Дата документу 03.06.2024 Справа № 333/1548/24
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 333/1548/24 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/374/24 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 199 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 червня 2024 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

підозрюваного ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16 травня 2024 року, якою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 369-2, ч. 3 ст. 307 КК України,

продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 19 червня 2024 року включно із визначенням застави у розмірі 908400 грн., -

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 за погодженням з прокурором Запорізької окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про продовження застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 19 червня 2024 року.

За матеріалами провадження, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 369-2, ч. 3 ст. 307 КК України, за наступних обставин.

Рішенням Запорізької обласної ради №26 від 15.12.2016 затверджено редакцію статуту комунальної установи «Обласний центр медико-соціальної експертизи» Запорізької обласної ради у новій редакції.

Згідно пункту 1.1 Статуту Комунальна установа «Обласний центр медико-соціальної експертизи» Запорізької обласної ради, надалі - Центр (статут Центру зареєстровано розпорядженням Запорізького міського голови від 06.12.2004 №1665 р), належить до закладів охорони здоров`я.

Відповідно до пунктів 3.1, 3.2, 3.3 Статуту метою діяльності Центру є провадження медико-соціальної експертизи хворим, що досягай повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, інвалідам (далі - особи, що звертаються для встановлення інвалідності) з метою виявлення ступеня обмеження життєдіяльності, причини, часу настання, групи інвалідності, а також компенсаторно-адаптаційних можливостей особи,, реалізація яких сприяє медичній, психолого-педагогічній, професійній, трудовій, фізкультурно-спортивній, фізичній, соціальній та психологічній реабілітації.

Медико-соціальна експертиза проводиться особам, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленням лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних 1 реабілітаційних заходів за наявності, відомостей, що підтверджують стике порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.

Медико-соціальну експертизу проводять медико-соціальні експертні комісії (далі - комісії), які входять в структуру Центру.

Пунктом 2.3.3 Статуту закріплено що Дніпровська медико-соціально експертна комісія є структурним підрозділом КУ «Обласний центр медико-соціальної експертизи» ЗОР.

Відповідно до пунктом 21 наказу КУ «Обласний центр медико-соціальної експертизи» ЗОР № 1 від 04.01.2022 «Про організацію роботи КУ «Обласний центр медико-соціальної експертизи» ЗОР заступника головного лікаря ОСОБА_10 призначено відповідальною особою за:

-організаційно-методичну роботу з питань медико-соціальної експертизи і реабілітації осіб з інвалідністю;

- координацію роботи МСЕК і ЛКК закладів охорони здоров`я по удосконаленню експертизи, відновного лікування, координацію діяльності МСЕК;

- підготовку аналітичних довідок про стан роботи КУ «Обласний центр медико-соціальної експертизи» ЗОР з оглядом результатів на медичних нарадах.

Враховуючи викладене, ОСОБА_10 є особою, яка, в силу займаної посади заступника головного лікаря КУ «Обласний центр медико-соціальної експертизи» ЗОР (далі - Центр МСЕК), має значний посадовий вплив на структурні підрозділі медико-соціальних експертиз, що підпорядковані Центру МСЕК, та лікарсько-консультативні комісії медичних закладів міста Запоріжжя.

Разом із тим, ОСОБА_10 , виконуючи свої функціональні обов`язки як заступник начальника КУ «Обласний центр медико-соціальної експертизи» ЗОР володіє спеціальними знаннями і навичками, а також ретельно та досконало вивчила законодавчу процедуру проходження лікарсько-консультативної комісії та медико-соціальної експертної комісії (далі МСЕК), критерії оцінки визначення стану здоров`я, необхідні для прийняття рішення про наявність у особи інвалідності.

Обіймаючи посаду заступника начальника КУ «Обласний центр медико-соціальної експертизи» ЗОР та маючи досвід роботи на вказаній посаді, ОСОБА_10 достовірно розуміла що для безпосереднього; прийняття медико-соціальною комісією рішення про встановлення у особи інвалідності необхідно надання такій особі направлення на МСЕК від лікарсько-консультативної комісії, а також наявність у такого хворого медичних документів, які містять відомості про незадовільний стан здоров`я та стаціонарне лікування. Крім того, ОСОБА_10 обіймаючи зазначену посаду достовірно розуміла, що має вплив на осіб лікарсько-консультативних комісій медичних закладів міста Запоріжжя та медико-соціальних експертиз, що підпорядковані Центру МСЕК.

Враховуючи зазначені обставини, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці у ОСОБА_10 виник умисел, направлений на отримання неправомірної вигоди для себе та третьої особи за вплив на прийняття рішення особами, уповноваженими на виконання функцій держави, а саме на службових осіб лікарсько-консультативних комісій медичних закладів міста Запоріжжя та медико-соціальних експертиз, що підпорядковані Центру МСЕК, щодо оформлення необхідних медичних документів для подальшого надання груп інвалідності особам, які не мають на те показників за станом здоров`я.

Реалізовуючи вказаний злочинний намір, усвідомлюючи неправомірний характер своїх дій, ОСОБА_10 , діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, враховуючи складність законодавчої процедури встановлення особі інвалідності та достовірно розуміючи, що реалізувати самостійно вона його не зможе, з метою конспірації своєї діяльності вирішила залучити до вчинення злочину раніше знайому їй ОСОБА_11 .

ОСОБА_11 в свою чергу, в невстановлений досудовим розслідуванням час та місці залучила до скоєння правопорушення ОСОБА_7 .

При цьому, ОСОБА_10 , усвідомлюючи свою роль як співучасника злочину, обіймаючи посаду заступника начальника КУ «Обласний центр медико-соціальної експертизи» ЗОР, враховуючи наявність повноважень з контролю за лікарсько-консультативними комісіями медичних закладів міста Запоріжжя та факт наявності у безпосередньому підпорядкуванні структурних підрозділів Центру (медико-соціальних експертиз), повинна забезпечити злочинний вплив на прийняття рішення службовими особам лікарсько-консультативних комісій щодо направлення громадян на МСЕК для проходження експертизи та прийняття рішення службовими особами медико-соціальних експертиз про надання групи інвалідності та подальшого прийняття вказаного рішення.

ОСОБА_11 , усвідомлюючи свою роль як співучасника злочину, згідно розробленого плану, повинна була забезпечити зібрання та передання ОСОБА_10 від осіб, які бажають отримати інвалідність за неправомірну вигоду, завідомо підроблені медичні документи з відомостями про наявність захворювань, з метою уникнення безпосереднього контакту ОСОБА_10 з такими особами, прикриваючи таким чином злочинні дії останньої.

ОСОБА_7 , усвідомлюючи свою роль як пособника злочину, згідно розробленого плану, повинен був безпосередньо підшукувати осіб, які бажають отримати інвалідність за неправомірну вигоду, безпосередньо отримувати від них грошові кошти в якості неправомірної вигоди, а також відповідно до вказівок ОСОБА_11 , порадами, вказівками сприяти вказаним особам у проходженні лікарсько-консультативних комісій та медико-соціальних експертиз, спрямовуючи їх до певних установ, з метою отримання необхідних документів.

Так, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці ОСОБА_7 з числа осіб, які звертались до нього з метою отримання консультації з приводу порядку отримання інвалідності за станом здоров`я, після спілкування з одним із таких осіб, а саме ОСОБА_12 , достовірно знаючи про можливість здійснення ОСОБА_10 впливу на прийняття рішення службовими особами, уповноваженими на виконання функцій держави, щодо видачі направлення на МСЕК та прийняття рішення про надання інвалідності, запевнив ОСОБА_12 у можливості оформлення інвалідності шляхом надання неправомірної вигоди за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, а саме на службових осіб державних медичних закладів, уповноважених на виконання функцій держави.

Після чого, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, ОСОБА_7 отримав від ОСОБА_13 неправомірну вигоду у сумі 3500 доларів США за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, щодо надання ОСОБА_12 інвалідності.

В подальшому, ОСОБА_7 , відповідно до своєї ролі у злочинній змові передав отримані від ОСОБА_12 грошові кошти та особисті дані останнього ОСОБА_11 , яка в свою чергу передала їх ОСОБА_10 для впливу на прийняття рішення особами, уповноваженими на виконання функцій держави щодо надання ОСОБА_12 інвалідності, що остання зробила та здійснила злочинний вплив на невстановлену службову особу лікарсько-консультативної комісії у КНП «Міська лікарня №7».

В подальшому, 15 січня 2024 року ОСОБА_10 , знаходячись у особистому кабінеті за адресою: АДРЕСА_3 , повідомила ОСОБА_11 про необхідність проходження ОСОБА_12 лікарсько-консультативної комісії у КНП «Міська лікарня № 7», за адресою-місто Запоріжжя, вулиця Привокзальна, 9, про що ОСОБА_11 , відповідно до розробленого плану, у той же день, повідомила ОСОБА_7 , який у той же день, повідомив про це ОСОБА_12 .

Відповідно до наданих вказівок ОСОБА_12 пройшов лікарсько-консультативну комісію у КНП «Міська лікарня № 7», за адресою: місто Запоріжжя, вулиця Привокзальна, 9, у період з 18.01.2024 по 24.01.2024. За результатами якої, отримав направлення на МСЕК для проходження медико-соціальної експертизи. ,

25 січня 2024 року невстановленою службовою особою Дніпровської медико-соціальної експертизи ОСОБА_12 видано довідку до акту огляду медико-соціальною експертною комісією №459224, згідно якої останньому призначено 2 групу інвалідності строком на 2 роки.

Таким чином, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою групою осіб, з єдиним умислом, направленим на одержання від ОСОБА_12 неправомірної вигоди, одержали від останнього неправомірну вигоду у сумі 3500 доларів США, за вплив на прийняття рішення особами, уповноваженими на виконання функцій держави, а саме невстановленими службовими особами лікарсько-консультативної комісії КНП «Міська лікарня №7» та Дніпровської медико-соціальної експертизи, в наслідок чого, ОСОБА_12 видано довідку до акту огляду медико-соціальною експертною комісією №459224, згідно якої останньому призначено 2 групу інвалідності строком на 2 роки.

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється в одержанні неправомірної вигоди для себе чи третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, вчинене за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 369-2 КК України.

Крім того, ОСОБА_7 підозрюється в тому, що діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, маючи умисел на незаконне придбання та зберігання з метою збуту наркотичного засобу обіг якого обмежено - метадон, придбав у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб, у невстановлені в ході досудового розслідування день, час і місці, але не пізніше 20 березня 2024 року, при невстановлених обставинах, в особливо великих розмірах, який в подальшому незаконно зберігав з метою збуту за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_2 , до моменту його вилучення працівниками поліції під час обшуку.

Так, 20 березня 2024 року приблизно о 8 год. 30 хв. в ході проведення санкціонованого обшуку за місцем мешкання ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_2 виявлено та вилучено вищевказаний наркотичний засіб - метадон, маса якого згідно з висновком судового експерта Запорізького НДЕКЦ МВС України №СЄ-19/108-24/5373-НЗПРАП від 21 березня 2024 року складає 21,271 г (в перерахунку на основу), що є особливо великим розміром, який ОСОБА_7 зберігав з метою збуту за місцем свого мешкання.

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у незаконному придбанні та зберіганні з метою збуту наркотичних засобів в особливих великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

17 серпня 2023 року відомості про кримінальне правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001294 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 369, ч. 1 ст. 368, ч. 2 ст. 369-2, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 369-2, ч. 3 ст. 307 КК України.

20 березня 2024 року о 13 год. 05 хв. ОСОБА_7 було затримано в порядку ст. 208 КПК України (а.с. 239-241).

21 березня 2024 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 369-2, ч. 3 ст. 307 КК України (а.с. 243-252).

Ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21 березня 2024 року застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 18 травня 2024 року включно.

Постановою керівника Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя Запорізької області ОСОБА_14 від 13 травня 2024 року продовжено строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні до 19 червня 2024 року.

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя зазначив про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливість застосування до підозрюваного більш м якого запобіжного заходу.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 вважає оскаржувану ухвалу необґрунтованою, невмотивованою та такою, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження.

В обґрунтування своєї скарги вказує, що слідчий суддя дійшов помилкового висновку про те, що підозра, яка пред`явлена ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України є обґрунтованою.

Зазначає, що сторона обвинувачення вважає, що ОСОБА_7 мав умисел на незаконне придбання та зберігання з метою збуту наркотичних засобів в особливо великих розмірах, сам підозрюваний заперечує цей факт та пояснив, що сумку з вилученими під час обшуку речовинами він зберігав за місцем свого проживання за проханням знайомого, він нічого не виробляв, не змішував, не збував та доказів того, що умисел дій підозрюваного був спрямований саме на збут немає, стороною обвинувачення не здобуто та суду не надано, не встановлені власники та джерело походження вилученої речовини.

Вважає, що стороною обвинувачення не доведено, що заявлені ризики не зменшились або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Вказує, що слідчим суддею розглядалось клопотання захисника підозрюваного про зміну запобіжного заходу на домашній арешт, під час розгляду клопотання стороною обвинувачення було зазначено, що вони згодні на заміну запобіжного заходу ОСОБА_7 на цілодобовий домашній арешт, оскільки останній погодився співпрацювати зі слідством, однак після відмови керівництвом прокуратури у зміні запобіжного заходу, сторона обвинувачення просила продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_7 та визначити йому розмір застави, при цьому не зазначаючи розмір.

Звертає увагу на те, що слідчим суддею прийнято рішення щодо продовження строку тримання під вартою та обрано заставу в максимальному розмірі, який є завищеним і не відповідає фактичним обставинам справи, а також суспільному інтересу.

Крім того вказує, що ОСОБА_7 раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягався, на теперішній час має постійне місце проживання, де мешкає разом із дружиною ОСОБА_15 , заробляє на фінансових операціях в мережі Інтернет, доглядає за своєю бабусею, яка є інвалідом і проживає неподалік від місця проживання підозрюваного, що свідчить про те, що підозрюваний є соціально свідомою людиною та може належним чином виконувати процесуальні обов`язки, передбачені КПК України.

Просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого і обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_2 або зменшити розмір застави до мінімального розміру, передбаченого п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України.

У судовому засіданні апеляційного суду захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_8 підтримав апеляційну, вважав позицію сторони обвинувачення непослідовною. Зазначив, що за ст. 307 КК України досудове розслідування не проводиться.

Підозрюваний ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу без доповнень та просив її задовольнити.

Прокурор заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, рішення слідчого судді вважала законним, обґрунтованим та просила залишити його без змін.

Заслухавши доповідь судді, підозрюваного, його захисника та прокурора, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі та провівши судові дебати, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, і яке може бути задоволено при умові, що заявлений ризик, який став обґрунтуванням обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також, що є вагомі обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

З огляду на ч. 5 ст. 199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують подальше тримання особи під вартою, і існують об`єктивні перешкоди для завершення досудового розслідування.

Таким чином, у відповідності до вимог Кримінального процесуального кодексу України, розглядаючи клопотання слідчого, прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування такого запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Так, слідчий суддя, розглядаючи вказане клопотання, у відповідності до вимог ст.ст. 177, 178, 199 КПК України, встановив, що підозра ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень є обґрунтованою, заявлені слідчим ризики продовжують існувати та не зменшилися до закінчення дії попередньої ухвали про обрання запобіжного заходу і в сукупності з даними про особу підозрюваного вказують на наявність підстав для продовження строку дії обраного відносно нього запобіжного заходу.

З вказаними висновками слідчого судді, колегія суддів повністю погоджується, оскільки перевіркою наданих до апеляційного суду матеріалів провадження встановлено, що необхідність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 підтверджена.

Так, строк дії запобіжного заходу закінчується 18 травня 2024 року, проте у кримінальному провадженні не були виконані всі необхідні слідчі дії, а саме, необхідно: встановити місцезнаходження та допитати в якості свідків осіб, які отримали інвалідність без наявності на те підстав за станом здоров`я чи за завідомо підробленими документами; провести огляди всіх розсекречених матеріалів, отриманих при проведенні у порядку, передбаченому Главою 21 КПК України заходів; звернутись до слідчого судді з клопотанням про тимчасовий доступ до документів, які знаходяться у володінні НСЗУ, операторів стільникового зв`язку, Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області, провести такі тимчасові доступи; встановити та допитати як свідків медичних працівників, яким можуть бути відомі обставини кримінальних правопорушень; допитати в якості підозрюваних ОСОБА_10 та ОСОБА_16 ; виконати інші слідчі дії, у проведенні яких виникне необхідність.

В апеляційній скарзі необхідність проведення зазначених слідчих дій не заперечуються.

Щодо доводів про необґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри за ч. 3 ст. 307 КК України, то слід зазначити, що всупереч твердженням сторони захисту, перевіряючи доводи та обставини в цій частині, слідчим суддею вірно з`ясовано, що наведені у клопотанні дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Так, на переконання колегії суддів, такими даними, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, що оспорюється в апеляційній скарзі стороною захисту, є, зокрема, протокол обшуку від 20 березня 2024 року, з якого випливає, що під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 було встановлено та вилучено: 5 поліетиленових пакетів з речовиною кристалічного білого кольору; 2 зіп-пакети з кристалічною речовиною білого кольору; полімерний контейнер з кристалічною речовиною (а.с. 234-238)

Крім того, із матеріалів клопотання випливає, що відповідно до висновку судового експерта Запорізького НДЕКЦ МВС України №СЄ-19/108-24/5373-НЗПРАП від 21 березня 2024 року вилучена за місцем мешкання ОСОБА_7 речовина кристалічного білого кольору є наркотичним засобом - метадоном, маса якого складає 21,271 г (в перерахунку на основу), що є особливо великим розміром.

Отже, в даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_7 , з інкримінованим йому кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 3 ст. 307 КК України підтверджується.

Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_7 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Відтак, стороною захисту не наведено обставин, які б свідчили про очевидну недопустимість поданих стороною обвинувачення доказів, а остаточна оцінка зібраним у кримінальному провадженні доказам і, за наявності правових підстав, визнання їх недопустимими може бути здійснено під час розгляду кримінального провадження по суті.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя правильно встановив, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були враховані під час застосування запобіжного заходу продовжують існувати та не зменшились.

Так, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 369-2, ч. 3 ст. 307 КК України.

Відповідно до ст. 12 КК України вказані кримінальні правопорушення є нетяжким та особливо тяжким злочинами, санкція ч. 3 ст. 307 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років, з конфіскацією майна, у зв`язку із чим, враховуючи суворість можливого покарання, що загрожує підозрюваному в разі визнання його винним, продовжує існувати ризик переховування від органів досудового розслідування та суду.

Крім того, колегія суддів вважає, що і ризик незаконного впливу на свідків також не зменшився, адже свідки у даному кримінальному провадженні ще не допитувались безпосередньо судом на стадії судового розгляду та з деякими свідками ОСОБА_7 знайомий, що може спрямувати його на вчинення впливу у поза процесуальний спосіб на таких осіб, які вказують на нього як на особу, яка вчинила кримінальні правопорушення, з метою ненадання суду достовірних показань щодо обставин можливого вчинення ним кримінальних правопорушень для уникнення кримінальної відповідальності.

Також і ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України продовжує існувати та обумовлюється тим, що ОСОБА_7 не працює, суспільно-корисною працею не займається, не має постійного джерела доходу, підозрюється в тому числі у вчиненні кримінального правопорушення, вчиненого з метою збуту наркотичних засобів, тобто у вчиненні злочину з корисливих мотивів, для отримання прибутку, що в сукупності може свідчити про його схильність до вчинення інших кримінальних правопорушень.

Таким чином, оскільки заявлені ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшились та виправдовують тримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою, клопотання слідчого задоволено слідчим суддею обґрунтовано та продовжено строк тримання під вартою відносно останнього.

Також, при розгляді клопотання відповідно до вимог ч. 3 ст.199 КПК України досліджені обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування, слідчий суддя ретельно дослідив доводи клопотання слідчого відносно обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про тримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою.

При цьому, для завершення досудового розслідування в даному кримінальному провадженні існує законодавчо встановлена необхідність у проведенні слідчих та процесуальних дій, обґрунтованість та необхідність яких було перевірено.

З урахуванням особи підозрюваного, стану його здоров`я, наявності обґрунтованої підозри, продовження існування ризиків відносно ОСОБА_7 , які не зменшились з часу застосування запобіжного заходу, беручи до уваги те, що на даний час у вищезазначеному кримінальному провадженні продовжують проводитися слідчі (розшукові) дії, направлені на забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування, колегія суддів, не знайшла підстав для відмови у задоволенні клопотання слідчого про продовження запобіжного заходу, як того вимагав апелянт.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що слідчий суддя врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість тримання особи під вартою, адекватно оцінив ступінь порушення цінностей суспільства у даному кримінальному провадженні, та своїм рішенням забезпечив високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

З приводу доводів про те, що ОСОБА_7 раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, маж постійне місце проживання, мешкає разом зі своєю дружиною, доглядає за своєю бабусею, не можливо віднести до тих стримуючих чинників, які могли у повному обсязі мінімізувати ймовірність вчинення підозрюваним дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання, гарантували б запобігання встановленим ризикам без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Щодо вимог про зменшення розміру застави у даному кримінальному провадженні, то враховуючи тяжкість злочинів, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 , дані про його особу та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що визначення застави саме в розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та запобігти наявним ризикам, і такий розмір застави, з урахуванням даних про особу підозрюваного, вилученої в нього під час обшуку суми грошових коштів, наркотичних засобів, а також обставин справи, не є непомірним для нього.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 199, 407, 422 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16 травня 2024 року, якою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 369-2, ч. 3 ст. 307 КК України, продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 19 червня 2024 року включно, із визначенням розміру застави у сумі 908400 грн., залишити без змін.

Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4