Справа № 750/3578/24 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/4823/157/24
Категорія - арешт майна. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

24 квітня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю сторін кримінального провадження

представника власника майна - адвоката ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові судове провадження за апеляційною скаргою представника власника майна ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 березня 2024 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого СВ Управління СБ України в Чернігівській області ОСОБА_9 та накладено арешт на військово-облікові документи ОСОБА_8 , вилучені 18 березня 2024 року під час огляду місця події службового приміщення ІНФОРМАЦІЯ_1 по АДРЕСА_1 , в рамках проведення досудового розслідування кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000109 від 18 травня 2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 332, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 368 КК України, зважаючи на те, що вилучене в ході проведення огляду майно визнане в даному кримінальному провадженні речовим доказом, оскільки відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, так як зберегло на собі сліди кримінального правопорушення, що забезпечить збереження речового доказу, усуне можливість його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, забезпечить можливість в подальшому використання речових доказів для призначення та проведення ряду судових експертиз.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на військово-лікарські документи ОСОБА_8 , вилучені під час огляду місця події 18 березня 2024 року, відмовити з тих підстав, що слідчим не було наведено законних підстав для накладення арешту вилученого майна, а слідчий суддя не обґрунтував наявність достатніх підстав для накладення арешту на вищевказане майно, а лише обмежився загальними фразами для складання судового рішення.

Аргументує тим, що слідчий суддя дійшов безпідставного висновку, що вилучене в ході проведення огляду місця події майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, як таке, що зберегло на собі сліди кримінального правопорушення. Так, документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в ч. 1 ст. 98 КПК України, тобто є наявність достатніх підстав вважати, що таке майно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Проте, вилучені 18 березня 2024 року під час огляду місця події документи, які в подальшому були визнані речовими доказами та на які оскаржуваною ухвалою накладено арешт, не є засобами вчинення кримінального правопорушення, не зберегли на собі його сліди та не містять будь-яких відомостей, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Тому, враховуючи невідповідність вилученого майна критеріям ст. 98 КПК України, слідчим не доведено обґрунтованість накладення арешту на вищевказане майно, не надано достатніх і належних доказів тих обставин, на які він посилається у клопотанні. Зокрема, слідчий не зазначив та належним чином не обґрунтував, яким чином дане майно має відношення до кримінального провадження, які саме сліди вчинення кримінального правопорушення воно зберегло або могло зберегти та чи можна взагалі його використовувати як речовий доказ у кримінальному провадженні.

Визнання слідчим певних речей, документів речовими доказами у кримінальному провадженні не може бути єдиною умовою для накладення на нього арешту, оскільки не є визначеною законом підставою для цього, з чого слідує, що арешт на вказані документи був накладений за відсутності на це будь-якої правової підстави.

На порушення вищевказаних норм кримінального процесуального закону України, органом досудового розслідування безпідставно визнано речовим доказом військовий квиток серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_8 , який був йому виданий ще на початку 1990-х років, тобто, задовго до обставин події даного кримінального провадження, що виключає будь-яке доказове значення даного військово-облікового документа у цьому кримінальному провадженні.

До того ж, у поданому клопотанні орган досудового розслідування вказує, що згідно вилучених документів ОСОБА_8 визнано непридатним до військової служби за станом здоров`я, з виключенням з військового обліку, натомість, відповідно до пункту 1 Положення про військовий квиток осіб рядового, сержантського і старшинського складу та Положення про військовий квиток офіцерського запасу військовий квиток є документом, що посвідчує особу військовослужбовця (військовозобов`язаного, резервіста) та визначає належність його власника до виконання військового обов`язку; військовий квиток офіцера запасу є документом, що визначає належність його власника до офіцерського складу запасу та виконання ним військового обов`язку, але аж ніяк не є документом, яким визначається придатність або непридатність особи до військової служби за станом здоров`я, як на це помилково вказує орган досудового розслідування.

Щодо визнання речовим доказом та в подальшому накладення арешту на завірену копію довідки військово-лікарської комісії на ім`я ОСОБА_8 від 16.11.2022 та завірену копію картки медичного огляду військовозобов`язаного ІНФОРМАЦІЯ_2 на ім`я ОСОБА_8 від 24.11.2022 захисник звертає увагу, що розпорядником медичних документів, згідно яких ОСОБА_8 визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку є відповідна військово-лікарська комісія, яка приймала таке рішення, де і перебувають оригінали цих документів.

Відповідно до ч. 3 ст. 99 КПК України, речовим доказом є саме оригінала документа, отриманий у встановленому законом порядку в автора такого документа, а тому органом досудового розслідування безпідставно було визнано речовим доказом копії медичних документів, а слідчим суддею необґрунтовано накладено арешт на ці документи.

До того ж, накладення арешту слідчий суддя мотивував необхідністю в подальшому використання речових доказів для призначення та проведення експертизи, проте у відповідності до п. 3.1 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, експертиза (дослідження) проводиться після подання органом (особою), який (яка) її призначив (ла) матеріалів, оформлених згідно з вимогами процесуального законодавства та цієї Інструкції, а тому, враховуючи, що кримінальним процесуальним законом встановлено, що речовим доказом є оригінал документа, проведення експертних досліджень за вищенаведеними копіями є неможливим, що виключає підставу необхідності накладення арешту на вищенаведені копії документів з метою подальшого проведення експертизи.

Заслухавши доповідача, представника власника майна, яка підтримала доводи апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти аргументів адвоката, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга адвоката представника власника майна задоволенню не підлягає.

Як убачається з матеріалів судового провадження, СВ Управління СБ України в Чернігівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000109 від 18 травня 2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 332, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 368 КК України.

Колишній начальник ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_10 підозрюється у тому, що через свої зв`язки серед посадовців ІНФОРМАЦІЯ_3 та лікарів закладів охорони здоров`я Чернігівської області за грошову винагороду в сумі 5000 доларів США сприяв у списанні чоловіків призивного віку з військової служби за станом здоров`я з виключенням з військового обліку.

З наданої переписки, доданої до матеріалів судової справи, ОСОБА_10 через свої зв`язки серед посадових осіб закладів охорони здоров`я м. Чернігова можливо вирішував питання щодо фіктивного перебування на стаціонарному лікуванні громадянина України ОСОБА_8 та отримання останнім медичних документів з фіктивним діагнозом та хворобою, яка може слугувати підставою згідно Розладу хвороб, Таблиці додаткових вимог Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України для визнання ОСОБА_8 непридатним до військової служби за станом здоров`я з виключенням з військового обліку.

18 березня 2024 року слідчим був проведений огляд службового приміщення ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 , де перебував ОСОБА_8 , в ході якого виявлено та вилучено військово-облікові документи, які можуть свідчити про протиправне діяння вчинене ОСОБА_10 , а саме: військовий квиток серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_8 , завірена копія довідки військово-лікарської комісії на ім`я ОСОБА_8 від 16.11.2022, на 1 арк., завірена копія картки медичного огляду військовозобов`язаного позаштатною військово-лікарською комісією ІНФОРМАЦІЯ_2 на ім`я ОСОБА_8 від 24.11.2022, на 1 арк., згідно яких ОСОБА_8 визнано непридатним до військової служби за станом здоров`я, з виключенням з військового обліку.

У цей же день постановою старшого слідчого слідчого відділу УСБУ в Чернігівській області вилучені в ході огляду документи та їх копії визнані речовими доказами.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Арешт може бути накладено також на майно у вигляді речей, документів, грошей, якщо вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися для схилення особи до вчинення кримінального правопорушення, та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них.

При цьому, необхідність арешту майна зумовлюється обґрунтованою підозрою вважати, що незастосування цього заходу зумовить труднощі чи неможливість виконання вироку в частині забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову чи перешкоджатиме встановленню істини внаслідок того, що таке майно може бути приховане, відчужене чи пошкоджене.

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 у справі «Смирнов проти росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Як вбачається з матеріалів провадження, звертаючись до суду з клопотанням про арешт копій військово-лікарських документів та військового квитка на ім`я ОСОБА_8 , слідчим чітко визначено мету зазначену в законі для арешту майна, з належним обґрунтуванням доведено необхідність арешту саме з цією метою.

Під час постановлення оскаржуваної ухвали про арешт майна слідчим суддею було враховано, що вилучені під час огляду військовий квиток, завірена копія довідки військово-лікарської комісії від 16.11.2022 та завірена копія картки медичного огляду військовозобов`язаного позаштатною військово-лікарською комісією ІНФОРМАЦІЯ_2 на ім`я ОСОБА_8 від 24.11.2022, згідно яких останнього визнано непридатним до військової служби за станом здоров`я, з виключенням з військового обліку, вірно визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні, оскільки під час розгляду клопотання про арешт майна слідчим було доведено, що існують обґрунтовані підстави вважати, що вказані документи можуть містити інформацію, яка матиме значення для проведення досудового розслідування та встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, що повністю узгоджується із визначенням речових доказів, наведеному у ст. 98 КПК України.

Тобто, на час розгляду як клопотання слідчого так і апеляційної скарги слідчим в повній мірі виконані вимоги кримінального процесуального закону, а слідчим суддею перевірені підстави для накладення арешту на майно, вилучене в ході проведення огляду 18 березня 2024 року, яке на даний час може мати доказове значення у кримінальному провадженні.

При цьому, колегія суддів приймає до уваги, що органом досудового розслідування вилучено лише копії лікарських документів на ім`я ОСОБА_8 , що не позбавляє їх власника права отримати їх дублікат повторно у військово-лікарської комісії, де зберігаються оригінали, в той час, як військовий квиток є лише документом, який посвідчує особу та не надає жодних привілеїв його власнику, тобто його вилучення не призведе до непоправних наслідків для володільця.

Не приймаються до уваги доводи захисника про те, що за вказаними копіями неможливо призначити та провести експертизу, як про це йдеться у клопотанні слідчого, оскільки документи були отримані у передбачений законодавцем спосіб, їх копії завірені належним чином, отже, вони мають статус належних документів, при тому, що в разі неможливості їх використання для проведення експертизи, сторона захисту не позбавлена можливості звернутись з клопотанням про їх повернення власнику.

Більш того, саме на підставі цих документів були внесені відомості до військового квитка ОСОБА_8 та останній був виключений з військового обліку.

З долучених матеріалів убачається, що під час огляду мобільного телефону, вилученого у ОСОБА_10 під час обшуку в його квартирі було виявлено переписку з абонентом « ОСОБА_11 » де виявлено повідомлення « ОСОБА_8 суддя», після цього міститься повідомлення про те, що люди судді задоволені та цікавляться тим, що вони винні за отримані послуги.

Під час огляду військового квитка НОМЕР_1 виданого ІНФОРМАЦІЯ_4 на ім`я ОСОБА_8 дійсно встановлено, що він був виданий 30 червня 1992 року, як на це звертає увагу адвокат в апеляційній скарзі.

Разом з тим, під час огляду вказаного військового квитка, який був добровільно виданий ОСОБА_8 , встановлено, що до нього був внесений запис про те, що 24 листопада 2022 року комісією при ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_8 визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку на підставі гр. ІІ ст. 39А Розладу хвороб Положення.

З огляду на виявлені повідомлення в телефоні ОСОБА_10 та відомості щодо визнання ОСОБА_8 непридатним до військової служби через наявність захворювання, вірним є твердження органу досудового розслідування про необхідність накладення арешту на вилучені під час огляду місця події військово-лікарські документи, адже саме на підставі висновку лікарів до військового квитка ОСОБА_8 були внесені відомості про його виключення з військового обліку. При цьому, саме обґрунтованість встановленого ОСОБА_8 діагнозу ставиться під сумнів органом досудового розслідування.

Незгода апелянта з метою вилучення вказаних документів, яку вказав слідчий нічим не підтверджується, адже оригінальність вилучених довідки та картки медичного огляду військовозобов`язаного не ставиться під сумнів, тому посилання на ч. 3 ст. 99 КПК України є недоречним у даному випадку.

Можливість використання вилучених під час огляду місця події 18 березня 2024 року військово-лікарських документів щодо ОСОБА_8 під час проведення експертних досліджень не відноситься до переліку питань, які мають бути предметом дослідження під час розгляду клопотання про накладення арешту на ці документи. У разі неможливості використання цих документів, сторона захисту має можливість заявити клопотання про їх повернення як про це колегія суддів вже вказувала вище.

Більш того, в апеляційній скарзі не наведено обґрунтованих підстав того, яким чином накладення арешту на вилучені документи, при тому, що довідки були влучені в копіях, призведе до порушення прав ОСОБА_8 , в той час, як не накладення арешту на документи, які стали підставою для виключення особи з військового обліку призведе до неможливості встановити обставини вчинення кримінальних правопорушень, які є предметом досудового розслідування.

Також, слідчим суддею встановлено, що на даний час забезпечується «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи та відповідно існує пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються органом досудового розслідування, та метою, яку прагнуть досягти.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 422, 424 КПК України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника власника майна адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 березня 2024 року про арешт майна, без змін.

Ухвала є остаточною й касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_12 ОСОБА_13 ОСОБА_14