Справа №766/6796/24
н/п 1-кс/766/3463/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2024 року

Слідчий суддя Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_1 за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Херсонського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Херсонській області ОСОБА_6 про застосування ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України, запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання,

встановила:

Слідчий СВ Херсонського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Херсонській області звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Обґрунтування клопотання.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 03.04.2024 року, близько 15.22 год. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходячись на перехресті вулиць Центральна та Пушкіна в смт. Комишани, Херсонського району, Херсонської області, під час проведення слідчої (розшукової) дії огляд місця події, будучи її учасником, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, вихопив з рук старшого слідчого СВ ВП № 2 ХРУП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_7 (жетон №0155618), яка перебувала на чергуванні у складі слідчо-оперативної групи, при цьому перебувала у однострої працівника Національної поліції України встановленого зразка та виконувала свої повноваження у відповідності до Закону України «Про Національну поліцію», паперовий згорток, в якому знаходилася речовина рослинного походження, в результаті чого заподіяв останній відповідно до висновку судово-медичної експертизи №100 від 18.04.2024 тілесні ушкодження у вигляді садна першого пальця лівої кисті, що відноситься до легких тілесних ушкоджень.

25.04.2024 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України опір працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків.

Причетність ОСОБА_4 , до вчинення злочину передбаченого ч.2 ст. 342 КК України, повністю підтверджується наступними доказами, отриманими під час досудового розслідування, а саме: DVD-R диск з копією відео записів зафіксованої події; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_8 ; протоколами допиту свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ; іншими матеріалами провадження у їх сукупності.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину за який передбачено відповідальність у виді позбавлення волі на строк до 2 років, що відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. В ході здійснення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні наявні достатні підстави вважати, що існують ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, невиконання підозрюваного ОСОБА_4 покладеного на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

- незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_4 знає де свідки можуть перебувати, також є підстави вважати, що підозрюваний знаючи місце проживання свідків може впливати на них з метою викривлення фактичних обставин справи та уникнення передбаченої законом відповідальності;

- переховуватися від органів досудового розслідування та суду. У зв`язку із тим, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 342 КК України, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі строком до 2 років, що відповідно до положень ч. 5 ст. 12 КК України відноситься до нетяжких злочинів, має незадовільний стан здоров`я, не має місця роботи. У зв`язку із викладеним, існують обґрунтовані підстави вважати, що підозрюваний, розуміючи ступінь тяжкості інкримінованого йому кримінального правопорушення буде намагатися уникнути кримінальної відповідальності, тим самим переховуючись від органу досудового розслідування та в подальшому суду;

- вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_4 не має постійного джерела доходів і як наслідок засобів для задоволення власних потреб, проігнорувавши встановлені законом норми поведінки в суспільстві, підозрюється у вчиненні умисного нетяжкого злочину, що свідчить про відсутність стримуючих факторів щодо вчинення протиправних дій, в тому числі кримінальних правопорушень. Тому наявні передумови для вчинення останнім інших кримінальних правопорушень.

Без застосування в даному випадку запобіжного заходу, неможливо запобігти зазначеним ризикам та забезпечити дієвість кримінального провадження.

Враховуючи наведені обставини вчинення інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, його характер та значну суспільну небезпеку, що завдає суттєвої шкоди суспільній моралі, а також те, що є достатні підстави вважати що ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, то з метою запобігання вказаним ризикам, об`єктивно необхідним є застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Позиція сторін у судовому засіданні.

Прокурор підтримала подане клопотання, просила його задовольнити та застосувати підозрюваному запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Захисник заперечив проти задоволення клопотання. На обґрунтування своїх заперечень послався на необґрунтованість підозри та відсутність заявлених у клопотанні ризиків. Доказів здійснення підозрюваним опору працівникам поліції не надано, обставини супротиву працівникам поліції як у підозрі, так і в клопотанні не виписані. Висновок експерта про наявність у слідчої тілесних ушкоджень не підтверджує причинно-наслідковий зв`язок між тілесними ушкодженнями потерпілої особи та діями підозрюваного. Ризики заявлені формальні. Так, потерпіла та свідки у провадженні є поліцейськими, а тому ризик впливу на них підозрюваним неможливий. Вважає, що ризик переховування підозрюваним від слідства та суду, а також ризик вчинення іншого правопорушення взагалі нічим не підтверджено і такі твердження є голослівними, зважаючи на те, що ОСОБА_4 хоч і неофіційно, але працює і має дохід. Просив відмовити у задоволенні клопотання.

Підозрюваний підтримав думку свого захисника, пояснив, що хоч офіційно і не працевлаштований, проте є самодостатньою особою, він постійно заробляє собі на достойне життя. Він є автомеханіком і в даний час ремонтує транспортні засоби, в більшості військовим та волонтерам. Має пасіку, від чого також має дохід.

Мотивація суду.

Заслухавши думку учасників розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, дослідивши надані матеріали, слідчий суддя зазначає наступне.

Згідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

25.04.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України, а саме: опір працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків.

За версією органу досудового розслідування ОСОБА_4 чинив опір працівнику правоохоронного органу під час огляду місця події, а саме: вихопив з рук слідчої ОСОБА_7 паперовий згорток, в якому знаходилася речовина рослинного походження.

Підозра у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: DVD-R диск з копією відео записів зафіксованої події; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_8 ; протоколами допиту свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ; іншими матеріалами провадження. На даному етапі досудового розслідування зазначені докази підтверджують причетність до події кримінального правопорушення.

У клопотанні зазначено ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: що підозрюваний ОСОБА_4 може:

- переховуватися від органів досудового розслідування та суду;

- незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні;

- вчинити інше кримінальне правопорушення.

Прокурор, зазначивши про ризик переховуватися від органу досудового слідства, не зазначив жодної дії підозрюваного, яка б вказувала на існування намірів підозрюваного переховуватися від слідства та покинути місце свого проживання або служби. Слідчий суддя приходить до висновку про відсутність ризику переховування підозрюваним від органу досудового розслідування та суду, враховуючи те, що ОСОБА_4 людина похилого віку, 1962 року народження, має сім`ю, постійне місце проживання, працює. Те, що він не оформлений офіційно, то це не його вина. Є загальновідомим факт, що в державі сталася така система неофіційних трудових відносин. Поведінка підозрюваного у судовому засіданні, матеріали, додані до клопотання, свідчать про належне ставлення до своїх обов`язків.

Щодо незаконного впливу підозрюваного на свідків, то прокурор не надав жодного обґрунтування наявності такого ризику. А з огляду на те, що всі свідки у кримінальному упровадженні є поліцейські, то вказаний ризик прокурором зазначений формально. Щодо понятих, як свідків, то вони тільки засвідчили процесуальні дії, які були проведені під час огляду місця події. З огляду на те, що свідками є поліцейські, то виглядає дуже дивним, що підозрюваний може розшукувати свідків-поліцейських з метою здійснення на них тиску, зокрема і за місцем проживання, як зазначає у клопотанні слідчий.

Ризик вчинення іншого правопорушення слідчий з прокурором обґрунтували якоюсь абсурдною фразою, позбавленою логічного зв`язку та змістовного навантаження, а саме: що « ОСОБА_4 не має постійного джерела доходу і як наслідок засобів для задоволення власних потреб, проігнорувавши встановлені законом норми поведінки в суспільстві, підозрюється у вчиненні умисного нетяжкого злочин, що свідчить про відсутність стримуючих факторів щодо вчинення протиправних дій, в тому числі кримінальних правопорушень. Тому наявні передумови для вчинення останнім інших кримінальних правопорушень».

Підозрюваний раніше не судимий, заробляє на життя власною працею, чого прокурор у судовому засіданні не спростовував, його поведінка протягом життя та у судовому засіданні не вказує на схильність підозрюваного до вчинення злочинів.

За викладених обставин слідчий суддя вважає, що не існує жодного із заявленим прокурором ризиків.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.131 КПК України є запобіжні заходи є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Згідно з п.п. 2, 3 ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора і може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Ані в клопотанні, ані в судовому засіданні прокурором не було доведено потребу досудового розслідування у застосуванні до підозрюваного такого запобіжного заходу як особисте зобов`язання, не було доведено, що застосуванням такого запобіжного заходу може бути виконане якесь завдання при досудовому розслідуванні.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.132, 177, 178, 179, 183, 184, ч. 5 194, ч.2 ст.376 КПК України, слідчий суддя,

постановила:

Відмовити слідчому СВ Херсонського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Херсонській області ОСОБА_6 у задоволенні клопотання про застосування ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України, запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1