Справа № 201/5581/24
Провадження № 1-кс/201/1947/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2024 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі: слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора Троїцького відділу Сватівської окружної прокуратури Луганської області ОСОБА_3 (відеоконференцзв`язок), захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в ОВС СВ 3-го управління ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях ОСОБА_5 , погодженого прокурором відділу Луганської обласної прокуратури ОСОБА_6 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України, у кримінальному провадженні № 0001855, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.10.2022 року, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий виклад клопотання.

Слідчий за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді з вищевказаним клопотанням, в обґрунтування якого посилається на те, що слідчими СВ 3-го управління ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях проводиться досудове розслідування у кримінальному проваджені за № 0001855, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.10.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України.

Враховуючи, що ОСОБА_7 у вказаному кримінальному провадженні набув статусу підозрюваного у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, до слідчого за викликами не з`являється, перебуває на тимчасово окупованій території, його оголошено у розшук, наявні ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, просив в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України обрати йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Позиції учасників.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав в повному обсязі з підстав, вказаних в клопотанні.

Захисник поклався на розсуд суду з огляду на відсутність конфіденційної бесіди із підзахисним і відсутність спільної правової позиції.

Встановлені слідчим суддею обставини.

06.03.2024 заступником начальника відділу Луганської обласної прокуратури винесено постанову про об`єднання матеріалів досудових розслідувань у кримінальних провадженнях № 0001855 від 06.10.2022, № 0000994 від 31.10.2022 та № 0000275 від 08.04.2023 в одне провадження № 0001855 від 06.10.2022 за фактом жорстокого поводження з цивільними особами з числа громадян України, нелегально ув`язнених на території т.зв. «Старобільського слідчого ізолятора Управління виконання покарань Міністерства внутрішніх справ Луганської Народної Республіки».

Досудовим розслідуванням встановлено, що з вересня по грудень 2022 року (більш точну дату в ході досудового розслідування не встановлено) громадянин України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи на території м. Старобільськ Луганської області, обіймаючи посаду т.зв. «т.в.о. начальника Старобільського слідчого ізолятора начальника арештного дому Управління виконання покарань Міністерства внутрішніх справ Луганської Народної Республіки», усвідомлюючи наявність міжнародного збройного конфлікту, діючи умисно, порушуючи закони та звичаї війни, у групі осіб з іншими невстановленими особами які займають посади в «Старобільському СІЗО», вчиняв дії, пов`язані із жорстоким поводженням з цивільним населенням з числа громадян України, нелегально ув`язнених на території т.зв. «Старобільського слідчого ізолятора Управління виконання покарань Міністерства внутрішніх справ Луганської Народної Республіки», та іншим порушенням законів та звичаїв війни.

Епізод щодо ОСОБА_8 .

Так, 26.09.2022 на тимчасово окупованій території Сватівського району Луганської області невстановленими в ході досудового розслідування особами з числа силових структур «ЛНР» затримано громадянку України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та доставлено для утримання до т.зв. «Старобільського слідчого ізолятора Управління виконання покарань Міністерства внутрішніх справ Луганської Народної Республіки».

В подальшому ОСОБА_7 , діючи умисно, усвідомлюючи, що цивільні особи, які утримувались у вказаній установі, зокрема ОСОБА_8 , перебувають під захистом норм міжнародного гуманітарного права, грубо порушуючи вимоги ст. ст. 55, 76 Женевської конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949, ст. 69 Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12.08.1949, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол I) від 8 червня 1977 року, встановив санітарний та харчовий режими, що є недостатніми для підтримання здоров`я утримуваних осіб та не відповідають режимам в`язниць окупованої країни.

Так, у період часу з 26.09.2022 по 16.11.2022 ОСОБА_8 було позбавлено достатньої кількості продуктів харчування, оскільки раціон складався з маленьких порцій каші, яка надавалась зранку та ввечері, суп із залишками каші, який надавався в обід, та технічної води з крану, яка була майже не придатна до вживання.

Крім того, ОСОБА_8 була позбавлена можливості підтримувати належну гігієну тіла внаслідок обмеженої кількості технічної води на особу та відсутності опалення у камері, дихати свіжим повітрям та здійснювати прогулянки по території установи.

У зв`язку з низькою температурою в камері та відсутністю постільної білизни, ОСОБА_8 була змушена спати у верхньому одязі на металевих пластинах.

У порушення ст. ст. 25, 76 Женевської конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949 ОСОБА_8 була позбавлена можливості будь-якого спілкування з членами своєї сім`ї та права на отримання посилки.

Як наслідок, ОСОБА_8 завдано фізичних та моральних страждань. Водночас, в порушення ст. 76 Женевської конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949 медичною допомогою, яку вимагав стан потерпілої, ОСОБА_7 не забезпечив.

На території т.зв. «Старобільського слідчого ізолятора Управління виконання покарань Міністерства внутрішніх справ Луганської Народної Республіки» ОСОБА_8 утримувалася до 16.11.2022.

Епізод щодо ОСОБА_9 .

Так, 30.09.2022 на тимчасово окупованій території Старобільського району Луганської області невстановленими в ході досудового розслідування особами з числа силових структур «ЛНР» затримано громадянку України ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та доставлено для утримання до т.зв. «Старобільського слідчого ізолятора Управління виконання покарань Міністерства внутрішніх справ Луганської Народної Республіки».

В подальшому ОСОБА_7 , діючи умисно, усвідомлюючи, що цивільні особи, які утримувались у вказаній установі, зокрема ОСОБА_9 , перебувають під захистом норм міжнародного гуманітарного права, грубо порушуючи вимоги ст. ст. 55, 76 Женевської конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949, ст. 69 Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12.08.1949, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол I) від 8 червня 1977 року, встановив санітарний та харчовий режими, що є недостатніми для підтримання здоров`я утримуваних осіб та не відповідають режимам в`язниць окупованої країни.

Так, у період часу з 30.09.2022 по 10.12.2022 ОСОБА_9 утримували в умовах повної антисанітарії, в камері знаходились таргани та щури, вентиляція в камері була повністю відсутня, стіни камерного приміщення були вкриті пліснявою, що мала специфічний запах та впливала на дихання.

ОСОБА_9 було позбавлено достатньої кількості продуктів харчування, оскільки раціон складався з маленьких порцій каші, яка надавалась зранку та ввечері, суп із залишками каші, який надавався в обід, та технічної води з крану, яка була майже не придатна до вживання.

Крім того, у вказаний період часу ОСОБА_9 була позбавлена можливості підтримувати належну гігієну тіла внаслідок обмеженої кількості технічної води на особу та відсутності опалення у камері, дихати свіжим повітрям та здійснювати прогулянки по території установи.

У зв`язку з низькою температурою в камері та відсутністю постільної білизни, ОСОБА_9 була змушена спати у верхньому одязі на металевих пластинах.

У порушення ст. ст. 25, 76 Женевської конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949 ОСОБА_9 була позбавлена можливості будь-якого спілкування з членами своєї сім`ї та права на отримання посилки.

Як наслідок, ОСОБА_9 завдано фізичних та моральних страждань. Водночас в порушення ст. 76 Женевської конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949 медичною допомогою, яку вимагав стан здоров`я незаконно ув`язненої, ОСОБА_7 не забезпечив.

На території т.зв. «Старобільського слідчого ізолятора Управління виконання покарань Міністерства внутрішніх справ Луганської Народної Республіки» ОСОБА_9 утримувалася до 10.12.2022.

Епізод щодо ОСОБА_10 .

Так, 29.10.2022 на тимчасово окупованій території Сватівського району Луганської області невстановленими в ході досудового розслідування особами з числа силових структур «ЛНР» затримано громадянина України ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та доставлено для утримання до т.зв. «Старобільського слідчого ізолятора Управління виконання покарань Міністерства внутрішніх справ Луганської Народної Республіки».

В подальшому ОСОБА_7 , діючи умисно, усвідомлюючи, що цивільні особи, які утримувались у вказаній установі, зокрема ОСОБА_10 , перебувають під захистом норм міжнародного гуманітарного права, грубо порушуючи вимоги ст. ст. 55, 76 Женевської конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949, ст. 69 Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12.08.1949, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол I) від 8 червня 1977 року, встановив санітарний та харчовий режими, що є недостатніми для підтримання здоров`я утримуваних осіб та не відповідають режимам в`язниць окупованої країни.

Так, у період часу з 29.10.2022 по 08.11.2022 ОСОБА_10 було позбавлено достатньої кількості продуктів харчування, оскільки раціон складався з маленьких порцій каші та макаронних виробів неналежної якості, холодного чаю в обмеженій кількості та технічної води з крану, яка була майже не придатна до вживання. Крім того, у вказаний період часу ОСОБА_10 був позбавлений можливості підтримувати належну гігієну тіла внаслідок обмеженої кількості технічної води на особу та відсутності опалення у камері, дихати свіжим повітрям та здійснювати прогулянки по території установи.

У зв`язку з низькою температурою в камері та відсутністю постільної білизни, ОСОБА_10 доводилось спати у верхньому одязі на металевих пластинах.

У порушення ст. ст. 25, 76 Женевської конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949 ОСОБА_10 був позбавлений можливості будь-якого спілкування з членами своєї сім`ї та права на отримання посилки.

Як наслідок, ОСОБА_10 завдано фізичних та моральних страждань. Водночас, в порушення ст. 76 Женевської конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949 медичною допомогою, яку вимагав стан здоров`я незаконно ув`язненого, ОСОБА_7 не забезпечив.

На території т.зв. «Старобільського слідчого ізолятора Управління виконання покарань Міністерства внутрішніх справ Луганської Народної Республіки» ОСОБА_10 утримувався до 08.11.2022.

Епізод щодо ОСОБА_11 .

Так, 24.11.2022 на тимчасово окупованій території Старобільського району Луганської області невстановленими в ході досудового розслідування особами з числа силових структур «ЛНР» затримано громадянина України ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та доставлено для утримання до т.зв. «Старобільського слідчого ізолятора Управління виконання покарань Міністерства внутрішніх справ Луганської Народної Республіки».

В подальшому ОСОБА_7 , діючи умисно, усвідомлюючи, що цивільні особи, які утримувались у вказаній установі, зокрема ОСОБА_11 , перебувають під захистом норм міжнародного гуманітарного права, грубо порушуючи вимоги ст. ст. 55, 76 Женевської конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949, ст. 69 Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12.08.1949, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол I) від 8 червня 1977 року, встановив санітарний та харчовий режими, що є недостатніми для підтримання здоров`я утримуваних осіб та не відповідають режимам в`язниць окупованої країни.

Так, у період часу з 24.11.2022 по 15.12.2022 ОСОБА_11 було позбавлено достатньої кількості продуктів харчування, оскільки раціон був кожен день однаковий та складався з маленьких порцій макарон або каші, схожої на об`їдки їжі, супу у вигляді води та залишків каші, а також технічної води з крану, яка була майже не придатна до вживання. Крім того, ОСОБА_11 було позбавлено можливості підтримувати належну гігієну тіла внаслідок обмеженої кількості технічної води на особу та відсутності опалення у камері, дихати свіжим повітрям та здійснювати прогулянки по території установи.

ОСОБА_11 , всупереч волі, утримувався в камері розміром приблизно чотири на шість метрів при тому, що максимальна кількість затриманих осіб досягала чотирнадцять осіб. У зв`язку з низькою температурою в камері та відсутністю постільної білизни, ОСОБА_11 доводилось спати у верхньому одязі на металевих пластинах.

У порушення ст. ст. 25, 76 Женевської конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949 ОСОБА_11 був позбавлений можливості будь-якого спілкування з членами своєї сім`ї та права на отримання посилки.

Як наслідок, ОСОБА_11 завдано фізичних та моральних страждань. Водночас, в порушення ст. 76 Женевської конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949 медичною допомогою, яку вимагав стан здоров`я незаконно ув`язненого, ОСОБА_7 не забезпечив.

На території т.зв. «Старобільського слідчого ізолятора Управління виконання покарань Міністерства внутрішніх справ Луганської Народної Республіки» ОСОБА_11 утримувався до 15.12.2022.

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у жорстокому поводженні з цивільним населенням та інших порушеннях законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, що виразилось у порушенні вимог ст. ст. 3, 25, 27, 31 32, 47, 55, 76, 147 Женевської конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949, ст. ст. 1, 11, 50, 51, 75, Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12.08.1949, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол I) від 8 червня 1977 року, ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, вчинених за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України.

Щодо обґрунтованої підозри.

Згідно зі ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Оскільки чинне законодавство не розкриває поняття обґрунтованої підозри, враховуючи ст. 8, 9 КПК України, слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. З точки зору практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі "Murray v.United Kingdom", 14310/88, 28.10.94, п. 55).

Уявлення про "обґрунтовану підозру" має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.

Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка оголосила про підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні такого кримінального правопорушення, другий - що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.

Підозра ОСОБА_7 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

- протоколами допитів потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 і ОСОБА_8 , які повідомили, що вони незаконно утримувались на території т.зв. «Старобільського слідчого ізолятора Управління виконання покарань Міністерства внутрішніх справ Луганської Народної Республіки» в нелюдських умовах;

- протоколами огляду мережі Інтернет, відповідно до яких станом з вересня по грудень 2022 року посаду керівника т.зв. «Старобільського слідчого ізолятора Управління виконання покарань Міністерства внутрішніх справ Луганської Народної Республіки» займав ОСОБА_7 ;

- іншими доказами у цьому кримінальному провадженні.

Таким чином, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у жорстокому поводженні з цивільним населенням та інших порушеннях законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, що виразилось у порушенні вимог ст. ст. 3, 25, 27, 31 32, 47, 55, 76, 147 Женевської конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949, ст. ст. 1, 11, 50, 51, 75, Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12.08.1949, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол I) від 8 червня 1977 року, ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, вчинених за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на цей час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_7 із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

Щодо належного повідомлення про підозру.

Відповідно до ч. 1 ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 111 КПК України повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію. Повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.

Главою 11 КПК України визначається порядок виклику слідчим, прокурором, судовий виклик і привід.

Відповідно до ч. 8 ст. 135 КПК України повістка про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з частинами першою, другою, четвертою - сьомою цієї статті, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, вважається такою, яка належним чином повідомлена про виклик, з моменту опублікування повістки про її виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

09.05.2024 у зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації, воєнним станом в Україні та проведенням бойових дій, беручи до уваги те, що існують достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_7 , перебуває на тимчасово окупованій території України та обґрунтовану неможливість вручити письмове повідомлення про підозру, повістку про виклик особи, з дотриманням вимог ст. ст. 111, 135, 278 КПК України, в газеті «Урядовий кур`єр» № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) від ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора опубліковано повідомлення про підозру ОСОБА_7 та повістку про виклик останнього на 13.05.2024, 14.05.2024 та 15.05.2024 за зазначеною в повістці адресою для проведення слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні № 0001855 від 06.10.2022, отримання письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України, допиту в якості підозрюваного тощо.

Таким чином, 09.05.2024 у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_7 набув статусу підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України.

Щодо ризиків.

Слідчий суддя вважає доведеними вказані ризики, передбачені пунктами 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При цьому слідчий суддя враховує, що як обов`язковий критерій застосування запобіжного заходу ризик кримінального провадження має прогностичний характер, його визначення у конкретний проміжок часу спрямоване на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому. Безумовно, наявність заявлених ризиків має обґрунтовуватися, а обов`язки, про покладення (продовження) яких клопоче орган досудового розслідування у разі обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, - бути у взаємозв`язку з ними. Однак, в переважній більшості випадків, враховуючи їх вірогідний характер, класичні категорії доказування, притаманні судовому процесу, при їх обґрунтуванні не застосовуються. При встановленні ризиків кримінального провадження слідчий суддя застосовує стандарт достатності підстав вважати, що підозрюваний може вдатися до дій на шкоду кримінальному провадженню. Оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, слідчий суддя має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст.177 КПК України, а саме ризик переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду свідчать такі обставини:

ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який кримінальним законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до дванадцяти років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Тому є достатньо підстав вважати, що ОСОБА_7 вже умисно переховується та в подальшому може умисно переховуватися від органу досудового розслідування з метою унеможливлення проведення з ним необхідних процесуальних та слідчих дій, направлених на виконання основного завдання кримінального провадження, визначеного ст. 2 КПК України, щодо забезпечення швидкого, повного, неупередженого розслідування і подальшого судового розгляду з тим, щоб кожний хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, і щоби до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме продовжити кримінальне правопорушення, у якому вона підозрюється, або вчинити інше кримінальне правопорушення свідчить:

ОСОБА_7 на теперішній час перебуває на території України, яка знаходиться під тимчасовим контролем окупаційної адміністрації російської федерації, активно співпрацює з представниками держави-агресора та фактично своїми діями підтверджує намір продовжити скоєне ним кримінальне правопорушення, що надає йому можливість скоїти інше кримінальне правопорушення за відсутності контролю з боку влади України.

Щодо розшуку.

16.05.2024 слідчим відділом 3 управління (з дислокацією у м. Сєвєродонецьк Луганської області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях підозрюваний ОСОБА_7 оголошений у розшук.

Щодо перебування підозрюваного на окупованій території.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 1-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 цього Закону адміністративна межа між тимчасово окупованою територією та іншою територією України визначається Кабінетом Міністрів України.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 затверджено Перелік територій, на який ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією. Згідно зазначеного переліку, Старобільська міська територіальна громада Старобільського району Луганській області, з 28.02.2022 відноситься до тимчасово окупованої Російською Федерацією території України.

Таким чином, факт тимчасової окупації території м. Старобільськ Старобільського району Луганської області є загальновідомим та не потребує додаткового підтвердження Радою національної безпеки і оборони України та Президентом України, крім того він визнаний Кабінетом Міністрів України.

Той факт, що підозрюваний ОСОБА_7 перебуває на тимчасово окупованій території України підтверджується отриманими відомостями від оперативного підрозділу, допитами потерпілих, тощо.

Висновки.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

З огляду на те, що у судовому засіданні знайшли своє підтвердження ті обставини, що ОСОБА_7 набув статусу підозрюваного у кримінальному провадженні, підозра є обґрунтованою, доведення органом досудового розслідування наявності ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а також факт того, що сукупність доказів у своєму зв`язку вказують слідчому судді на достатність підстави вважати, що підозрюваний перебуває на тимчасово окупованій території України, його оголошено у розшук, слідчим суддею встановлено достатні підстави для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу за відсутності підозрюваного, відповідно до приписів ч. 6 ст. 193 КПК України.

Відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжним заходом є тримання під вартою.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке входить до вищевказаного переліку, підозра є обґрунтованою, доведення органом досудового розслідування наявності ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, до нього може бути застосований виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а тому клопотання підлягає задоволенню.

Щодо застави.

Згідно з абз. 7 ч. 4 ст. 183 КК України, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Згідно з абз. 8 ч. 4 ст. 183 КК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Оскільки ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке входить до переліку, перебуває на тимчасово окупованій території України, розмір застави слідчий суддя не визначає.

Інші питання.

Згідно ч. 4 ст. 197 КПК України, у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі ч. 6 статті 193 цього Кодексу строк дії такої ухвали не зазначається.

Визначення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, тобто визначення, таким чином строку тримання особи під вартою, здійснюється лише під час застосування щодо особи запобіжного заходу, що відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України, можливе після затримання особи, а слідчий суддя, суд не пізніш як через сорок вісім годин з часу доставки такої особи до органу досудового розслідування, зобов`язаний розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід за обов`язкової присутності такого підозрюваного, обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176-178, 183, 193, 194, 197 КПК України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В:

Клопотання - задовольнити.

В порядку ч. 6 ст. 193 КПК України обрати ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України, у кримінальному провадженні № 0001855, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.10.2022 року, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Роз`яснити, що згідно з положеннями ч. 6 ст.193 КПК України, після затримання особи і не пізніше як через сорок вісім годин з часу доставки її до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановлює ухвалу.

Відповідно до ч. 4 ст. 197 КПК України, у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, на підставі частини шостої статті 193 цього Кодексу строк дії такої ухвали не зазначається.

Дана ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали доручити прокурору Луганської обласної прокуратури ОСОБА_6 .

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1