Справа № 344/8497/24
Провадження № 1-кс/344/3612/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 травня 2024 року місто Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про застосування запобіжного заходу у виді застави щодо підозрюваного ОСОБА_5 в рамках кримінального провадження № 0000013 від 03 квітня 2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 204, ч. 1 ст. 199, ч. 2 ст. 209 Кримінального кодексу України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий звернувся до суду із зазначеним клопотанням, в обґрунтування якого посилається на те, що відділом розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000013 від 03 квітня 2020 року за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 204, ч. 1 ст. 199, ч. 2 ст. 209 Кримінального кодексу України.

Досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_5 , діючи з корисливих мотивів, умисно, за попередньою змовою групою осіб, спільно з ОСОБА_7 , з метою незаконного збагачення від діяльності, пов`язаної з незаконним збутом тютюнових виробів, не маючи спеціального дозволу на право здійснення торгівлі підакцизними товарами, діючи всупереч Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» №481/95-ВР від 19.12.1995 (зі змінами та доповненнями) та п.п. 226.11. ст. 226 Податкового кодексу України від 02.12.2010 (зі змінами та доповненнями), упродовж 2021 року, з метою отримання неконтрольованого державою доходу, здійснював діяльність, пов`язану з незаконним придбанням, зберіганням та подальшою реалізацію незаконно виготовлених тютюнових виробів.

Так, у квітні 2021 року в ОСОБА_7 виник умисел на незаконне збагачення шляхом придбання та подальшої реалізації незаконно виготовлених тютюнових виробів. ОСОБА_7 розумів, що для такої незаконної діяльності йому потрібен співучасник, тому залучив ОСОБА_5 , якому розповів про свій злочинний план.

Придбавати незаконно виготовлені тютюнові вироби ОСОБА_7 та ОСОБА_5 домовились через мережу інтернет у невстановлених слідством осіб, які за допомогою поштових служб доставляли їм такі підакцизні товари в м. Івано-Франківськ. Придбані незаконно виготовлені тютюнові вироби ОСОБА_5 разом з ОСОБА_7 незаконно зберігали з метою подальшого збуту, свідомо розуміючи, що вони є незаконно виготовленими та без відповідних документів, у двох попередньо орендованих гаражних приміщеннях, що в м. Івано-Франківську, зокрема по АДРЕСА_1 , в обслуговуючому кооперативі № 8, гараж № НОМЕР_1 , здійснюючи в подальшому їх збут через відділення ТОВ «Нова Пошта» в різні регіони України.

Облік кількості незаконно придбаних тютюнових виробів та їх збуту, ведення документообігу та «чорнової» бухгалтерії здійснювались ОСОБА_5 та ОСОБА_7 в орендованому офісному приміщенні № 3, що за адресою: АДРЕСА_2 .

Крім того, у квітні 2021 року у ОСОБА_5 , спільно з ОСОБА_7 виник умисел на незаконне збагачення шляхом придбання, зберігання та подальшої реалізації незаконно виготовлених тютюнових виробів, з метою отримання незаконного доходу, приховуючи отриманий дохід від здійснення даного виду діяльності шляхом зарахування коштів від продажу незаконно виготовлених тютюнових виробів на свої банківські картки, а також банківські картки своїх родичів та знайомих, якими учасники групи користувалися для набуття злочинного майна, не будучи особами, зареєстрованими як суб`єкт підприємництва і не маючи спеціального дозволу на право здійснення торгівлі підакцизними товарами, всупереч Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» №481/95-ВР від 19.12.1995 (зі змінами та доповненнями) та п.п. 226.11. ст. 226 Податкового кодексу України від 02.12.2010 (зі змінами та доповненнями).

Усвідомлюючи протиправність своїх дій, не бажаючи бути викритим правоохоронними та контролюючими органами, ОСОБА_5 , спільно ОСОБА_7 розробив план дій, згідно якого оплату за незаконно збуті тютюнові вироби покупці з різних регіонів України переводили їм як на надані учасниками групи банківські картки, відкриті на них, так і на картки їхніх родичів та знайомих, зменшуючи таким чином оборотні кошти по карткових рахунках, а також відправляли через відділення ТОВ «Нова Пошта» в конвертах, або на валютні рахунки, відкриті учасниками групи, з метою приховання і маскування незаконного походження майна (тютюнових виробів) та коштів, джерел їх походження, а також змінювали форму коштів (перетворювали їх в готівку), тим самим маючи на меті досягти мети легалізації (відмивання) доходів надання правомірного вигляду набуття, володіння і використання майна та коштів, одержаних внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, незаконного збуту незаконно виготовлених тютюнових виробів, що передувало легалізації (відмиванню) доходів.

У період з 01 квітня 2021 року по 22 вересня 2021 року ОСОБА_7 та ОСОБА_5 отримано грошові кошти на банківські рахунки АТ КБ «ПриватБанк», АТ «Райффайзен Банк Аваль», АТ «ПУМБ» на загальну суму 16 102 859 грн. При цьому ОСОБА_5 розумів, що грошові кошти, які надходили на вказані банківські рахунки, були отримані за збут незаконно виготовлених тютюнових виробів, попередньо ним приховані від державних органів.

30 квітня 2024 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Івано-Франківська, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_4 , громадянину України, раніше несудимому, повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 204, ч. 2 ст. 209 Кримінального кодексу України.

Причетність ОСОБА_5 до інкримінованих йому кримінальних правопорушень повністю підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме: висновками проведених експертиз, допитами свідків, протоколами оглядів, документами, вилученими в ході проведених обшуків та тимчасових доступів, протоколами НСРД, а також іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Підозрюваний ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні двох кримінальних правопорушень, один з яких, відповідно до ст. 12 Кримінального кодексу України, відноситься до категорії тяжких злочинів, а саме ч. 2 ст. 209 Кримінального кодексу України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.

Кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 204 Кримінального кодексу України, в якому підозрюється ОСОБА_5 , згідно ст.12 Кримінального кодексу України, відноситься до категорії нетяжких злочинів, а за його вчинення передбачене покарання у виді штрафу від п`яти тисяч до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією та знищенням незаконно виготовлених товарів.

Під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 4, 5 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України.

Про існування ризику, передбаченого пунктом 1 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, свідчить та обставина, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі та він усвідомлює ймовірну неминучість покарання за вчинення такого злочину у разі доведення його вини в суді.

Про існування ризику, передбаченого пунктом 3 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, а саме незаконно впливати на свідків, свідчить та обставина, що підозрюваному ОСОБА_5 відомі анкетні дані учасників кримінального провадження.

Також існує ризик, передбачений пунктом 4 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, а саме перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки ОСОБА_5 може не з`являтися на виклик, посилаючись на різні нібито форс-мажорні чи поважні обставини, або ж симулювати хворобу.

Окрім того існує ризик, передбачений пунктом 5 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, оскільки ОСОБА_5 може вчинити нові злочини у сфері господарської діяльності та продовжувати вчинення злочинів, у яких він підозрюється.

З огляду на вищевикладене, слідчий за погодженням з прокурором просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді застави в межах вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 тис. 240 грн з покладенням обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 Кримінального процесуального кодексу України.

На переконання сторони обвинувачення, у разі визначення судом даного розміру застави, останній буде співмірним з існуючими ризиками, та буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного. Крім того, беручи до уваги отримані підприємством доходи, такий розмір застави не буде завідомо непомірним для підозрюваного.

Відповідно до протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 01 травня 2024 року, дану справу передано слідчому судді ОСОБА_1 для розгляду.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав на підставах, викладених у клопотанні, просив задовольнити.

У судовому засіданні слідчий просив про задоволення клопотання.

Підозрюваний у судовому засіданні просив суд у задоволенні клопотання відмовити та застосувати до нього інший запобіжний захід.

У судовому засіданні захисник заперечувала щодо задоволення клопотання. Вказала, що ризики, наведені прокурором, жодним чином не підтверджені. Підозрюваний одружений, його дружина є вагітною. Крім того, підозрюваний має важке захворювання, є непридатним до військової служби, що підтверджується довідкою військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 . Просила у задоволенні клопотання відмовити та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання або у вигляді застави у найменшому розмірі.

Заслухавши прокурора, слідчого, підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя виходить з наступного.

За змістом статей 131-132 Кримінального процесуального кодексу України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Частинами першою-другою статті 176 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом. Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

У відповідності з положеннями частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом (частина друга статті 177 Кримінального процесуального кодексу України).

Статтею 178 Кримінального процесуального кодексу України встановлені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу

Так, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Частина перша статті 182 Кримінального процесуального кодексу України визначає, що застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

Згідно частини четвертої статті 182 Кримінального процесуального кодексу України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно частини першої статті 194 Кримінального процесуального кодексу України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

З матеріалів клопотання вбачається, що 30 квітня 2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 204 ч. 2 ст. 209 Кримінального кодексу України.

Причетність ОСОБА_5 до інкримінованих йому кримінальних правопорушень повністю підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме: висновками проведених експертиз, допитами свідків, протоколами оглядів, документами, вилученими в ході проведених обшуків та тимчасових доступів, протоколами НСРД, а також іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1 (c) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа можливо вчинила злочин».

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його винуватості, дослідження та оцінка зібраних у справі доказів з точки зору їх належності та допустимості, потребують перевірки та оцінки у кримінальному провадженні під час судового розгляду по суті.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та інші), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення. При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою кримінального кодексу ця особа підлягає відповідальності.

Отже, на даній стадії розслідування оцінка обґрунтованості підозри не повинна пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.

Посилання сторони захисту, які зводяться до оцінки зібраних доказів та правової кваліфікації інкримінованих підозрюваному кримінально караних діянь, не дають достатніх підстав слідчому судді для застосування підозрюваному іншого запобіжного заходу ніж застава, а враховуючи те, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю матеріалів кримінального провадження, а слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, то з огляду на ті дані, які були надані слідчому судді, наявні всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому злочинів.

Вбачається, що застосування запобіжних заходів вже можливо за наявності ризиків. Ризик - це невизначена подія, яка за суттю представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства подій, визначених у частині першій статті 177 Кримінального процесуального кодексу України.

У судовому засіданні прокурором доведено наявність ризиків, які існують та які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені пунктами 1, 3, 4, 5 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України.

Так, про існування вказаних ризиків свідчать наступні обставини.

Пункт 1 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України - переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки підозрюваний усвідомлює, що підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі та він усвідомлює ймовірну неминучість покарання за вчинення такого злочину у разі доведення його вини в суді, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органівдосудового розслідування та суду.

Дані обставини дають підстави вважати, що ОСОБА_5 , усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення кримінальних правопорушень, може переховуватися від органів досудового розслідування та має реальні можливості покинути територію України, враховуючи те, що підозрюваний має важке захворювання, є непридатним до військової служби, що підтверджується довідкою військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також переховуватись на території України.

Пункт 3 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України - незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя вважає доведеним той факт, що існує ризик незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_5 відомі анкетні дані учасників кримінального провадження.

Оцінюючи можливість впливу на свідків, слідчий суддя також виходить із передбаченої Кримінальним процесуальним кодексом України процедури отримання свідчень від даних осіб, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини перша-друга статті 23, стаття 224 Кримінального процесуального кодексу України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 Кримінального процесуального кодексу України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина четверта статті 95 Кримінального процесуального кодексу України).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від цих осіб та дослідження їх судом.

Вказане надає підстави обґрунтовано припускати ймовірну можливість незаконного впливу зі сторони зацікавлених осіб на свідків з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними свідчень.

З огляду на вищевикладене, слідчий суддя вважає, що ризик незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні існує, що обумовлює необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу з метою запобігання цьому ризику.

Пункт 4 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки ОСОБА_5 може не з`являтися на виклик, посилаючись на різні нібито форс-мажорні чи поважні обставини, або ж симулювати хворобу.

Також існує ризик, передбачений пунктом 5 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, оскільки ОСОБА_5 може вчинити нові злочини у сфері господарської діяльності та продовжувати вчинення злочинів, у яких він підозрюється.

Слідчий суддя вважає, що прокурором доведено наявність встановлених на досудовому розслідуванні ризиків, передбачених у пунктах 1, 3, 4, 5 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, дані ризики наявні та продовжують існують.

Підозрюваний ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні двох кримінальних правопорушень, один з яких, відповідно до ст. 12 Кримінального кодексу України, відноситься до категорії тяжких злочинів, а саме ч. 2 ст. 209 Кримінального кодексу України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.

Кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 204 Кримінального кодексу України, в якому підозрюється ОСОБА_5 , згідно ст.12 Кримінального кодексу України, відноситься до категорії нетяжких злочинів, а за його вчинення передбачене покарання у виді штрафу від п`яти тисяч до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією та знищенням незаконно виготовлених товарів.

Слідчим суддею перевірено можливість застосування запобіжних заходів, передбачених частиною першою статті 176 Кримінального процесуального кодексу України, наступним чином.

Затосування запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, на думку слідчого судді, в даному випадку є неможливим, оскільки до органів досудового розслідування та до суду не надходили заяви від жодних осіб про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 Кримінального процесуального кодексу України і зобов`язуються, за необхідності, доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.

Запобіжний захід у вигляді особистої поруки також буде неефективним з огляду на те, що істотною відмінністю цього запобіжного заходу від особистого зобов`язання є те, що реалізація особистої поруки передбачає менше обмеження прав і свобод підозрюваної, ніж інші запобіжні заходи, зокрема, особисте зобов`язання, яке також, на думку слідчого судді, в даному конкретному випадку не спроможне забезпечити досягнення цілей у кримінальному провадженні та нівелювати наявні ризики.

Запобіжний захід у виді домашнього арешту та тримання під вартою є найбільш суворими і про їх застосування не заявлено у суді.

Вирішуючи дане клопотання, слідчий суддя враховує також вагомість наявних доказів про можливу причетність ОСОБА_5 до вчинення даних злочинів, характеризуючи особу підозрюваного дані, його вік, стан здоров`я та майновий стан, міцність соціальних зв`язків, та приходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається прокурор, дають достатні підстави вважати, що для запобігання ризикам, які зазначені у клопотанні та доведені у судовому засіданні, застосування запобіжного заходу у вигляді застави є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Слідчий суддя враховує позицію Європейського Суду з прав людини, відповідно до якої сума застави повинна визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, якесь бажання сховатися, те, що розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього (пункт четвертий статті 182 Кримінального процесуального кодексу України), зважаючи на обставини кримінальних правопорушень, тяжкість злочинів, які інкримінуються підозрюваному, а також характеристику підозрюваного та його майновий стан, стан його здоров`я, з огляду на вимоги щодо того, що застава повинна достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірною для нього, то слідчий суддя вважає за необхідне визначити розмір застави в межах 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240 гривень.

Обставин, які можуть бути підставою для відмови в задоволенні даного клопотання не встановлено, як і не встановлено обставин для визначення застави з іншим більш меншим розміром застави для даної категорії злочинів, а визначений слідчим суддею розмір застави зможе гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків і такий запобіжний захід буде достатнім, співмірним та доцільним задля забезпечення дієвості даного кримінального провадження.

Крім цього, вважаю за необхідне у разі внесення застави покласти на підозрюваного додаткові обов`язки, передбачені частиною п`ятою статті 194 Кримінального процесуального кодексу України, в межах строку досудового розслідування.

Керуючись ст.ст. 176-178, 179, 182, 193, 194, 199, 309, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя -

У Х В А Л И Л А:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді застави у розмірі 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень, у національній грошовій одиниці, яку необхідно внести на депозитний рахунок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області в національній грошовій одиниці (одержувач: ТУ ДСА України в Івано-Франківській області, код: 26289647, банк: ДКСУ України, м. Київ, МФО: 820172, р/р: UA158 201 720 355 259 002 000 002 265).

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк до 30 червня 2024 року включно наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за їх першою вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками сторони обвинувачення у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії ухвали до 30 червня 2024 року включно.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що, відповідно до частини шостої статті 182 Кримінального процесуального кодексу України, він не пізніше п`яти днів з дня обрання запобіжного заходу у вигляді застави зобов`язаний внести кошти на відповідний рахунок або забезпечити їх внесення заставодавцем та надати документ, що це підтверджує, слідчому, прокурору, суду.

Про прийняте рішення повідомити зацікавлених осіб.

Ухвала слідчого судді підлягає до негайного виконання після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 03 травня 2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1