Провадження №11-кп/801/484/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

зі секретарем судового засідання: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Вінниці в режимі відеоконференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 14.02.2024 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

за участі сторін провадження:

прокурора: ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_8

засудженого : ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 14.02.2024 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, просив скасувати ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 14.02.2024 року та постановити нову ухвалу, якою задоволити клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі рішення КСУ від 16.09.2021 року №6-р, рішення ЄСПЛ, а також ст. 81 КК України в редакції ЗУ № 2690-Х.

Вимоги апеляційної скарги мотивує тим, що він відбув більше двадцяти п`яти років покарання у вигляді довічного позбавлення волі, з урахуванням Закону № 838 VIII, має стабільну позитивну поведінку, виконує обов`язки засудженого, не порушує заборон, має заохочення. Також, як на підставу для застосування стосовно нього умовно-дострокового звільнення, засуджений посилається на рішення Конституційного Суду України від 16.09.2021 № 6-р(||)/2021 та рішення Європейського суду з прав людини у справі «Банчок і Ласло Маґ?яр (2) проти Угорщини (заяви №52374/15)».

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_7 , який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги засудженого та просив залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін як законну та обґрунтовану, засудженого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу в повному обсязі, просили її задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи, перевіривши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Згідно із ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення має бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Суд першої інстанції, вирішуючи питання щодо заяви ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, з належною повнотою дослідив матеріали заяви, особову справу засудженого ОСОБА_6 та дійшов висновку, що підстави для застосування умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відсутні.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши обставини, які мають значення для прийняття правильного рішення, вважає висновки суду першої інстанції належним чином умотивованими та обгрунтованими.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними.

Згідно матеріалів провадження, ОСОБА_6 засуджений вироком Київського обласного суду від 16.02.2001 за ч. 2 ст. 143, ч. 3 ст. 142, ст. 93 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна.

На даний час засуджений ОСОБА_6 відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі, яке не є строковим.

Згідно ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), яке розтлумачене в рішенні ЄСПЛ від 12.03.2019 у справі «Пєтухов проти України» (Petukhov v. Ukraine), заява № 41216/13) у частині необхідності з боку держави передбачення можливості та механізму умовно-дострокового звільнення засудженого до довічного позбавлення волі, Високий Суд зазначив, що сам факт того, що зрештою покарання у виді довічного позбавлення волі може бути відбутим у повному обсязі не суперечить ст. 3 Конвенції.

Отже, перегляд покарання у виді довічного позбавлення волі необов`язково має призвести до звільнення відповідного засудженого.

06 листопада 2022 року набрав чинності Закон України № 2690-ІХ від 18 жовтня 2022 року Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини.

За змістом п. 3 ч. 3 ст. 81 КК України із змінами, внесеними згідно із Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини» № 2690-ІХ від 18 жовтня 2022 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, у разі заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавленням волі на певний строк, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.

Отже, на даний час на законодавчому рівні передбачено право засуджених, які відбувають покарання у виді довічного позбавлення волі, на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням та в подальшому на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Таким чином, КК України передбачено можливість умовно-дострокового звільнення засудженого після звернення його до суду із клопотанням про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким його видом, що у повній мірі відповідає вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і прецедентній практиці Європейського суду з прав людини.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що жодних даних, що засуджений ОСОБА_6 до звернення із заявою про умовно-дострокове звільнення звертався вже до суду з клопотанням про заміну йому невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням у порядку, передбаченому ст. 82 КК України матеріали провадження не містять.

З урахуванням викладеного, висновки суду першої інстанції щодо неможливості застосування до засудженого ОСОБА_6 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є вірними і ґрунтуються на положеннях національного законодавства України.

Враховуючи вище наведене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції з урахуванням положень ст.537, 539 КПК України є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування немає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України , суд апеляційної інстанції,-

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 14.02.2024 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4