Провадження № 1-кп/204/597/24
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 березня 2024 року м. Дніпро
Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
за участю секретаря: ОСОБА_2 ,
за участю прокурора: ОСОБА_3 ,
за участю потерпілого: ОСОБА_4 ,
за участю обвинуваченого: ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Литви, уродженець м. Дніпропетровська, неодружений, не маючого нікого на утриманні, офіційно не працевлаштованого, раніше не судимий, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 , 23.10.2023 року приблизно о 18 год. 30 хв., знаходячись в будинку АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязнених стосунків з його братом ОСОБА_4 , у нього виник злочинний умисел, направлений на умисне спричинення потерпілому тілесних ушкоджень.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , знаходячись в зазначений час та у зазначеному місці, з метою реалізації свого злочинного умислу направленого на спричинення легких тілесних ушкоджень, діючи умовно, тримаючи у правій руці кухонний ніж наблизившись до потерпілого та стоячи перед обличчям потерпілого наніс ножем, який знаходився в його правій руці два удари в область лівої руки потерпілого.
Внаслідок спричинених ОСОБА_5 тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_4 , згідно висновку судово-медичного експерта № 3739 е від 16.11.2023 року, були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: двох ран по задньо-зовнішній поверхні лівого передпліччя у верхній третині, по внутрішній поверхні лівого плеча у середній третині. Виявлені тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, короткочасним належить вважати розлад здоров`я тривалістю понад 6 днів, але не більше як три тижні. На підставі: п. 2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року № 6.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального проступку визнав в повному обсязі в межах висунутого обвинувачення, щиро розкаявся. Підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті.
Присутній в судовому засіданні потерпілий не заперечував, щодо запропонованого порядку розгляду справи, за ч. 3 ст. 349 КПК України. Просив покарання призначити на розсуд суду.
У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
В судовому засіданні встановлено, що викладені фактичні обставини справи ніким не оспорюються, обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих фактичних обставин і у суду немає сумнівів у добровільності їх позиції, тому суд дослідив лише письмові матеріали, що характеризують особу обвинуваченого (арк. кримінального провадження 42-45).
Інші докази, здобуті в ході досудового слідства не досліджувались в судовому засіданні, у зв`язку з визначенням порядку та об`єму дослідження доказів, передбаченому ч. 3 ст. 349 КК України, оскільки свідчення ОСОБА_5 відповідають фактичним обставинам кримінального правопорушення та ніким не оспорюються.
Умисні дії ОСОБА_5 , які виразились у спричиненні легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, кваліфікуються за ч. 2 ст.125 КК України.
Згідно з вимогами ст. 50 КК України, покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню нею нових злочинів.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу засудженого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. п. 1, 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
У кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 згідно з вимогами ст. ст. 65-67 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 125 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до кримінальних проступків, особу обвинуваченого, раніше не судимого, не маючого нікого на утриманні, офіційно не працевлаштованого, неодруженого, не перебуваючого на обліку лікарів нарколога та психіатра, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, та позиції потерпілого, який просив призначити покарання на розсуд суду.
Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 , передбачені ст. 66 КК України суд визнає щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_5 , передбачені ст. 67 КК України судом не встановлено.
Враховуючи вищенаведені обставини, систематичність вчинення кримінальних правопорушень, характер вчиненого кримінального правопорушення, наслідки вчиненого, особу обвинуваченого, а також його відношення до вчиненого кримінально правопорушення, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_5 доцільно призначити обвинуваченому покарання у межах санкції ч. 2 статті 125 КК України, а саме у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень. що буде в даному випадку законним та справедливим, відповідатиме загальним засадам призначення покарання та буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Призначення іншого виду покарання суд вважає недоцільним.
Підстав для призначення обвинуваченому покарання з застосуванням положень ст.69 КК України суд не вбачає.
Цивільний позов не заявлено.
Запобіжний захід по даному кримінальному провадженню не обирався.
Речові докази та судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.
На підставі викладеного та керуючись статтями 100, 124, 349, 370, 373, 374, 376, 394 КПК України, суд,-
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.
Запобіжний захід по даному кримінальному провадженню не обирався.
Речові докази та судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, шляхом подачі апеляційної скарги через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1