ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1082/24 Справа № 203/4180/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

обвинувачених ОСОБА_7 (у режимі відеоконференції)

ОСОБА_8 (у режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційні скарги захисника ОСОБА_9 , подані в інтересах ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на ухвалу Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08 лютого 2024 року про продовження строку раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1,2 ст.255, ч.4 ст.28 ч.3 ст.307 КК України ОСОБА_7 та ОСОБА_8 строком до 06 квітня 2024 року включно,

встановила:

В провадженні Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження № 0000150 від 20 травня 2022 року за обвинуваченням ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України.

Матеріалами справи встановлено, що на початку 2021 року ОСОБА_8 було створено стійке об`єднання злочинну організацію з метою вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів, які полягали у незаконному виготовленні, придбанні, зберіганні, перевезенні з метою збуту, а також незаконному збуті психотропних речовин, обіг якого обмежено метамфетамін, який відноситься до наркотичних засобів та психотропних речовин, на території міста Жовті Води, Вільногірськ, Верхньодніпровськ, Верхівцеве та смт Дніпровське Дніпропетровської області.

З серпня 2022 року по грудень 2023 року ОСОБА_8 разом із ОСОБА_7 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_11 , ОСОБА_16 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 здійснювали виготовлення наркотичних засобів та психотропних речовин за адресою: с. Ярок, Кам`янського району Дніпропетровської області, які незаконно збували на території міста Жовті Води, Вільногірськ, Верхньодніпровськ, Верхівцеве та смт Дніпровське Дніпропетровської області.

Умисні дії ОСОБА_8 кваліфікуються за ч.1 ст.255 КК України створення злочинної організації, керівництво такою організацією або її структурними частинами та за ч.4 ст.28 ч.3 ст.307 КК України - незаконне виробництво, виготовлення, зберігання, перевезення з метою збуту, а також збут наркотичних засобів та психотропних речовин, в особливо великих розмірах, вчинене в складі злочинної організації.

Умисні дії ОСОБА_7 кваліфікуються за ч.2 ст.255 КК України участь у злочинній організації та за ч.4 ст.28 ч.3 ст.307 КК України - незаконне виробництво, виготовлення, зберігання, перевезення з метою збуту, а також збут наркотичних засобів та психотропних речовин, в особливо великих розмірах, вчинене в складі злочинної організації.

Під час судового засідання ухвалою Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08 лютого 2024 року продовжено строк раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1,2 ст.255, ч.4 ст.28 ч.3 ст.307 КК України ОСОБА_7 та ОСОБА_8 строком до 06 квітня 2024 року, включно.

Суд мотивував свої висновки тим, що заявлені прокурором ризики переховування від суду, незаконного впливу на свідків, інших обвинувачених та вчинення іншого кримінального правопорушення є реальними та такими, що продовжують існувати з огляду на те, що ОСОБА_8 та ОСОБА_7 обвинувачуються у серії особливо тяжких злочинів зі складною формою співучасті, судом наразі не проведений допит свідків та обвинувачених, до яких застосовані заходи безпеки та персональні дані яких відомі обвинуваченим.

Суд зазначив, що наявність у обвинувачених членів родини та дітей не спростовує ризик залишення меж міста, області або країни з метою ухилення від кримінальної відповідальності за вчинення особливо тяжких злочинів, також обвинувачені не мають офіційного постійного місця роботи або джерела заробітку що обґрунтовує ризик вчинення іншого кримінального правопорушення з метою отримання коштів для забезпечення фізіологічних потреб.

Не погодившись із рішенням суду захисник ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_8 та ОСОБА_7 подав апеляційні скарги, відповідно до доводів яких просить ухвалу Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08 лютого 2024 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати щодо обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

В обґрунтування доводів поданих апеляційних скарг зазначає, що стороною обвинувачення у судовому засіданні не доведено факту того, що заявлені ризики продовжують існувати.

Так, прокурором не надано доказів того, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 якимось чином будуть переховуватись від органів слідства та суду, а тяжкість покарання, на яке посилається суд першої інстанції, не може вказувати на наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, про що неодноразово висловлювався ЕСПЛ у своїх рішеннях. ОСОБА_7 та ОСОБА_8 мають стійкі соціальні зв`язки, родину, дітей, постійне місце мешкання, що свідчить про відсутність даного ризику.

Крім того, в даному кримінальному провадженні виключається можливість знищення доказів, оскільки стороною обвинувачення вилучено всі речові докази, які мають значення для кримінального провадження.

Також, матеріали справи не містять інформацію про причетність ОСОБА_20 та ОСОБА_8 до злочинів, які їм інкримінуються, у зв`язку з чим, сторона захисту вважає недоведеним ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України.

Оскільки як ОСОБА_7 , так і ОСОБА_8 зацікавлені у скорішому завершенні судового розгляду справи, захисник вказує на відсутність у останніх наміру перешкоджання кримінальному провадженню будь-яким іншим чином.

Ризик можливості вчинення іншого кримінального правопорушення є надуманим та недоведеним, оскільки ні ОСОБА_7 , ні ОСОБА_8 не є особами, які схильні вчиняти злочини.

Під час апеляційного перегляду:

-обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , а також їх захисник ОСОБА_9 підтримали доводи поданих апеляційних скарг у повному обсязі, просили про скасування ухвали суду першої інстанції та обрання щодо обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту;

-прокурор ОСОБА_6 заперечував проти задоволення апеляційних скарг сторони захисту, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали контрольного кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступного висновку.

У відповідності до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно із ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Частиною 1 статті 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування/продовження строку застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно із ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про продовження строку запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Колегія суддів вважає, що висунуте ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обвинувачення у вчиненні ними кримінальних правопорушень, передбачених ч.1,2 ст.255, ч.4 ст.28 ч.3 ст.307 КК України, не є вочевидь безпідставним та воно підтверджується зібраними доказами, які містяться в матеріалах справи, що є достатньою мірою для вирішення питання про застосування запобіжного заходу.

Однак, твердження прокурора щодо виключної вагомості встановлених щодо обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та можливості їх усунення виключно шляхом тримання його під вартою, колегія суддів не вважає достатньою мірою обґрунтованими, оскільки дані особи належною процесуальною поведінкою доводять дієвість обраного відносно них запобіжного заходу з моменту його застосування.

Так, судом апеляційної інстанції встановлено наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 розуміючи та усвідомлюючи тяжкість покарання, що загрожує їм у разі визнання винуватими у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень можуть переховуватись від органів досудового розслідування або суду.

Апеляційним судом в достатній мірі враховується як тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, так і суворість покарання, яке загрожує обвинуваченим, однак вказані обставини не можуть бути підставою для істотного обмеження прав та свобод ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , що узгоджується практикою ЄСПЛ, відповідно до якої міркування суворості ймовірного покарання самі по собі не є достатньою підставою для тримання особи під вартою.

Прокурором, на переконання суду апеляційної інстанції, не доведено наявність ризиків, передбачених п.п.3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ризику впливу на свідків та вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки як ОСОБА_7 , так і ОСОБА_8 є особами, які раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась та вони не здійснював вплив на свідків під час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні. Приймається до уваги, що стороною обвинувачення не надані відомості про вчинення обвинуваченими у період перебування їх під вартою будь-яких дій на шкоду кримінальному провадженню з числа передбачених ст. 177 КПК України.

Одночасно судом апеляційної інстанції враховується і те, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 є раніше не судимими особами, мають постійне місце проживання. Наявність родини як у ОСОБА_7 , так і у ОСОБА_8 свідчить про міцність їх соціальних зв`язків.

З огляду на викладене підстав для задоволення клопотання прокурора та продовження строку раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою саме до обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 суд апеляційної інстанції не вбачає, а відтак до обвинувачених належить застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресами їх фактичного проживання строком до 06 квітня 2024 року включно із покладенням на останніх обов`язків, передбачених п.5 ст.194 КПК України, який на переконання суду апеляційної інстанції здатен забезпечити виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_9 - задовольнити.

Ухвалу Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08 лютого 2024 року в частині продовження строку раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1,2 ст.255, ч.4 ст.28 ч.3 ст.307 КК України ОСОБА_7 та ОСОБА_8 строком до 06 квітня 2024 року включно скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_6 у частині продовження строку дії раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1,2 ст.255, ч.4 ст.28 ч.3 ст.307 КК України ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Обрати обвинуваченому за ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 стркоом до 06 квітня 2024 року включно.

Обрати обвинуваченому за ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 строком до 06 квітня 2024 року включно.

Покласти на обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК, а саме:

- прибувати за кожною вимогою на визначений час до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду;

- не відлучатися із населеного пункту в якому вони проживають без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвала суду апеляційної інстанції є остаточною та такою, що касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4