У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/10778/23

№ 1-кп/183/1077/24

11 березня 2024 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представників потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

захисника ОСОБА_11 ,

обвинуваченого ОСОБА_12 ,

представника цивільного відповідача ОСОБА_11 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області клопотання прокурора про продовження строку дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_12 у зв`язку із застосованим стосовно нього запобіжним заходом у вигляді домашнього арешту у кримінальному провадженні № 0000828 від 10.08.2023 стосовно:

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомир, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

в с т а н о в и в:

У провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження стосовно ОСОБА_12 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 подав клопотання про продовження строку дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_12 у зв`язку із застосованим стосовно нього запобіжним заходом у вигляді домашнього арешту на 60 днів, мотивуючи свою позицію тим, що ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які враховувалися слідчим суддею при обранні та судом при продовженні ОСОБА_12 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не змінилися та продовжують існувати, нових обставин для зміни запобіжного заходу стосовно обвинуваченого не з`явилося, тому продовження строку дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_12 у зв`язку із застосованим стосовно нього запобіжним заходом у вигляді домашнього арешту необхідне для забезпечення розгляду кримінального провадження.

Потерпілі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та їх представники ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , кожен окремо, підтримали клопотання прокурора.

Потерпілий ОСОБА_7 та його представник ОСОБА_6 , кожен окремо, підтримали клопотання прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_12 та його захисник ОСОБА_11 , кожен окремо, не заперечували проти продовження строку дії обов`язків, покладених на обвинуваченого у зв`язку із застосованим стосовно нього запобіжним заходом у вигляді домашнього арешту. Одночасно зазначивши, що обвинуваченим було виконано обов`язок здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Представник цивільного відповідача ОСОБА_13 адвокат ОСОБА_11 не заперечував проти задоволення клопотання прокурора.

Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, вирішуючи подане прокурором клопотання, дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

За положеннями ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання доцільності продовження обвинуваченому раніше обраного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, суд враховує вимоги ч. 2 ст. 177 КПК України, відповідно до якої підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вирішуючи питання доцільності продовження строку дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_12 у зв`язку із застосованим стосовно нього запобіжним заходом у вигляді домашнього арешту, суд виходить з того, що останній обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, тобто проти безпеки руху та експлуатації транспорту, де додатковим обов`язковим його об`єктом є життя та здоров`я особи, а відтак одного з найбільш суспільно небезпечних кримінальних правопорушень, в результаті вчинення якого потерпілому було спричинено смерть. Суд звертає увагу також на положення ст. 12 КК України, згідно з якими інкриміноване ОСОБА_12 кримінальне правопорушення відноситься до категорії тяжких злочинів. За вчинення вказаного кримінального правопорушення, у разі визнання обвинуваченого ОСОБА_12 винуватим, останньому загрожує покарання у виді позбавлення волі строком від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого. Тому розуміючи наслідки завершення судового розгляду кримінального провадження, ОСОБА_12 може переховуватися від суду з метою ухилення від можливого покарання у виді позбавлення волі.

У зв`язку з цим суд враховує прецедентну практику Європейського суду з прав людини, який у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 року зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування».

У конвенційній судовій практиці вироблено чотири основні прийнятні причини для тримання особи під вартою до винесення вироку: ризик того, що особа не з`явиться до суду, ризик того, що обвинувачений, у разі звільнення, вчинить дії, які перешкоджатимуть відправленню правосуддя, або вчинить нові злочини, або порушить громадський порядок (п. 94. Рішення ЄСПЛ «Пірузян проти Вірменії», п. 119. Рішення ЄСПЛ «Трипедуш проти Республіки Молдова»).

За таких обставин суд вважає, що на цей час є наявним ризик, передбаченний п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризик переховування обвинуваченого від суду, враховуючи ймовірну тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому ОСОБА_12 у разі визнання його винуватим у пред`явленому обвинувачені.

Ці обставини можуть зашкодити вирішенню завдань кримінального провадження.

Прокурор також вказує на наявність ризиків, передбачених п. п. 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, посилаючись на те, що обвинувачений ОСОБА_12 може незаконно впливати на свідків, експертів та потерпілих, а також вчинити інші кримінальні правопорушення. Втім, суд не може визнати вказані ризики доведеними, оскільки доводи прокурора мають характер припущень і не містять достатнього обґрунтування та не підтверджуються фактичними даними. До того ж, вказані ризики не були доведені стороною обвинувачення і не враховувалися слідчим суддею при обранні ОСОБА_12 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, про що свідчить ухвала слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 05.09.2023.

Захисником ОСОБА_11 будь-яких об`єктивних даних, які би безумовно вказували на зміну або відсутність обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, які раніше слугували підставою для обрання обвинуваченому ОСОБА_12 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, суду не надано.

Тому, на думку суду, оскільки на цей час продовжує існувати ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, продовження строку дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_12 у зв`язку із застосованим стосовно нього запобіжним заходом у вигляді домашнього арешту в повній мірі відповідатиме меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці ЄСПЛ і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, правовим позиціям, викладеним в рішеннях ЄСПЛ у справах «Летельє проти Франції», «Лабіта проти Італії».

Отже, враховуючи всі обставини по справі, суд вважає за необхідне продовжити строк дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_12 у зв`язку із застосованим стосовно нього запобіжним заходом у вигляді домашнього арешту, в межах строків, визначених КПК України, а саме на 60 днів.

Водночас, що стосується вимог прокурора у поданому ним клопотанні щодо цілодобового не залишення обвинуваченим фактичного місця мешкання, суд вважає ці вимоги необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню, оскільки згідно з ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 05.09.2023 ОСОБА_12 було застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у період з 20.00 до 06.00, а не цілодобовий. До того ж, ухвалами Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18.12.2023, 25.01.2024 продовжено строк дії обов`язків, покладених на обвинуваченого у зв`язку із застосованим стосовно нього запобіжним заходом у вигляді домашнього арешту в період з 20.00 до 06.00.

Крім того, з наданих захисником суду опису вкладення та рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу вбачається, що ОСОБА_12 13.02.2024 передано Нікопольському РВ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області свій паспорт для виїзду за кордон НОМЕР_1 , відтак цей обов`язок ним виконаний.

Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 194, 350, 371, 372 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора про продовження строку дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_12 у зв`язку із застосованим стосовно нього запобіжним заходом у вигляді домашнього арешту задовольнити частково.

Продовжити строк дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_12 у зв`язку із застосованим стосовно нього запобіжним заходом у вигляді домашнього арешту до 10 травня 2024 року, а саме:

- не залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у період з 20 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин, окрім випадків необхідності запобігання загрози життю та здоров`ю;

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

У задоволенні іншої частини клопотання відмовити.

Повний текст ухвали складено і оголошено 12 березня 2024 року о 08 годині 10 хвилин.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та окремому оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1