Справа № 201/4230/24
Провадження № 1-кс/201/1426/2024
УХВАЛА

Іменем України

15 квітня 2024 року м. Дніпро

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю слідчого ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого слідчого відділу 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБ України в Донецькій та Луганській областях ОСОБА_3 , погоджене прокурором Донецької обласної прокуратури ОСОБА_5 , про здійснення спеціального досудового розслідування в межах кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000373 від 30.01.2023 відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кодема Бахмутського (Артемівського) району Донецької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся з клопотанням про надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування, на обґрунтування якого зазначив, що з квітня 2014 року по теперішній час учасниками терористичної організацій «ДНР», що реалізують злочинний умисел, щодо досягнення завдань, з метою порушення громадської безпеки, залякування населення, провокації воєнного конфлікту, міжнародного ускладнення та впливу на прийняття рішень органами державної влади і місцевого самоврядування, зокрема щодо визнання легітимності діяльності «ДНР» та влади її керівників, здійснюються захоплення адміністративних будівель і ключових об`єктів інфраструктури на території Донецької області, акти застосування збройної сили військовослужбовцям Збройних сил України, правоохоронним органам України та іншим представникам сил антитерористичної операції у відновленні територіальної цілісності України та забезпеченні правопорядку, вчиняються інші злочини.

Як наслідок, під контролем представників терористичної організації «ДНР» опинилась частина території Донецької області, визначена постановою Верховної Ради України № 254-VIII від 17.03.2015 «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями», постановою Верховної Ради України № 252-VIII від 17.03.2015 «Про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування».

Відповідно до п.п. 6, 7 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», окупаційна адміністрація Російської Федерації - сукупність державних органів і структур Російської Федерації, функціонально відповідальних за управління тимчасово окупованими територіями та підконтрольних Російській Федерації самопроголошених органів, які узурпували виконання владних повноважень на тимчасово окупованих територіях та які виконували чи виконують властиві органам державної влади чи органам місцевого самоврядування функції на тимчасово окупованій території України, в тому числі органи, організації, підприємства та установи, включаючи правоохоронні та судові органи, нотаріусів та суб`єктів адміністративних послуг.

Тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації.

Утримання частини території Донецької області, взятої під контроль шляхом насильницьких злочинних дій, та досягнення завдання щодо зміни меж території та державного кордону України в спосіб, що суперечить порядку, встановленому Конституцією України, потребує створення та функціонування на цій території єдиної системи органів виконавчої влади в так званій «ДНР».

Вказане в свою чергу та намагання досягти однієї з цілей, а саме, створення в очах міжнародної спільноти та місцевих мешканців образу «ДНР» як легітимного державного утворення, що має власні органи державної влади та місцевого самоврядування, надання легітимності виконавчому процесу, призвело до прийняття представниками окупаційної адміністрації рішення щодо створення та функціонування так званого «Министерства связи Донецкой Народной Республики», який би виконував функції органу виконавчої влади в так званій «ДНР».

Так, відповідно до так званого «Постановления №22-6» від 30.04.2020 «Об утверждении Положения о Министерстве связи Донецкой Народной Республики», що затверджене так званим «Правительством Донецкой Народной Республики», так зване «Министерство связи Донецкой Народной Республики» - є республіканським органом виконавчої влади, який здійснює функції з вироблення та реалізації державної політики та нормативного правового регулювання галузі зв`язку.

Досудовим розслідуванням встановлено, що адміністративна будівля так званого «Министерства связи Донецкой Народной Республики» розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до Розділу ІІ ст. 14 вищезазначеного «Постановления» - Міністерство очолює Міністр зв`язку «Донецької Народної Республіки», який призначається на посаду та звільняється з посади Головою «Донецької Народної Республіки» на пропозицію Голови Уряду «Донецької Народної Республіки».

Відповідно до Розділу ІІ ст. 16 вищезазначеного «Постановления» - у разі тимчасової відсутності Міністра (у зв`язку з відрядженням, відпусткою, тимчасовою непрацездатністю) тимчасове виконання повноважень, у тому числі право підпису банківських та фінансових документів щодо фінансових питань діяльності Міністерства, покладається на Першого заступника Міністра, тимчасово виконуючого обов`язків Міністра.

Так, у громадянина України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з мотивів непогодження з політикою чинної влади в Україні та підтримки входження тимчасово окупованих територій України до складу Російської Федерації, будучи обізнаною про факт ведення вказаною державою агресивної війни проти України, невизнання РФ поширення державного суверенітету України на тимчасово окуповані її території, виник умисел на співпрацю з представниками держави-агресора.

Досудовим розслідуванням встановлено, що громадянин України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи на тимчасово окупованій території - в місті Донецьк Донецької області, а саме за місцезнаходженням так званого «Министерства связи ДНР» за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, керуючись ідеологічними мотивами, реалізуючи свій злочинний умисел, з метою встановлення та утвердження тимчасової окупації частини території України, підтримки рішень та дій держави-агресора, збройних формувань, окупаційної адміністрації держави-агресора, співпраці з державою-агресором, збройними формуваннями та окупаційною адміністрацією, у період з 15.03.2022 по 10.05.2023 добровільно займав так звані посади «Министра связи ДНР», «и.о. Министра связи ДНР», які пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функції.

Значна кількість території та населених пунктів Донецької області протягом квітня-вересня 2014 року опинилась під контролем регулярних з`єднань і підрозділів збройних сил та інших військових формувань Російської Федерації, підпорядкованих і скеровуваних ними російських радників та інструкторів, окупаційних адміністрацій Російської Федерації на території Донецької області, які Законом України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» № 2268-VIII від 18.01.2018, Постановою Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» № 254-VIII від 17.03.2015 та Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» № 1680-VII від 16.09.2014 визнані тимчасово окупованими територіями.

Відповідно до Розділу ІІ ст. 19 вищезазначеного «Постановления», до посадових та функціональних обов`язків так званого «Министра связи ДНР» віднесено наступне: 1) бере участь із правом голосу на засіданнях Уряду Донецької Народної Республіки; 2) у межах своєї компетенції бере участь у підготовці постанов та розпоряджень Уряду Донецької Народної Республіки, забезпечує їх виконання; 3) здійснює керівництво діяльністю Міністерства, несе персональну відповідальність за виконання покладених на Міністерство завдань та функцій, організацію та результати діяльності Міністерства; 4) планує роботу Міністерства, вживає заходів щодо вдосконалення організації та підвищення ефективності роботи Міністерства; 5) звітує перед Урядом Донецької Народної Республіки, Народною Радою Донецької Народної Республіки про виконання, покладених на Міністерство завдань; 6) підписує в межах своєї компетенції документи з питань, що віднесені до функцій та повноважень Міністерства, меморандуми, угоди, договори, контракти, у тому числі трудові, з юридичними та фізичними особами; 7) відкриває та закриває рахунки у банківських установах; 8) підписує довідки, листи, документи, необхідність яких може виникнути при відкритті та обслуговуванні рахунків у банківських установах, а також інші фінансові документи; 9) засвідчує повноваження та підписи керівника та інших осіб, зазначених у картці із зразками підписів та відбитка печатки підприємства, установи, організації, засновником якого виступає ОСОБА_7 ; 10) приймає рішення щодо розподілу бюджетних коштів, головним розпорядником яких є Міністерство; 11) призначає на посаду та звільняє з посади працівників Міністерства, забезпечує дотримання працівниками Міністерства Правил внутрішнього трудового розпорядку, виконавчої дисципліни; 12) застосовує заходи заохочення до працівників Міністерства та керівників державних установ, підприємств, організацій, що перебувають у сфері управління Міністерства, накладає на них дисциплінарні стягнення; 13) скасовує нормативні правові та розпорядчі документи керівників підприємств, установ, організацій, що перебувають у сфері управління Міністерства, у разі їх суперечності Конституції та законодавству Донецької Народної Республіки; 14) у межах своєї компетенції видає накази, розпорядження, видає доручення для представлення інтересів Міністерства в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, підприємствах, установах та організаціях; 15) погоджує щорічні плани роботи та показники діяльності підприємств, установ, організацій, що перебувають у сфері управління Міністерства; 16) погоджує та (або) затверджує структуру та штатний розпис підвідомчих Міністерству підприємств, установ, організацій за поданням їх керівників; 17) затверджує: організаційну структуру та штатний розпис Міністерства за погодженням із заступником голови Уряду Донецької Народної Республіки, який здійснює координацію роботи Міністерства; стратегії розвитку та програми діяльності підвідомчих Міністерству державних підприємств; положення про структурні підрозділи Міністерства, Правила внутрішнього трудового розпорядку та посадові інструкції (регламенти) працівників Міністерства; статути (положення) підприємств, установ, організацій, що перебувають у сфері управління Міністерства за поданням їх керівників; кошторис видатків на утримання Міністерства в межах, встановлених Урядом Донецької Народної Республіки на відповідний період асигнувань, передбачених у Республіканському бюджеті Донецької Народної Республіки; інші документи, передбачені законодавством Донецької Народної Республіки; 18) вносить на розгляд: Голові Донецької Народної Республіки проекти нормативних правових актів, затвердження яких належить до компетенції Глави Донецької Народної Республіки; Голові Донецької Народної Республіки подання про нагородження державними нагородами Донецької Народної Республіки працівників Міністерства, підприємств, установ, організацій, що знаходяться у сфері управління Міністерства; до Уряду Донецької Народної Республіки пропозиції щодо встановлення граничної чисельності та фонду оплати праці працівників Міністерства; до Уряду Донецької Народної Республіки проекти нормативних правових актів, затвердження яких віднесено до компетенції Уряду Донецької Народної Республіки; до Уряду Донецької Народної Республіки пропозиції щодо створення, реорганізації та ліквідації державних підприємств, установ, організацій, що перебувають у сфері управління Міністерства; до Уряду Донецької Народної Республіки пропозиції щодо внесення змін та доповнень до законодавства у галузі зв`язку; до Міністерства фінансів Донецької Народної Республіки пропозиції щодо формування бюджету щодо фінансування Міністерства та підвідомчих йому підприємств, установ, організацій; 19) проводить колективні переговори та укладає колективний договір та галузеву угоду; 20) призначає та звільняє з посади керівників підвідомчих підприємств, установ, організацій, їх заступників та осіб, відповідальних за бухгалтерський облік; 21) проводить переговори та підписує міжнародні договори, угоди, меморандуми; 22) дає вказівки та доручення, обов`язкові для виконання співробітниками Міністерства; 23) ініціює проведення службового розслідування щодо працівників Міністерства, керівників підприємств, установ, організацій, які перебувають у сфері управління Міністерства; 24) скликає та проводить наради з питань діяльності Міністерства; 25) здійснює інші повноваження відповідно до Законів Донецької Народної Республіки, нормативних правових актів Глави Донецької Народної Республіки, нормативних правових актів Уряду Донецької Народної Республіки.

Так, відповідно до так званого «Указа Главы ДНР ОСОБА_8 №143 10 мая 2023 года», громадянина України ОСОБА_6 було звільнено від виконання обов`язків так званого «Министра связи ДНР».

Таким чином, громадянин України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано підозрюється у колабораційній діяльності, тобто у добровільному зайняті громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколами огляду мережі Інтернет; висновком експерта №СЕ-19/113-24/858-ФП від 07.03.2024 (судова портретна експертиза).

Враховуючи наведені вище обставини, слідчим за погодженням з прокурором 05.04.2024, з дотриманням вимог ст. ст. 111, 135, 278 КПК України, ОСОБА_6 повідомлено про підозру у кримінальному провадженні №0000373 від 30.01.2023 за ч. 5 ст. 111-1 КК України, у відповідності та у спосіб, передбачений чинним кримінальним процесуальним законодавством України та, у свою чергу, повідомлення про підозру вручено ОСОБА_4 , який є захисником за призначенням.

Таким чином, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України (у колабораційній діяльності, тобто у добровільному зайнятті громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора).

Повістки про виклик підозрюваного ОСОБА_6 до слідчого 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях до будівлі за адресою: АДРЕСА_3 на 09.04.2024, 10.04.2024 та 11.04.2024 було розміщено у засобах масової інформації в газеті «Урядовий кур`єр» та на офіційному сайті «Офісу генерального прокурора», однак ОСОБА_6 у визначений час не з`явився та не повідомив причини неявки.

Відповідно до відповіді оперативного підрозділу на даний час підозрюваний ОСОБА_6 згідно отриманої інформації переховується від органів слідства та суду та перебуває на території м. Донецька Донецької області. Під час досудового розслідування встановлено, що підозрюваний ОСОБА_6 ухиляється від явки на виклик слідчого (не прибув на виклик без поважної причини більше ніж два рази), оголошений у розшук та перебуває у м. Донецьк Донецької області.

Постановою слідчого від 11.04.2024 на підставі ст. 281 КПК України підозрюваного ОСОБА_6 оголошено в розшук.

На підставі викладеного, просив надати дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000373 від 30.01.2023 відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Слідчий у судовому засіданні підтримав клопотання та просив ухвалити рішення, яким надати дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування з підстав, зазначених в клопотанні.

Захисник в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання, вважала клопотання передчасним.

Вислухавши думку слідчого, захисника, вивчивши клопотання та дослідивши долучені до нього документи, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

У відповідності з п. 4 ч. 3 ст. 297-2 КПК України факт перебування ОСОБА_6 на час вчинення кримінального правопорушення на тимчасово окупованій території повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а також встановлено, що ОСОБА_6 постійно перебуває на тимчасово окупованій території, а саме, на території м. Донецьк Донецької області.

Відповідно до ч. 2 ст. 297-1 КПК України, спеціальне досудове розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні щодо злочинів, у т.ч. передбаченого ст. 111-1 КК України, стосовно підозрюваного, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук.

Наведені докази в своїй сукупності підтверджують, що ОСОБА_6 , перебуває на тимчасово окупованій території, приймає участь в протиправних діях, а саме: зайняв посаду так званого «Министра связи ДНР».

Про факт переховування підозрюваного ОСОБА_6 від слідства та суду свідчить те, що він на виклики для проведення слідчих та процесуальних дій, вручення підозри, на виклик слідчого судді для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу не з`явився, а тому в повній мірі можна стверджувати про переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Відомості про переховування підозрюваного підтверджуються опублікованими повістками про виклик, наведеними у цьому клопотанні опублікованими в газеті «Урядовий кур`єр» та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Підозрюваний належним чином викликався для вручення повідомлення про підозру та проведення слідчих і процесуальних дій у спосіб передбачений законом, а саме через засоби масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на сайті офісу Генерального прокурора, проте не з`явився у призначений час та не повідомив про причини неприбуття, беручи до уваги той факт, що ОСОБА_6 проживає та перебуває на тимчасово окупованій території у м. Донецьк Донецької області, що на цей час непідконтрольна владі України, оскільки тимчасово окупована РФ та незаконними збройними формуваннями, з урахуванням наведеного є підстави вважати, що підозрюваний переховується від органів досудового слідства на тимчасово окупованій території України, з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Відповідно до п. 7 ч. ст. 1-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», 15.04.2014 р. № 1207-VII, - тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації.

Статтею 3 Закону встановлено перелік територій, які вважаються «тимчасово окупованою територією». Такою територією визначається:

1) сухопутна територія тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України, водні об`єкти або їх частини, що знаходяться на цих територіях;

2) внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, внутрішні морські води, прилеглі до сухопутної території інших тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права, Конституції та законів України;

3) інша сухопутна територія України, внутрішні морські води і територіальне море України, визнані в умовах воєнного стану тимчасово окупованими рішенням Ради національної безпеки і оборони України, введеним у дію указом Президента України.

Аналіз вказаних положень Закону свідчить, що існує декілька підстав та способів віднесення певних територій держави до категорії тимчасово окупованих.

Так, виходячи з положень п. 1 ч. 1 ст. 3 та п. 7 ч. 1 ст. 1-1 Закону, будь-яка частина території України набуває статусу тимчасово окупованої території за наявності у неї певних ознак, визначених Законом, і при цьому у даному випадку Закон не вимагає проходження будь-яких додаткових процедур або прийняття додаткових нормативно-правових актів для встановлення факту окупації.

У цьому випадку, достатньо довести, що окремо визначена територія відповідає одному з критеріїв встановлених п. 1 ч. 1 ст. 3 та п. 7 ч. 1 ст. 1-1 Закону, а саме:

1.частина території України, в межах якої збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль;

2.частина території України, в межах якої збройні формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації.

Значна кількість території та населених пунктів Донецької області протягом квітня-вересня 2014 року опинилась під контролем регулярних з`єднань і підрозділів збройних сил та інших військових формувань Російської Федерації, підпорядкованих і скеровуваних ними російських радників та інструкторів, окупаційних адміністрацій Російської Федерації на території Донецької області, які Законом України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» № 2268-VIII від 18.01.2018, Постановою Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» № 254-VIII від 17.03.2015 та Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» № 1680-VII від 16.09.2014 визнані тимчасово окупованими територіями.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ч. 1 ст. 2 КПК України).

Спеціальне досудове розслідування (inabsentia) здійснюється стосовно одного чи декількох підозрюваних згідно із загальними правилами досудового розслідування, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень глави 24-1 (ч. 1 ст. 297-1 КПК України).

Наведені обставини унеможливлюють завершення досудового розслідування без проведення спеціального досудового розслідування, оскільки підозрюваний перебуває на тимчасово окупованій території та переховується там від органів досудового розслідування.

Враховуючи наведене, з метою досягнення завдання кримінального провадження, дотримання належної правової процедури, необхідним вбачається отримати дозвіл слідчого судді на проведення спеціального досудового розслідування.

Наведені положення КПК України щодо можливості проведення спеціального досудового розслідування повністю узгоджуються з діючою Європейською судовою практикою.

Згідно з ч. 5 ст. 139 КПК України ухилення від явки на виклик слідчого, прокурора чи судовий виклик слідчого судді, суду (неприбуття на виклик без поважної причини більш як два рази) підозрюваним, обвинуваченим, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, є підставою для здійснення спеціального досудового розслідування чи спеціального судового провадження.

Статутом Міжнародної організації кримінальної поліції Інтерпол, а саме п. 3, зазначено, що «Організації категорично забороняється здійснювати будь-яке втручання або діяльність політичного, військового, релігійного чи расового характеру», у зв`язку з чим співпраця каналами Інтерполу щодо вказаної особи є неможливою.

Офіційно оголосити підозрюваного ОСОБА_6 в міжнародний розшук не надається можливим через вказані правила Інтерполу.

Підозрюваний ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України; переховується від органів слідства з метою ухилення від кримінальної відповідальності (ухиляється від явки на виклик слідчого, зокрема, не прибув на виклик без поважної причини три рази, не прибув на судовий виклик); перебуває на тимчасово окупованій території України.

Таким чином, наявні достатні підстави для проведення у даному кримінальному провадженні стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , спеціального досудового розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

На підставі вимог ч. 3 ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року № 1207-VII, керуючись ст.ст. 2, 3, 7, 139, 2971-2975, 309, 372, 376, 532 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання - задовольнити.

Надати дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000373 від 30.01.2023 відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст оголошений 15 квітня 2024 року о 18 год. 20 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1