Справа № 462/6757/21
провадження 1-кс/462/767/24
У Х В А Л А

16 квітня 2024 року Слідчий суддя Залізничного районного суду міста Львова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши в приміщенні суду клопотання прокурора Франківської окружної прокуратури м. Львова ОСОБА_3 про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

Прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, в якому просить накласти арешт на будинок АДРЕСА_1 , а також на земельну ділянку, кадастровий номер :02:001:1648, на якій він розташований шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування даними об`єктами нерухомого майна.

Свої вимоги мотивує тим, що у провадженні сектору дізнання ВП №3 Львівського районного управління поліції №2 ГУНП у Львівській області перебувало кримінальне провадження №0000187 від 02.12.2021, розпочате за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України за фактом використання підробленої довідки Солонківської сільської ради, яка стала підставою для реєстрації права власності на будинок в АДРЕСА_1 .

Постановою першого заступника керівника Львівської обласної прокуратури від 23.05.2023 у зв`язку із неефективністю проведення досудового розслідування, підслідність у даному кримінальному провадженні визначено за слідчим відділенням ВП №1 Львівського районного управління поліції №2 ГУНП у Львівській області.

09.02.2022 допитана в якості потерпілої ОСОБА_4 , повідомила, що в 2001 році суддя ОСОБА_5 виніс рішення яким визнав право власності на 1/3 ідеальну частину незакінченого будівництва у АДРЕСА_1 за нею та ОСОБА_6 в інтересах дитини ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в інтересах дитини ОСОБА_9 . 08 березня 2007 року було винесено рішення №298 Солонківською сільською радою про надання у спільну сумісну власність земельну ділянку надану для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,10 га. ОСОБА_4 , ОСОБА_6 в інтересах дитини ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в інтересах дитини ОСОБА_9 проте державну реєстрацію даного недобудованого будинку не було проведено. В січні 2022 до неї зателефонували з ВП АДРЕСА_2 та повідомили що їй необхідно прибути до даного відділу поліції по заяві ОСОБА_10 для допиту її в якості свідка з приводу незаконної реєстрації недобудованого будинку у с. Малечковичі, який перебуває у їх спільній власності. Дізнавшись дану інформацію вона була здивована, так як є законним набувачем 1/3 даного недобудованого будинку у с. Малечковичі, згідно рішення від 2001 року судді ОСОБА_5 . Ознайомившись з заявою ОСОБА_10 вона її підтримує повністю і вважає що має місце злочину ряду посадових осіб, які причетні до державної реєстрації та нотаріальних дій так як її внаслідок даних дій була завдана матеріальна та моральна шкода.

05.01.2023 допитана в якості свідка ОСОБА_11 , повідомила, що близько 1991 року її матір, ОСОБА_12 , одружилась з ОСОБА_13 та вони разом проживали у АДРЕСА_3 році вона народилась та точно вона не пригадує, але напевне її матір з батьком уже разом не проживали. 08 серпня 1993 року її батько помер та залишив після себе майно, а саме автомобіль, квартиру у м. Львів, недобудований будинок та земельну ділянку у АДРЕСА_1 . Згодом її матері стало відомо, що укладено заповіт від імені її померлого батька, ОСОБА_13 , складено 26 грудня 1992 року, за яким усе наявне майно мало перейти його племіннику ОСОБА_14 , проте були підозри, що цей заповіт може бути укладений не від імені її батька, а від імені іншої особи.

13.09.2001 року суддя місцевого суду Пустомитівського району Львівської області ОСОБА_5 виніс рішення, яким відмовив в позові ОСОБА_14 до ОСОБА_12 про визнання недійсним запису про батьківство, заповіт який було укладено в 1992 визнано недійсним та визнано право власності за ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 . Після чого отримавши рішення вони жодних реєстраційних дій з житловим будинком не вчиняли.

В 2021 році вона вирішила оформити право власності на будинок, що розташовуються у АДРЕСА_1 . Та вона вирішила зателефонувати до ОСОБА_4 та ОСОБА_15 , які повідомили, що на даний час вони не будуть займатись оформленням документів, проте не заперечували щодо того щоб вони цим займалась. Згодом вона вирішила звернутись до Солонківської сільської ради для того щоб з`ясувати, як саме можна оформити право власності на будинок та земельну ділянку та які для цього потрібні документи. На шо їй відповіли, що рішення від 2007 року потрібно переробити і про те що потрібно присвоїти поштову адресу будинку, так як фактично у рішенні суду не зазначено конкретного будинку та АДРЕСА_4 .

Протягом 2021 року вона час від часу відкривала державну кадастрову карту та спостерігала, де саме знаходиться земельна ділянка на яку вони планували оформити право власності згідно рішення суду. Побачивши, що за місцем, де знаходиться будинок, який спорудив її батько, зареєстрували земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:1648, зареєстровано на ОСОБА_16 цим самим дізнавшись, що земельна ділянка уже зареєстрована на іншу особу. В подальшому вона вирішила зателефонувати до ОСОБА_4 і ОСОБА_15 та повідомити про факт реєстрації їх земельної ділянки на іншу особу. ОСОБА_17 повідомила, що їй уже усе відомо та вона уже подала позов про накладення арешту на 1/3 житлового будинку, однак усім цим займається її адвокат та вони домовились з нею про зустріч.

Згодом їй стало відомо, що вищевказану земельну ділянку та житловий будинок було перереєстровано з ОСОБА_16 на ОСОБА_18 , однак жодних документів вони не надавали.

29.05.2023 до Франківської окружної прокуратури м.Львова з Львівської обласної прокуратури надійшла заява ОСОБА_4 , про те, що ОСОБА_16 та ОСОБА_18 , за попередньою змовою з групою невстановлених осіб, 13.01.2021 заволоділи будинком АДРЕСА_1 та земельною ділянкою під таким, де їй у порядку спадкування належить 1/3 ідеальної частини будинку, тим самим заподіяли їй значну шкоду.

Відомості про даний факт внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000125 від 30.05.2023 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

01.06.2023 постановою прокурора Франківської окружної прокуратури

м. Львова кримінальне провадження №0000125 від 30.05.2023 об`єднано з матеріалами кримінального провадження №0000187 від 02.12.2021, оскільки існують підстави вважати, що кримінальні правопорушення, щодо яких здійснюються ці розслідування, вчинені однією особою.

24.08.2023 допитано в якості свідка ОСОБА_16 , який повідомив, що він особисто не звертався до реєстратора Бібрської міської ради задля реєстрації права власності на житловий будинок в АДРЕСА_1 , також він не звертався до Солонківської сільської ради та Львівського БТІ задля отримання будь-яких довідок чи документів для реєстрації права власності на вказаний будинок. Окрім цього, останній зазначив, що жодних документів не підписував та в нотаріуса не був, довіреності на розпорядження будинком не надавав, про те що на його ім`я зареєстровано право власності на житловий будинок йому нічого невідомо.

17.11.2023 постановою прокурора Франківської окружної прокуратури

м. Львова кримінальне провадження №0000187 від 02.12.2021 було об`єднано до матеріалів кримінального провадження №0000036 від 03.08.2021, оскільки у даних кримінальних провадженнях право власності на майно щодо якого вчинялися шахрайські дії було зареєстроване за ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований та фактично проживає за адресою:

АДРЕСА_5 .

Враховуючи вищевикладене, в сторони обвинувачення існують достатні підстави вважати, що будинок АДРЕСА_1 та земельна ділянка кадастровий номер :02:001:1648, який являється знаряддям злочину по даному кримінальному провадженню, привласнення якого являється незаконним, так як власники даного будинку АДРЕСА_1 та земельна ділянка кадастровий номер :02:001:1648 та про таке привласнення нічого не знали, будь яких документів на здійснення перереєстрації від їх імені не надавали

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до положень п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

Речовими доказами відповідно до ст.98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Будинок АДРЕСА_1 , а також земельна ділянка, кадастровий номер :02:001:1648, на якій він розташований у м. Львові, є безпосереднім об`єктом кримінально протиправних дій, оскільки саме з метою отримання права на таке майно існують обґрунтовані підстави вважати, вчинено шахрайські дії, що є предметом досудового розслідування у даному кримінальному провадженні. В зв`язку з наведеним, просить клопотання задовольнити.

Слідчий суддя ухвалив розглядати клопотання в порядку ч. 2 ст. 172 КПК України без повідомлення власника майна ОСОБА_18 , оскільки, беручи до уваги, що предметом злочинних посягання є вказане майно, це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Заслухавши доводи прокурора, який підтримав клопотання, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про арешт майна підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно із ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні сектору дізнання ВП №3 Львівського районного управління поліції №2 ГУНП у Львівській області перебувало кримінальне провадження №0000187 від 02.12.2021, розпочате за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України за фактом використання підробленої довідки Солонківської сільської ради, яка стала підставою для реєстрації права власності на будинок в АДРЕСА_1 .

29.05.2023 до Франківської окружної прокуратури м. Львова з Львівської обласної прокуратури надійшла заява ОСОБА_4 , про те, що ОСОБА_16 та ОСОБА_18 , за попередньою змовою з групою невстановлених осіб, 13.01.2021 заволоділи будинком АДРЕСА_1 та земельною ділянкою під таким, де їй у порядку спадкування належить 1/3 ідеальної частини будинку, тим самим заподіяли їй значну шкоду.

Відомості про даний факт внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000125 від 30.05.2023 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

01.06.2023 постановою прокурора Франківської окружної прокуратури

м. Львова кримінальне провадження №0000125 від 30.05.2023 об`єднано з матеріалами кримінального провадження №0000187 від 02.12.2021, оскільки існують підстави вважати, що кримінальні правопорушення, щодо яких здійснюються ці розслідування, вчинені однією особою.

17.11.2023 постановою прокурора Франківської окружної прокуратури

м. Львова кримінальне провадження №0000187 від 02.12.2021 було об`єднано до матеріалів кримінального провадження №0000036 від 03.08.2021, оскільки у даних кримінальних провадженнях право власності на майно щодо якого вчинялися шахрайські дії було зареєстроване за ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований та фактично проживає за адресою:

АДРЕСА_5 .

Відповідно до рішення місцевого суду Пустомитівського району Львівської області від 13.09.2001 визнано право власності за ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 право власності на 1/3 ідеальної частки будинку в АДРЕСА_4 , який значиться за ОСОБА_13 .

24.08.2023 допитано в якості свідка ОСОБА_16 , який повідомив, що він особисто не звертався до реєстратора Бібрської міської ради задля реєстрації права власності на житловий будинок в АДРЕСА_1 , також він не звертався до Солонківської сільської ради та Львівського БТІ задля отримання будь-яких довідок чи документів для реєстрації права власності на вказаний будинок. Окрім цього, останній зазначив, що жодних документів не підписував та в нотаріуса не був, довіреності на розпорядження будинком не надавав, про те що на його ім`я зареєстровано право власності на житловий будинок йому нічого невідомо.

Таким чином, як убачається з пояснень ОСОБА_16 та довідки ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» від 26.08.2022 року, останній ніяким чином у законний спосіб не міг відчужити житловий будинок та земельну ділянку ОСОБА_18 , проте згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 15.04.2024 будинок АДРЕСА_1 належить ОСОБА_18 .

Шахрайство це форма заволодіння майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою. При цьому шахрайство це злочин з матеріальним складом, обов`язковою ознакою якого є настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді заподіяної шкоди, внаслідок заволодіння майном або придбання права на нього у відповідний спосіб.

Верховний Суд у постановах від 7 лютого 2019 року у справі № 489/4597/14-к та від 18 вересня 2018 року у справі № 760/12094/13-к виклав правові позиції щодо кримінальних проваджень, у яких спосіб обману та заволодіння майном не є типовим, що не виключає злочинності цього діяння, яке прямо передбачене у кримінальному законі. Так, розглядаючи також «нетипову» справу про вчинення шахрайства, Верховний Суд України у своїй постанові від 24 листопада 2016 року висловив правову позицію що «до суб`єктів обману при вчиненні шахрайства належать не лише власники, а й інші особи, уповноважені на вчинення юридично значущих дій стосовно майна. Введення таких осіб в оману дає підстави говорити про опосередковане вчинення шахрайства. Оскільки ст. 190 КК не вимагає, щоб особа, яка вводиться в оману при вчиненні шахрайства, і потерпілий від цього злочину (тобто той, кому заподіюється майнова шкода) збігались».

Тобто, є обґрунтовані підстави вважати, що невстановлені на даний час досудовим розслідуванням особи вчинили шахрайські дії на заволодіння будинком АДРЕСА_1 та земельною ділянкою, кадастровий номер :02:001:1648, на якій він розташований у м. Львові.

12.04.2024 року постановою слідчого ВП № 1 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_19 будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку, кадастровий номер :02:001:1648, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000036.

Статтею 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Статтею 98 КПК України, визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, є передбачені кримінальним процесуальним законом підстави для накладення арешту на майно з метою запобігання подальшого відчуження майна, що може призвести до настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, а не накладення арешту на вказане майно створює реальну загрозу заподіяння матеріальної шкоди правам та інтересам потерпілих.

За таких обставин, враховуючи, правовий статус нерухомого майна, яке визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, беручи до уваги, що достовірно з`ясовано, що мали місце дії невстановлених на даний час досудовим слідством осіб на заволодіння будинком АДРЕСА_1 та земельною ділянкою, кадастровий номер :02:001:1648, на якій він розташований у м. Львові у шахрайський спосіб, слідчий суддя приходить до висновку, що доводи прокурора ОСОБА_3 про вжиття в повній мірі заходів для забезпечення збереження майна є обґрунтованими та такими, що відповідають завданням кримінального провадження.

Вказаний висновок узгоджується з усталеною практикою ЄСПЛ, згідно з якою заходи щодо арешту (заборони відчуження) майна зазвичай пов`язані зі здійсненням контролю за використанням власності, що охоплюється сферою застосування абзацу 2 статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п. 185 рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України (заява № 19336/04).

Разом з цим, з метою недопущення порушення житлових прав ОСОБА_18 , слідчий суддя вважає, що у задоволенні клопотання про накладення арешту в частині користування вказаним будинком слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 170-173 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на будинок АДРЕСА_1 , а також на земельну ділянку, кадастровий номер :02:001:1648, на якій він розташований, який належить на праві власності ОСОБА_18 , шляхом заборони відчуження вказаного майна (укладання цивільно-правових договорів, проведення демонтажу будинку, поділу нерухомого майна).

У накладені арешту на будинок АДРЕСА_1 , а також на земельну ділянку, кадастровий номер :02:001:1648, на якій він розташований, в частині заборони користуватися вказаним майном відмовити.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області ОСОБА_3 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання подається слідчому судді.

Копію ухвали направити для відома ОСОБА_18 .

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом 5 діб з моменту її оголошення.

Слідчий суддя:

Оригінал ухвали.