Комінтернівський районний суд м.Харкова
Номер провадження 1-кп/641/457/2024 Справа № 641/954/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2024 року м. Харків

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про кримінальне правопорушення у якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001562 від 10.12.2023 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Неліпівка, м. Торецьк, Донецької області, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, не працевлаштованого, який фактично проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово засудженого, останній раз за вироком Приморського районного суду м. Маріуполь від 26.12.2018 року за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70, 71, ч. 5 ст. 72 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнений 19.08.2023 року у зв"язку з відбуттям строку покарання, не військовозобов`язаного,

- у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , у період дії воєнного стану, оголошеного Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про ведення воєнного стану в Україні», який до теперішнього часу продовжено, будучи раніше засудженим за скоєння кримінальних правопорушень проти власності, маючи непогашену та не зняту передбаченим законом порядком судимість, на шлях виправлення та перевиховання не став та, діючи умисно, повторно, вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднане з проникненням у житло, в умовах воєнного стану за наступних обставин:

Так, ОСОБА_3 , 10.12.2023 року у нічний час доби, у період часу з 00:01 год. до 06:00 год., більш точного часу під час проведення досудового розслідування встановити не надалось можливим, перебував поблизу будинку за адресою: АДРЕСА_2 , на території Слобідського району міста Харкова, де в нього раптово виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, що знаходилось у будинку. Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення за рахунок чужого майна, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом розбиття вікна до тамбуру будинку, проник через вікно до вищевказаного будинку, власником якого є ОСОБА_5 , де, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, перебуваючи всередині будинку, в спальній кімнаті, взяв належне ОСОБА_5 майно, а саме: мобільний телефон марки «Nokia С20» темно синього кольору, imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , який лежав на тумбочці біля ліжка потерпілої.

Після цього, ОСОБА_3 з вказаним майном, покинув місце вчинення злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_5 матеріальну шкоду у сумі 1670 грн. 00 коп.

ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України не заперечувала.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, визнав повністю, та підтвердив обставини вчиненого ним кримінального правопорушення-злочину, як зазначено вище, розкаявся у скоєному.

Суд враховує той факт, що обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення-злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті.

Показання обвинуваченого ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Слід зазначити, що показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи та ним не оспорюються.

Після роз`яснення учасникам судового розгляду наслідків застосування ч. 3 ст. 349 КПК України, вони підтвердили відсутність оспорюваних ними обставин по справі та погодились, що в такому випадку вони будь позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За згодою учасників судового провадження, суд, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

На підставі викладеного, пред`явлене ОСОБА_7 обвинувачення, визнане судом повністю доведеним, ніким не оспорюється.

Окрім цього, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Обвинувачений ОСОБА_3 вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції.

З урахуванням викладеного, розглянувши кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, дотримуючись принципу змагальності сторін та свободі в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження. Так, вина ОСОБА_3 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення-злочину в судовому засіданні доведена повністю.

Таким чином, скоєне ОСОБА_3 10.12.2023 року кримінальне правопорушення-злочин суд кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України - як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана із проникненням у житло, вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 згідно зі ст.66 КК України, суд визнає, щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Вивчаючи відомості про особу обвинуваченого, суд встановив, що ОСОБА_3 раніше неодноразово засуджений, останній раз за вироком Приморського районного суду м. Маріуполь від 26.12.2018 року за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70, 71, ч. 5 ст. 72 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнений 19.08.2023 року у зв"язку з відбуттям строку покарання, із середньою освітою, не одружений, інвалідності не має, не працевлаштований, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про його особу, обставини, що пом`якшують покарання, та відсутність обтяжуючих обставин.

За таких обставин, для досягнення мети покарання визначеної ст. 50 КК України, беручи до уваги думку прокурора, який просив призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі, аналізуючи надані суду матеріали, відомості, що характеризують особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого та відсутність обтяжуючих обставин, приписи статей 50, 65 КК України, суд дійшов до переконання, що покаранням, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, буде мінімальне покарання, передбачене санкцією ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі.

Підстав для застосування статей 69, 75 КК України, суд не вбачає.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати, пов`язані із проведенням судової товарознавчої експертизи в сумі 6058,24 грн., відповідно до ст. 124 КПК України, підлягають стягненню з ОСОБА_3 .

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Питання щодо скасування арешту майна суд вирішує відповідно до вимог ст. 174 КПК України.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не застосовувався.

Керуючись ст.ст. 368,370,373,374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту його фактичного затримання в порядку виконання даного вироку.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не застосовувався.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати, пов`язані із проведенням судової товарознавчої експертизи в сумі 6058,24 грн.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 15.12.2023 року на тимчасово вилучене майно: шкіряну перчатку з хутром чорного кольору.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 20.12.2023 року на тимчасово вилучене майно в ході огляду місця події 15.12.2023 за адресою: АДРЕСА_3 , а саме - куртку сіро-чорного кольору, фірми «Puma».

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 20.12.2023 року на тимчасово вилучене майно в ході огляду місця події 15.12.2023 за адресою: АДРЕСА_3 , а саме мобільний телефон марки «Nokia» С20 в темносиньому корпусі imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 .

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22.12.2023 року на тимчасово вилучене майно під час огляду місця події від 18.12.2023 року, а саме на чоловічі кросівки чорного кольору марки «JORDAN» 42-го розміру.

Речові докази:

-Куртку сіро-чорного кольору, фірми «Puma»; мобільний телефон марки «Nokia» С20 в темносиньому корпусі imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 ; коробку білого кольору з-під мобільного телефону марки «Nokia» С20 в темносиньому корпусі imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 - вважати повернутими потерпілій ОСОБА_5 ;

-Чоловічі кросівки чорного кольору марки «JORDAN» 42-го розміру - вважати повернутими ОСОБА_3

-Шкіряну перчатку з хутром чорного кольору, яка зберігається в камері схову ВП № 2 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області повернути потерпілій ОСОБА_5 ;

-Аркуш білого паперу на якому відображений чек № 15154 від 19.09.2021 року зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд м. Харкова з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя - ОСОБА_1