ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/3672/24
провадження № 1-кс/753/1824/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" червня 2024 р. слідчий суддя Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 , вивчивши скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність органу досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002020,

В С Т А Н О В И В:

20.02.2024 ОСОБА_2 звернулася до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність керівника слідчого відділу Дарницького УП ГУ НП у м. Києві, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій у кримінальному провадженні № 0002020 від 02.09.2022, у якому вона має статус потерпілого.

Скарга мотивована тим, що з моменту внесення відомостей до ЄРДР на підставі ухвали слідчого судді за заявою ОСОБА_2 у даному кримінальному провадженні ігноруються всі клопотання потерпілої та слідчі дії не проводяться, що свідчить про бездіяльність керівника слідчого відділу.

За результатами вивчення матеріалів скарги слідчий суддя не встановив підстав для розгляду її по суті, оскільки скарга не ґрунтується на нормах кримінального процесуального закону.

Так, відповідно до положень статті 1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається кримінальним процесуальним законодавством України.

Згідно пункту 10 статті 3 цього Кодексу кримінальне провадження - це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

За змістом положень статей 214, 283 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується в момент вчинення прокурором, слідчим однієї з таких дій: закриття кримінального провадження; звернення до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності; звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Стаття 7 цього Кодексу визначає, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження серед яких забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дії чи бездіяльності.

Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора під час досудового розслідування визначено главою 26 КПК України (параграф 1, статті 303-308 цього Кодексу).

Частина 1 статті 303 КПК України містить вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені слідчому судді під час досудового розслідування та визначає учасників кримінального провадження, які мають право на оскарження відповідного рішення, дії чи бездіяльності.

За приписами зазначеної норми на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, у неповерненні тимчасово вилученого майна, а також у нездійсненні процесуальних дій, які вони зобов`язані вчинити у визначений цим Кодексом строк; рішення про зупинення досудового розслідування; рішення про закриття кримінального провадження; рішення про відмову у визнанні потерпілим; рішення, дії чи бездіяльність при застосуванні заходів безпеки; рішення про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій; рішення про зміну порядку досудового розслідування та продовження його; рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків; повідомлення слідчого, прокурора про підозру; відмова в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з певних підстав.

Порядок розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора під час досудового розслідування регламентований статтею 306 КПК України, а стаття 307 цього Кодексу визначає, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Аналіз вищенаведених положень кримінального процесуального закону дає підстави для висновку, що право на оскарження слідчому судді рішень, дій чи бездіяльності особа отримує лише тоді, коли слідчий, дізнавач або прокурор прийняли певні рішення, вчинили конкретні дії або допустили конкретну бездіяльність, оскарження яких передбачено частиною 1 статті 303 КПК України.

Згідно з приписами статті 308 КПК України підозрюваний, обвинувачений, потерпілий, інші особи, права чи законні інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, мають право оскаржити прокурору вищого рівня недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування.

Прокурор вищого рівня зобов`язаний розглянути скаргу протягом трьох днів після її подання і в разі наявності підстав для її задоволення надати відповідному прокурору обов`язкові для виконання вказівки щодо строків вчинення певних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень. Особа, яка подала скаргу, невідкладно письмово повідомляється про результати її розгляду.

Службові особи, винні в недотриманні розумних строків, можуть бути притягнуті до відповідальності, встановленої законом.

Отже ураховуючи, що ОСОБА_2 лише абстрактно посилається на неналежне розслідування кримінального провадження та нерозгляд її клопотань, без вказівки на конкретну бездіяльність, яку вона оскаржує, нею фактично оскаржується бездіяльність, яка не може бути предметом судового розгляду під час досудового розслідування, а вирішення скарг на недотримання розумних строків під час досудового розслідування належить до повноважень прокурора вищого рівня, нею оскаржується бездіяльність, яка не може бути предметом судового розгляду під час досудового розслідування, що відповідно до частини 4 статті 304 КПК України є підставою для відмови у відкритті провадження за скаргою.

Зміст поданої ОСОБА_2 скарги свідчить про те, що вона просить зобов`язати внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про злочини.

Статтею 303 КПК України передбачена можливість оскарження бездіяльності, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

За положеннями статті 214 цього Кодексу слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

З наведеного слідує, що право на оскарження слідчому судді бездіяльності, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, особа отримує лише тоді, коли слідчий або прокурор допустили таку бездіяльність, що передбачає подання особою заяви або повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення.

Водночас ОСОБА_2 лише абстрактно посилається на неправомірні дії без вказівки на те, що нею подавались заява або повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення, щодо її побиття та погроз розправою.

Якщо ж розцінювати заяву ОСОБА_2 як заяву про кримінальне правопорушення, то слід зазначити, що її вимоги виходять за рамки компетенції слідчого судді, оскільки повноваженнями щодо внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань наділені лише слідчий, дізнавач та прокурор.

Вимоги скарги ОСОБА_2 в частині визнання її потерпілою та вручення пам`ятки про права та обов`язки ґрунтуються на положеннях статті 55 КПК України, яка визначає, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди (частина 1). Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Відомості про вчинення кримінального правопорушення викладені в заяві ОСОБА_2 від 20.06.2022 внесені до ЄРДР за № 0002020 02.09.2022 з правовою кваліфікацією за ст.356 КК України на підставі ухвали слідчого судді Дарницького районного суду м.Києві від 25.08.2022 прийнятої за результатами скарги ОСОБА_2 .

Відповідно до положень ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення (частина 2).

За приписами частини 3 цієї норми потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Частиною 4 цієї норми передбачено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Аналіз наведених положень кримінального-процесуального закону дає підстави для висновку, що ОСОБА_2 як особа, що подала заяву про вчинення щодо неї кримінального правопорушення, є потерпілою у кримінальному провадженні № 0002020. Статус ОСОБА_2 як потерпілого випливає і з того, що кримінальне провадження згідно внесеної до ЄРДР правової кваліфікації є кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення, яке може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого (ст. 477 КПК України). При цьому винесення слідчим або прокурором будь-яких процесуальних рішень з цього питання закон не вимагає, а лише зобов`язує слідчого вручити потерпілому пам`ятку про його процесуальні права та обов`язки, проте строк вчинення цієї процесуальної дії вказана норма не визначає.

Отже зважаючи на те, що бездіяльність, яка полягає у ненаданні потерпілому пам`ятки про його процесуальні права та обов`язки, законодавець не відніс до рішень, які можуть бути оскаржені слідчому судді під час досудового розслідування, ОСОБА_2 оскаржується бездіяльність, яка не підлягає оскарженню.

Відтак, зважаючи на зміст скарги ОСОБА_2 слідчий суддя дійшов висновку, що ним оскаржуються дії та бездіяльність, які не підлягають оскарженню, що відповідно до положень частини 4 статті 304 КПК України є підставою для відмови у відкритті провадження за скаргою.

Керуючись частиною 4 статті 304 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність керівника слідчого ввідділу Дарницького Управління поліції Головного управління Національної поліції м. Києва у кримінальному провадженні № 0002020.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту отримання її копії.

Слідчий суддя ОСОБА_1