Провадження № 1-кс/714/339/24
У Х В А Л А

"21" червня 2024 р. м. Герца

Слідчий суддя Герцаївського районного суду Чернівецької області ОСОБА_1 ,-

за участю: секретаря судового засіданняОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Герцаївського відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на майно,-

В С Т А Н О В И В :

Прокурор Герцаївського відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_3 , звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно.

Як зазначено у клопотанні, в провадженні слідчого відділення №2 (м. Герца) знаходяться матеріали досудового розслідування внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 червня 2024 року за № 000231 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 332 КК України.

Підставою для внесення відомостей до ЄРДР стало те, що ОСОБА_4 будучі обізнаним з тимчасовими обмеженнями щодо виїзду чоловіків віком від 18 до 60 років з України, внаслідок воєнного стану встановленого Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 та затвердженим Законом України № 2102-IX, переслідуючи корисливу мету направлену на отримання грошової винагороди з приводу незаконного переправлення осіб через державний кордон України, за попередньою змовою з іншими невстановленими органом досудового розслідування особами, організували незаконне переправлення чоловіків через державний кордон України, а саме: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , яких було затримано 09 червня 2024 року близько о 22 год. під час руху в напрямок державного кордону України в адмінмежах АДРЕСА_1 .

В ході затримання ОСОБА_4 , в останнього було вилучено автомобіль марки «Мазда 626», реєстраційний номер НОМЕР_1 , за допомогою якого останній використовував для незаконного переправлення осіб через державний кордон України.

З посиланням на те, що виявлене та вилучене авто є знаряддям вчинення кримінально-протиправних дій та визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні, з метою уникнення його знищення, втрати або пошкодження, прокурор просив накласти на нього арешт.

Прокурор Герцаївського відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, втім від в матеріалах клопотання міститься заява останнього про розгляд клопотання у його відсутності. Клопотання підтримує повністю та просив його задовольнити.

ОСОБА_4 , як особа щодо майна якого вирішується питання про арешт майна, будучі належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи в судове засідання не з`явився.

Вислухавши думку учасників процесу та дослідивши додані до клопотання письмові докази, слід зазначити про наступне.

Дослідивши додані до клопотання письмові докази, вважаю за необхідне зазначити про наступне.

Відповідно до ч.1 та п.7 ч.2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження, метою якого є досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з ч.1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди та можу бути накладений на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям речових доказів зазначених у статті 98 цього Кодексу.

Вирішуючи питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен зокрема враховувати : правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб (ч. 2 ст. 173 КПК).

Звертаючись до суду з клопотанням про арешт майна, слідчий як на правову підставу свого клопотання послався саме на необхідність накладення арешту на майно за для забезпечення збереження речових доказів.

Нормою ст. 98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Якщо документи містять зазначені вище ознаки, вони теж є речовими доказами.

У відповідності до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Як вбачається з наданих до клопотання матеріалів, 10 червня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені повідомлення про кримінальні правопорушення за №000231 й розпочате досудове розслідування за ч.3 ст. 332 КК України, за фактом організації ОСОБА_4 за попередньою змовою із іншими невстановленими органом досудового розслідування особами, незаконного переправлення осіб через державний кордон України, а саме ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , вчинене з корисливих мотивів.

Як вбачається з протоколів допиту як свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , останні підтвердили факт того, що їх на автомобілі марки «Мазда» переправляли до державного кордону України, де вони мали перетнути кордон поза пунктами пропуску.

Крім цього, 10.06.2024 року під час огляду місця події працівниками поліції виявлено та вилучено автомобіль марки «Мазда 626», реєстраційний номер НОМЕР_1 , за допомогою якого ОСОБА_4 , здійснював незаконне переправлення осіб через державний кордон України.

За постановою т.в.о. начальника відділення № 2 (м. Герца) СВ ЧРУП ГУНП В Чернівецькій області ОСОБА_9 вказаний автомобіль визнаний речовим доказом по даному кримінальному провадженню.

Диспозицією ч. 3 ст. 332 КК України передбачено кримінальну відповідальність за незаконне переправлення осіб або організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, вчинене організованою групою або з корисливих мотивів.

Окрім того, санкцією ч. 3 ст. 332 КК України також передбачено конфіскацію майна, як додаткове покарання.

Оцінюючи вищенаведені докази у своїй сукупності, з огляду на те, що за допомогою автомобіля марки «Мазда 626», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_4 перевозив осіб за для їх переправлення через державний кордон України, в період запровадженого військового стану в країні, то останній є знаряддям кримінального правопорушення та за обставин доведеності винуватості ОСОБА_4 , означений автомобіль може бути конфіскований, у зв`язку із чим необхідно накласти на нього арешт за для забезпечення його збереження як речового доказу.

Водночас, вирішуючи питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен зокрема враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб (ч. 2 ст. 173 КПК).

Частиною 11 ст. 170 КПК України передбачено що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

При цьому, п. 5 ч. 2 ст. 173 КПК України зобов`язує слідчого суддю при вирішенні питання про арешт майна врахувати, серед іншого, також розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Згідно з ст. 1 «Додаткового протоколу» до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 20.11.1952 року (Париж), кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

За наведених вище обставин, прихожу до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення клопотання прокурора та застосовування найменш обтяжливого способу арешту майна, а саме накладення арешту на спірний автомобіль без позбавлення власника ОСОБА_4 права користування та володіння транспортними засобами, наряду з правомочністю розпорядження, оскільки таке обмеження його права власності на зазначений автомобіль буде надмірним та безпідставним.

Слід також зазначити, що часткове задоволення вказаного клопотання, виправдовують потреби досудового розслідування з метою попередження відчуження майна чи інших негативних наслідків, які можуть перешкодити всебічному та повному проведенню досудового розслідування.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 110, 131, 170, 171, 173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Герцаївського відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_3 задовольнити частково.

Накласти арешт на транспортний засіб марки «Мазда 626», реєстраційний номер НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_10 , мешканець АДРЕСА_2 , фактичним володільцем якого є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_3 , що полягає у забороні його відчуження.

Копію ухвали вручити учасникам кримінального провадження.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Чернівецького апеляційного суду протягом 5-ти днів.

Повний текст ухвали складений «25» червня 2024 року.

Слідчий суддя: