Єдиний унікальний номер 389/715/24
провадження №1-кс/389/191/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2024 року місто Знам`янка

Слідчий суддя Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчої ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ ВП №1 (м.Знам`янка) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стосовно

ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Суботці Знам`янського району Кіровоградської області, громадянина України, не одруженого, утриманці відсутні, працюючого різноробочим, учень ПТУ 12, не зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ ВП №1 (м.Знам`янка) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_4 звернулась до суду з клопотання, у якому просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з терміном на 60 днів.

Клопотання обгрунтовано наступним. 01.01.2024 приблизно о 04.00 год. (точного часу під час досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, спільно із неповнолітньою ОСОБА_7 , яка також перебувала в стані алкогольного сп`яніння, знаходились в приміщенні житлового будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_2 , належного ОСОБА_8 , яка є матір`ю потерпілої ОСОБА_7 .. Перебуваючи у вказаному місці у ОСОБА_5 виник умисел на зґвалтування неповнолітньої ОСОБА_7 тобто на вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в її тіло з використанням геніталій, без добровільної згоди останньої. Реалізуючи даний умисел ОСОБА_5 , діючи умисно, нехтуючи правом особи на статеву свободу та статеву недоторканість, користуючись безпорадним станом ОСОБА_7 в силу її неповнолітнього віку, відсутності специфічного життєвого досвіду (зокрема, і в інтимних питаннях), рівня інтелектуального розвитку та індивідуальних особливостей, станом алкогольного сп`яніння, а також використовуючи свою фізичну перевагу, у зв`язку з чим остання не могла чинити йому активний опір, достовірно знаючи, що ОСОБА_7 є неповнолітньою, з метою задоволення своєї статевої пристрасті, схватив за плечі ОСОБА_7 та затягнув її до приміщення туалету, який знаходиться на території домоволодіння, розташованого за адресою АДРЕСА_2 . Перебуваючи в приміщенні туалету, ОСОБА_5 , розвернув ОСОБА_7 до себе спиною, стягнув з неї спідню білизну, після чого самостійно одягнувши на свій оголений статевий орган презерватив вступив із нею у статеві зносини природнім шляхом, а саме знаходячись позаду потерпілої, здійснюючи рухи тіла, направляв свій оголений статевий орган у піхву неповнолітньої ОСОБА_7 , чим вчинив дії сексуального характеру, пов`язані із вагінальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій.

Відомості про вказаний злочин 01.01.2024 СВ ВП №1 (м.Знам`янка) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000001, за ч.3 ст.152 КК України.

05.03.2024 о 12.53 годині ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України, відомості про яке 01.01.2024 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000001.

Обґрунтованість пред`явлення підозри ОСОБА_5 у скоєнні указаного злочину підтверджується наступними доказами: заявою ОСОБА_8 , оглядом місця події, показаннями ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , висновком молекулярно-генетичної експертизи №СЕ-19/112-24/941 БД від 23.02.2024, висновком судової психологічної експертизи №42/24-27.

Як підставу задоволення клопотання слідчий вказує наявність ризиків, передбачених п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме переховування від органів досудового розслідування та суду, здійснення незаконного впливу на свідків. Так, ОСОБА_5 , не одружений, будь-яких осіб на утриманні не має, офіційно не працює, постійних засобів для існування та законних джерел доходів не має, з огляду на що вбачається, що він не має міцних соціальних зв`язків. ОСОБА_5 скоїв особливо тяжкий злочин, а тому, з метою ухилення від відповідальності, може переховуватися від органів слідства та суду. Також вина ОСОБА_5 у вчиненні злочину, крім іншого, підтверджується показаннями свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , та потерпілої ОСОБА_7 , з огляду на що вбачається, що, з метою ухилення від відповідальності за скоєний злочин, ОСОБА_5 може незаконно впливати на вказаних свідків та потерпілу, тим самим перешкоджаючи кримінальному провадженню.

Прокурор та слідчий у судовому засіданні підтримала клопотання, вказуючи на його обгрунтованість.

Підозрюваний ОСОБА_12 проти задоволення клопотання заперечував, вказав, що від слідства не ухилявся, з`являвся за викликом, навчається та працює офіційно, вину не визнає так як такого бути не могло, він в той день був п`яний нічого не пам`ятає.

Захисник обвинуваченого проти задоволення клопотання заперечував, звернув увагу на те, що підозрюваний раніше не судимий, має постійне місце проживання, позитивно характеризується за місцем проживання, що свідчить про міцні соціальні зв`язки. Від органів досудового розслідування не ухилявся, усі процесуальні обов`язки виконував, не свідків і потерпілу не впливав. Вважає недоведеним наявність ризиків на які вказує слідчий як підставу застосування такого суворого запобіжного заходу, можливо застосувати більш м`який запобіжний захід.

Згідно з положеннями ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

В силу ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно з п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч.1 ст.181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Європейський суд з прав людини зазначає (п.80 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011) справа «Харченко проти України», що при розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Слід відзначити, що на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Вислухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя встановив наступне.

У провадженні слідчих СВ ВП №1 (м.Знам`янка) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області, у тому числі ОСОБА_4 , на підставі повідомлення ОСОБА_8 , перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000001 від 01.01.2024, за ч.3 ст.152 КК України.

05.03.2024 о 12.53 годині ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України, відомості про яке 01.01.2024 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000001.

Сукупність та аналіз наданих стороною обвинувачення доказів, а саме: протоколу прийняття заяви ОСОБА_8 про кримінальне правопорушення та іншу подію від 01.01.2024; протоколу огляду місця події території домоволодіння, розташованого за адресою АДРЕСА_2 ; показання неповнолітньої потерпілої ОСОБА_7 ; показання свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , висновок молекулярно-генетичної експертизи № СЕ-19/112-24/941 БД від 23.02.2024 та висновок судової психологічної експертизи № 42/24-27 від 20.02.2024, вказують на те, що вони об`єктивно зв`язують підозрюваного зі злочином та свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч.3 ст.152 КК України, що узгоджується з вимогами Європейського суду з прав людини, зокрема позицією висловленою у пункті 175 рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011, де Європейський суд вказав, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Відтак, у даному кримінальному провадженні наявні обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування до особи одного із запобіжних заходів, передбачених ст.176 КПК України.

Слідчий суддя також зважає на висновки Європейського суду з прав людини, зокрема, по справах «Смирнова проти Російської Федерації», «Летельєр проти Франції», «Вемгофф проти Німеччини», відповідно до яких тримання особи під вартою можливе лише у виняткових чотирьох випадках: при ризику неявки обвинуваченого на судовий розгляд; при ризику перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя; при ризику вчинення ним подальших правопорушень; при ризику спричинення ним порушень громадського порядку. Усі чотири ризики мають бути реальними і обґрунтованими, аргументи на цей предмет не повинні бути загальними і абстрактними.

Саме по собі твердження, що особа підозрюється, у тому числі, в скоєнні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі, не тягне за собою безальтернативного обов`язку суду застосувати запобіжний захід саме у виді тримання під вартою, що підтверджується практикою Європейського Суду з прав людини, зокрема рішенням у справі «Мамедова проти Росії» від 01.06.2006 року. Тим більше, що практикою Європейського Суду, домашній арешт прирівнюється до позбавлення волі (рішення у справі «Манчіні проти Італії»).

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

ОСОБА_5 обгрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України, який законом класифіковано особливо тяжкий злочин, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років, тож з метою уникнення кримінальної відповідальності, може ухилитися від органів досудового розслідування та суду, впливати на потерпілу та свідків, з метою зміни наданих ними показань, що свідчить про наявність ризиків, передбачених п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України.

При цьому ОСОБА_5 не одружений, дітей не має, не працює, однак має постійне місце проживання, де проживає разом з матір`ю, позитивно характеризується за місцем проживання, навчається у ПТУ 12, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, відтак має сталі соціальні зв`язки, раніше не судимий, тож слідчий суддя вважає, що матеріалами клопотання не підтверджено і в судовому засіданні не доведено недостатність застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

За викладеного, слідчий суддявважає за необхідне у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою-відмовити, застосувавши щодо обвинуваченого більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту, заборонивши останньому, для можливості навчання, залишати житло за адресою: АДРЕСА_3 , у період часу з 22:00 до 06:00 години, оскільки саме такий запобіжний захід повністю забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та попередить вчинення ним дій, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Підстав для застосування до підозрюваного більш м`яких видів запобіжних заходів ніж домашній арешт, слідчий суддя не вбачає.

При цьому слідчий суддя вважає за необхідне покласти на ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 176, 181, 183, 193, 194, 376, 395 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, задовольнити частково.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту, у межах строку досудового розслідування, тобто з 07.03.2024 до 05.05.2024, який полягає у забороні залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , у період з 22:00 до 06:00 години.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк з 07.03.2024 до 05.05.2024, дію наступних обов`язків, відповідно до ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками і потерпілою у даному кримінальному провадженні за винятком їх участі у процесуальних діях;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що, відповідно до відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.

Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_5 невідкладно прибути до місця свого проживання.

Копію ухвали негайно після оголошення вручити прокурору, слідчому, підозрюваному та надіслати начальнику відділу поліції №1 (м.Знам`янка) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області для виконання.

Дата закінчення дії даної ухвали 05.05.2024.

На ухвалу може бути подана апеляція до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти діб з дня її проголошення.

Повний текст ухвали оголошено о 11.40 годині 07.03.2024.

Слідчий суддя ОСОБА_1