з яких є вбивство людей; на даний час перебуває на тимчасово окупованій території, тим самим переховуючись від органу досудового розслідування та суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Відповідно до положень ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України.

При вирішенні заявленого клопотання, слідчий суддя також враховує дані про особу ОСОБА_6 , тяжкість кримінального правопорушення, у вчинені якого він обґрунтовано підозрюється.

Також слідчий суддя виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює ЄСПЛ, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним у п.35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції.

Враховуючи вище зазначені обставини, слідчий суддя вважає, що саме такий вид запобіжного заходу як тримання під вартою забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Відповідно до абзацу 8 ч. 4 ст. 183 Під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Враховуючи те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення за ч.ч. 1, 2 ст. 111, ст. 438 відсутні підстави для визначення розміру застави.

Керуючись ст.ст. 176-178, 182-183, 193, 194, 196, 309,395 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.

Обрати відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцям. Феодосія АР Крим, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 111, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 438 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Після затримання ОСОБА_6 не пізніше як через сорок вісім годин з часу доставки до місця кримінального провадження, доставити до слідчого судді, суду для розгляду за його участю питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його заміну на більш м`який.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду, протягом 5 днів з дня її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1