Справа № 372/2230/24
Провадження № 1-кп-232/24
В И Р О К

іменем України

25 червня 2024 року Обухівський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000135 від 03.01.2024 року, за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець села Степне Первомайського району Автономної Республіки Крим, українця, громадянина України, розлученого, який має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, офіційно не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 121 Кримінального кодексу України,

В С Т А Н О В И В:

01 січня 2024 року близько 20 години 00 хвилин, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_7 , перебуваючи в будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , в якому проживає ОСОБА_5 , на ґрунті ревнощів, перебуваючи в стані емоційної напруги, яка супроводжувалася у нього почуттям образи та злості на ОСОБА_5 , але не досягала фізіологічного афекту та іншого емоційного стану, який міг би здійснити суттєвий вплив на його свідомість та діяльність, стоячи навпроти ОСОБА_5 , маючи намір на заподіяння тілесних ушкоджень останньому, умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, наніс ОСОБА_5 не менше двох ударів кулаками правої та лівої рук по обличчю та по правій частині грудної клітки, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді гематоми та саден в ділянці правого ока, які, відповідно до висновку судово-медичної експертизи, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, та правобічного гідропневмотораксу, переломів 3-11 ребер справа, підшкірної емфіземи праворуч, які, відповідно до висновку судово-медичної експертизи, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя в момент заподіяння.

В судовому засіданні обвинувачений винуватим себе у вчиненні вказаного злочину визнав повністю, показав, що після розлучення проживає із дружиною цивільним шлюбом, потерпілий є сусідом, напередодні цих подій він застав у помешканні потерпілого свою дружину оголеною у ліжку, тому вдарив його двічі. Ввечері 01 січня цього року він знову дізнався, що дружина пішла до сусіда, прийшов, виявилось, що дружина із потерпілим вживають алкоголь. Через ревнощі він не витримав та вдарив потерпілого, який сидів у кріслі, кулаком руки, після чого той упав на підлогу, коли вставав він бив руками по обличчю і тілу, точну кількість ударів не пам`ятає через хвилювання, однак визнає що виявлені у потерпілого тілесні ушкодження заподіяні саме ним. Перед подією перебував із потерпілим у дружніх стосунках, вбивати його не хотів, причиною застосування сили були обґрунтовані ревнощі. Через день його затримала поліція. Жалкує про скоєне.

Винуватість обвинуваченого у вчиненні вказаного злочину повністю доведена показами потерпілого, письмовими доказами.

Так, потерпілий в судовому засіданні показав, що проживає по сусідству із обвинуваченим у м.Обухів, у грудні 2023 року обвинувачений у його будинку побив його через ревнощі, оскільки його цивільна дружина чомусь лежала у його спальні оголена. 01 січня цього року дружина обвинуваченого знову прийшла до нього, вони вживали разом алкоголь, мали намір поговорити із обвинуваченим з приводу його безпідставних ревнощів. Ввечері прийшов обвинувачений, побачив їх разом, почалась сварка. Коли він сидів у кріслі у своїй спальні, обвинувачений підійшов та вдарив його ударом правої руки, від чого він впав на підлогу, далі обвинувачений наносив ще декілька ударів, напевно руками, але точно він не пам`ятає. Внаслідок побиття у нього було переламано декілька ребер. Мотивом побиття були ревнощі. Він не звертався за допомогою, оскільки не було телефона. Наступного дня йому стало гірше, тому він залишився вдома, через день звернувся до лікарні, рентгензнімок показав переломи, його госпіталізували, а лікарі повідомили поліцію. Просив позбавити обвинуваченого волі, оскільки той не відшкодував шкоду.

Винуватість обвинуваченого у вчиненні вказаного злочину також підтверджується поданими суду письмовими і речовими доказами, зокрема:

- медичною документацією, якою підтверджується факт звернення потерпілого за медичною допомогою з приводу отриманих внаслідок злочину травм, а також факт лікування (а.с.70);

- висновком експерта № 7 від 16.02.2024 року, яким підтверджується виявлення у потерпілого тілесних ушкоджень у вигляді гематоми та саден в ділянці правого ока, які, відповідно до висновку судово-медичної експертизи, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, та правобічного гідропневмотораксу, переломів 3-11 ребер справа, підшкірної емфіземи праворуч, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя в момент заподіяння (а.с.77-79);

- протоколом огляду місця події від 18.01.2024 року, яким підтверджується обстановка на місці злочину (а.с.80-91);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 18.01.2024 року за участю потерпілого, яким підтверджується обставини застосування обвинуваченим насильства до потерпілого, час та місце вчинення злочину, механізм заподіяння тілесних ушкоджень (а.с.92-98);

- висновком експерта № 17 від 22.02.2024 року, яким підтверджується можливість утворення виявлених у потерпілого тілесних ушкоджень за обставин, вказаних потерпілим під час слідчого експерименту (а.с.104-106);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 04.03.2024 року за участю свідка ОСОБА_8 , яким підтверджується обставини застосування обвинуваченим насильства до потерпілого, час та місце вчинення злочину, механізм заподіяння тілесних ушкоджень (а.с.107-112);

- висновком експерта № 25 від 18.03.2024 року, яким підтверджується можливість утворення виявлених у потерпілого тілесних ушкоджень за обставин, вказаних свідком під час слідчого експерименту (а.с.104-106);

- висновком судово-психіатрічного експерта № 198 від 25.03.2024 року, згідно якого за результатами поведеної у справі судової психологічної експертизи встановлено те, що обвинувачений під час скоєння інкримінованих йому перебував у стані емоційної напруги, яка не досягла ступеню фізіологічного афекту та вплинула на його свідомість та діяльність (а.с.126-128);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 12.04.2024 року за участю обвинуваченого, яким підтверджується обставини застосування обвинуваченим насильства до потерпілого, час та місце вчинення злочину, механізм заподіяння тілесних ушкоджень (а.с.129-137);

- висновком експерта № 55 від 16.04.2024 року, яким підтверджується можливість утворення виявлених у потерпілого тілесних ушкоджень за обставин, вказаних обвинуваченим під час слідчого експерименту (а.с.144-145);

- рапортом, протоколом прийняття заяви про вчинення злочину, постановами, протоколами, довідками, ухвалами слідчого судді, іншими матеріалами кримінального провадження, якими підтверджуються правомірність процесуальних та слідчих дій у кримінальному провадженні (а.с.69, 71-76, 99-103, 113-118, 122-125, 138-143, 146-151).

Оцінюючи зібрані по справі докази на предмет доведеності зазначених сторонами кримінального провадження обставин, суд приймає до уваги приписи ч.1 ст.94 КПК України, якою встановлено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Аналіз свідчень обвинуваченого, потерпілого в суді, зважаючи на рівень їх аргументованості, переконливості та послідовності, а також інших факторів, дає підстави вважати покази обвинуваченого і потерпілого в частині місця вчинення злочину і механізму заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому саме обвинуваченим правдивими і послідовними, оскільки вони узгоджуються із сукупністю досліджених судом доказів, зокрема, висновками експертиз.

Протиріччя у показаннях обвинуваченого і потерпілого щодо часу вчинення злочину були усунуті під час судового розгляду, визначений у обвинуваченні час спричинення тілесних ушкоджень об`єктивно підтверджений належними і допустимими доказами, тому суд вважає цю обставину обвинувачення доведеною.

Оскільки умисел обвинуваченого був направлений на заподіяння тілесних ушкоджень без конкретизації ступеню їх тяжкості, відповідальність він повинен нести за фактично спричинені тілесні ушкодження, а саме за заподіяння тяжких тілесних ушкоджень.

За таких обставин, суд вважає повністю доведеними викладені у обвинуваченні відомості про обставини спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, а також винуватість у їх умисному заподіянні саме обвинуваченого.

Суд вважає, що дії ОСОБА_7 вірно кваліфіковані за ч.1 ст.121 КК України, оскільки він вчинив умисні дії, які виразились у спричиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, його особу та відношення до скоєного, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання, досудову доповідь органу з питань пробації.

Обставиною, що пом`якшує покарання, суд вважає активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання, немає.

Відповідно до положень ст.ст. 50, 65 КК України, враховуючи тяжкість та характер кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має постійне місце проживання та роботи, утримує трьох неповнолітніх дітей, за місцем проживання характеризується позитивно, враховуючи думку потерпілого, який просив призначити покарання із позбавленням волі, суд вважає необхідним призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, оскільки такий вид покарання є достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

При цьому суд вважає можливим застосування ст.ст. 75, 76 КК України і звільнення обвинуваченого від відбування призначеного цим вироком покарання за умови виконання певних обов`язків, оскільки його виправлення можливе без відбування покарання.

Підстав для застосування положень ст.ст. 69, 69-1 КК України суд не вбачає.

Запобіжний захід відсутній.

При наданні правової оцінки цивільному позову, за вимогами якого з ОСОБА_7 пропонується стягнути на користь ОСОБА_5 відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 5 045 гривень 10 копійок, відшкодування моральної шкоди у розмірі 200 000 гривень, витрати на правову допомогу в розмірі 31 тис. грн., суд приймає до уваги наступне.

При вирішенні цивільного позову суд приймає до уваги положення Декларації основних принципів правосуддя для жертв злочинів і зловживання владою (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 29 листопада 1985 р.) щодо необхідності дотримання балансу між правами підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, з одного боку, та інтересами жертви, - з іншого.

Під час судового розгляду матеріальна шкода була повністю відшкодована, тому в цій частині позовних вимог слід відмовити.

Під час судового розгляду було встановлено, що внаслідок винних дій обвинуваченого цивільному позивачеві було спричинено моральну шкоду, яка виразилась у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку із протиправною поведінкою відносно його самого, ушкодженням здоров`я, порушення життєвих зв`язків, втраті душевного спокою, зміні звичного способу життя. За таких обставин, з врахуванням характеру правопорушення, матеріального стану обвинуваченого, ступіню його вини, глибини страждань потерпілого, інших обставин, які мають істотне значення, суд вважає, що виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відшкодуванню підлягає моральна шкода в розмірі 50 тис. грн., що відповідає положенням ст.ст. 23, 1167 ЦК України та п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

З матеріалів справи не вбачається достатньо переконливих доказів заподіяння такого розміру моральної шкоди, який передбачений цивільним позовом потерпілого, а також такого матеріального стану обвинуваченого, який би свідчив про його спроможність реально задовольнити вимоги цивільного позивача у заявлених ним розмірах грошового стягнення. Відтак, заначений вище розмір задоволених позовних вимог, на думку суду, відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, а також не порушує баланс між правами обвинуваченого, з одного боку, та інтересами потерпілого, - з іншого.

Достатніх підстав для покладення на обвинувачення обов`язку сплати на користь потерпілого витрат на правову допомогу суд не вбачає, оскільки матеріалами справи підтверджується, а потерпілим і його представником визнається, що реального понесення таких витрат не було, між ними лише була досягнута угода про відповідні виплати за рахунок обвинуваченого. Відтак, в цій частині вимог слід відмовити за недоведеністю і необгрунтованістю

Таким чином, із урахуванням принципу диспозитивності кримінального судочинства цивільний позов підлягає задоволенню частково в межах доведених вимог.

Речові докази відсутні.

Судові витрати відсутні.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 121 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років.

Відповідно до статті 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового терміну двох років не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно до статті 76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Контроль за поведінкою ОСОБА_7 покласти на Обухівський районний відділ філії державної установи «Центр пробації» в місті Києві та Київській області.

Цивільний позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 відшкодування моральної шкоди у розмірі 50 000 грн.

В задоволенні іншої частини цивільного позову відмовити.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1