Номер провадження № 1-кп/756/815/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2024 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 6 Оболонського районного суду міста Києва кримінальне провадження, внесене 14.07.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002628, у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчинені злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України,

УСТАНОВИВ:

13.07.2023 приблизно о 09 год 40 хв, ОСОБА_4 , перебуваючи у відділенні банку «Приват», яке розташоване за адресою: м. Київ, пр-т Маршала Рокосовського, буд. 8 , під час спілкування із заступником керівника вказаного відділення банку ОСОБА_6 , агресивно відреагував на інформацію надану йому останньою та повідомив, що якщо на наступний день обтяження за його банківським рахунком не буде знято, він підірве вказане відділення, після чого залишив приміщення відділення банку.

14.07.2023 ОСОБА_4 , маючи умисел, спрямований на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, із застосування страйкбольної гранати «ПІРО - 5Г», яку він заздалегідь взяв із собою, та реалізуючи його, перебуваючи у відділенні банку «Приват», що розташоване за адресою м. Київ, пр-т Маршала Рокосовського, буд. 8 , на ґрунті явної зневаги до громадян, усвідомлюючи, що такі діяння є суспільно небезпечними, зневажливо ставлячись та ігноруючи норми моралі та етики, усвідомлюючи, що знаходиться на території установи, яка згідно розкладу роботи у вказаний час здійснює свою діяльність, незважаючи на присутність громадян, прагнучі показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки у суспільстві, приблизно о 12 год 07 хв. підійшов до заступника керівника вказаного відділення банку «Приват» ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи умисно та зухвало, дістав із підсумка, який кріпився на ремені його штанів заздалегідь заготовлений предмет для нанесення тілесних ушкоджень, а саме страйкбольну гранату «ПІРО - 5Г», будучи невдоволеним, щодо блокування користування грошовими коштами, що знаходились на його банківському рахунку, повідомив останній, що він приведе в дію зазначену гранату, що в свою чергу призведе до вибуху. У зв`язку з чим, співробітники та клієнти відділення банку були евакуйовані з приміщення відділення банку, що призвело до тимчасового припинення нормальної роботи вказаної установи.

Отже, ОСОБА_4 учинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 296 КК України, а саме, хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням іншого предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, визнав повністю, підтвердивши обставини, викладені в обвинувальному акті, які відповідають дійсності, він їх у повному обсязі підтверджує та пояснив, що 13.07.2023 приблизно 09 год 40 хв, прийшов у відділення банку «Приват», яке розташоване за адресою: м. Київ, пр-т Маршала Рокосовського, буд. 8 , де намагався з`ясувати причини блокування власних коштів на банківській картці. З`ясувалось, що банківська карта заблокована через заборгованість по аліментам. Не вирішивши вказане питання, він пішов з банк, пообіцявши повернутись наступного дня. 14.07.2023, приблизно о 12-00 годині він знову прийшов у вказаний банк, де спілкувався з працівницею банку, що сиділа за столиком в холі , де перебувало ще 2-3 особи. У обвинуваченого на поясниці була граната, яку він дістав та показав вказаній працівниці банку, повідомивши, що може привести її в дію. Жінка закричала, а він покинув приміщення банку. В той же день, хвилин через 40, його затримали працівники «Корд». У вчиненому він щиро кається, засуджує свою поведінку, просить надати шанс виправитися.

Прокурор у судовому засіданні зазначив, що в судовому засіданні достеменно було встановлено, що інкриміноване протиправне діяння вчинено обвинуваченим, тому просить суд визнати ОСОБА_4 винуватим та призначити покарання за ч. 4 ст. 296 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки, зі звільненням від його відбуття з випробуванням, на підставі ст.75 КК України, строком на 1 рік, на підставі ст.76 КК України покласти нагляд за командиром війської частини. Також прокурор просив урахувати, що на його думку існують обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , а саме щире каяття та відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Захисник у судовому засіданні підтримав позицію обвинуваченого, не заперечував щодо обставин, за яких обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою винуватість, просив суд призначити обвинуваченому мінімальне покарання, із застосуванням ст.75 КК України, звільнивши його від відбуття з випробуванням. Додатково просив суд скасувати накладений арешт майна в рамках даного кримінального провадження.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті. Тож, беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, у тому числі обвинувачений ОСОБА_4 правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні сумніви і в суду щодо добровільності позиції обвинуваченого. При цьому суд роз`яснив обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку останній буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження в апеляційному порядку.

Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювались.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстави вважати, що останній себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини, чи визнає їх під примусом.

Ураховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особистість обвинуваченого, дійшов висновку, щодо доведеності винуватості ОСОБА_4 поза розумним сумнівом у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, а саме хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням іншого предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

У судовому засіданні було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю, у вчиненому кається, засудив свою протиправну поведінку. На думку суду, визнання винуватості обвинуваченим та його щире каяття не пов`язане саме з бажанням отримати мінімальне покарання, а також наявності беззаперечних доказів учинення злочину в справі. Бо саме обвинувачений просив суд не досліджувати докази через повне та беззаперечне визнання винуватості. Аналогічну позицію було висловлено прокурором та захисником у судовому засіданні. У зв`язку з чим, на думку суду, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 66 КК України, є щире каяття.

При цьому обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України, на думку суду, відсутні.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд, на підставі ст. 65 КК України, ураховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який має зареєстроване місце проживання, військовослужбовець, має міцні соціальні зв`язки, на обліку у лікаря-нарколога не перебуває, а також обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Указані обставини, на думку суду, не дають підстави для призначення обвинуваченому покарання в порядку ст. 69 КК України, однак є підставами для призначення покарання в порядку ст. 69-1 КК України, ураховуючи визнання винуватості, а також обставини, що пом`якшує покарання та відсутності обставини, що обтяжують покарання.

З урахуванням викладених обставин суд уважає, що відповідно до вимог ст. 50 КК України, виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, шляхом призначення ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, зі звільненням від його відбуття на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 1 рік.

Разом із цим суд, діючи відповідно до положень ч. 1 ст. 76 КК України, покладає на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки, передбачені пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Таке покарання, на переконання суду, відповідає положенням статей 65-68 КК України та буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, відповідатиме особистості обвинуваченої та є достатнім, для досягнення, відповідно до ст. 50 КК України мети покарання.

Ураховуючи те, що стосовно обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався, суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Крім того, оскільки ОСОБА_4 було затримано в порядку ст. 208 КПК України 14.07.2023, а звільнено 16.07.2023 на підставі ухвали слідчого судді Оболонського районного суду м.Києва з під варти, слід зарахувати в якості відбутого покарання за цим вироком, строк попереднього ув`язнення, починаючи з 14.07.2023 до 16.07.2023, виходячи з того, що відповідно до ст. 72 КК України одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Цивільний позов у рамках даного кримінального провадження не заявлено.

Процесуальні витрати у провадженні, а саме витрати на проведення судової експертизи № СЕ-19/111-23/37488-КТ від 10.08.2023 у сумі 5736 грн 00 коп., № СЕ-19/111-23/37390-ВТХ від 24.04.2023 у сумі 2868 грн 00 коп., відповідно до ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Питання про скасування арешту майна підлягає вирішенню в порядку ст. 174 КПК України.

Керуючись статтями 7, 96-1, 100, 124, 349, 368-370, 373, 374, 376, 394, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, установивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Копію вироку направити командиру військової частини НОМЕР_1 для здійснення нагляду за виконанням покладених обов`язків, передбачених п.1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, ОСОБА_4 .

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 до набрання вироку законної сили - не обирати.

Зарахувати в якості відбутого покарання за цим вироком, строк попереднього ув`язнення ОСОБА_4 , починаючи з 14.07.2023 до 16.07.2023, виходячи з того, що відповідно до ст. 72 КК України одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Процесуальні витрати за проведення судової експертизи № № СЕ-19/111-23/37488-КТ від 10.08.2023 у сумі 5736 грн 00 коп., № СЕ-19/111-23/37390-ВТХ від 24.04.2023 у сумі 2868 грн 00 коп.. - стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.

Скасувати арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 19.07.2023, на предмет схожий на гранату з маркуванням «Піро 5 Г» та знищити останній.

Скасувати арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 25.07.2023,

- на предмет, схожий на запал до гранати УЗРГМ - 2 №386-96-80, та знищити останній;

-на мобільний телефон марки «Нокія» у корпусі чорного кольору, мобільний телефон марки «Самсунг» у корпусі білого кольору, повернувши їх ОСОБА_4 .

Речовий доказ - DVD-R диск з відеозаписом з камер спостереження відділенні банку «Приватбанк» за адресою: м. Київ, пр-т М. Рокосовського, 8 , який перебуває в матеріалах кримінального провадження № 0002628 - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня отримання копії вироку.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору в порядку, визначеному ст. 376, 615 КПК України.

Суддя ОСОБА_1