Справа № 366/1224/24
Провадження №1-кс/366/223/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.07.2024 смт. Іванків

Слідчий суддя Іванківського районного суду Київської області ОСОБА_1 ,

За участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду смт. Іванків клопотання представника ТОВ «Бевеген», ОСОБА_3 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000036, внесеному в ЄРДР 23.04.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 246 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Представник ТОВ «БЕНЕВЕН» звернувся до слідчого судді із вказаним клопотанням, у якому просив скасувати арешт, накладений на майно ухвалою слідчого судді Іванківського районного суду Київської області від 01.05.2024 у кримінальному провадженні №0000036 від 23.04.2024, за ч. 3ст. 246 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що ухвалою слідчого судді Іванківського районного суду Київської області від 01.05.2024 клопотання прокурора Іванківського відділу Вишгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000036, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових 23.04.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 246 КК України задоволено частково.

Накладено арешт на вантажний автомобіль «Урал», моделі «43202», зеленого кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 на спеціальній платформі із навантажувачем, який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ТЗОВ «Актон Плюс» та який фактично перебуває у користування ТОВ «Бевеген», свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 видане ВРЕР ДАІ м. Костопіль ВДАІ УМВС України в Рівненській області 08.09.2011 року, повернувши його власнику (володільцю), із забороною його відчуження, зобов`язавши надавати його для проведення необхідних слідчих дій, як речового доказу, за першою вимогою органу досудового розслідування.

Накладено арешт на вилучені 23.04.2024 року під час огляду місця події бензомоторну пилу «Stihl», моделі «MS 230», помаранчевого кольору, серійний номер № НОМЕР_3 , яка належить ТОВ «Бевеген» та яка опломбована пломбою № 1524991, товарно-транспортну накладну № 000000000 від 23.04.2024 року, яка належить ТОВ «Бевеген» та яка упакована до спец пакету № 02697684, копії документів у вигляді інвестиційного договору № 02/2022 від 07.02.2022 року, що укладений між Басейновим управлінням водних ресурсів середнього Дніпра та ТОВ «Бевеген» із додатками, додаткової угоди № 2 від 05.02.2024 року із додатками на семи аркушах, які належать ТОВ «Бевеген» та які упаковані до спец пакету №02697684, тимчасово позбавивши власників права на відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.

У решті вимог клопотання відмовлено.

Підставою для накладення арешту було те, що незастосування такого заходу забезпечення даного кримінального провадження, як арешт до тимчасово вилученого майна, може призвести до зникнення, втрати чи пошкодження слідової інформації, що перешкоджатиме проведенню повного, всебічного досудового розслідування у даному кримінальному провадженні.

Проте, СВ ВП №1 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000036 з 23.04.2024 року, тобто 2 місяці, при цьому слідчим не було направлено до експертної установи вилучене майно, яке на його думку може зберігати сліди злочину.

Також, в рамках цього кримінального провадження не здійснено жодних слідчих (розшукових) та інші процесуальних дій з метою встановлення наявності/відсутності подій кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 246 КК України.

Жодній особі не повідомлено про підозру та не встановлено причетність власників арештованого майна до вказаного кримінального правопорушення.

На даний час, подальше перебування під арештом вищезазначеного майна не відповідає меті арешту та не може виріши завдання арешту, передбачені ст. 170 КПК України.

Представник ТОВ «БЕНЕВЕН» у судове засідання не з`явився. Подав до суду заяву, у якій просив провести розгляд клопотання без його участі, при цьому клопотання підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити.

Прокурор та слідчий в судове засідання не з`явились. Слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання без їх участі, оскільки неявка прокурора та слідчого не є перешкодою для розгляду даного клопотання.

На вимогу суду слідчий надав матеріали кримінального провадження № 000003.

Врахувавши клопотання заявників, дослідивши матеріали справи, прихожу до наступного.

Відповідно до положень частини першої та другої статті 174 Кримінального процесуального кодексу України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Клопотання про скасування арешту майна розглядає слідчий суддя, суд не пізніше трьох днів після його надходження до суду. Про час та місце розгляду повідомляється особа, яка заявила клопотання, та особа, за клопотанням якої було арештовано майно.

Встановлено, що ухвалою слідчого судді Іванківського районного суду Київської області від 01.05.2024 клопотання прокурора Іванківського відділу Вишгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000036, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових 23.04.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 246 КК України задоволено частково.

Накладено арешт на вантажний автомобіль «Урал», моделі «43202», зеленого кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 на спеціальній платформі із навантажувачем, який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ТЗОВ «Актон Плюс» та який фактично перебуває у користування ТОВ «Бевеген», свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 видане ВРЕР ДАІ м. Костопіль ВДАІ УМВС України в Рівненській області 08.09.2011 року, повернувши його власнику (володільцю), із забороною його відчуження, зобов`язавши надавати його для проведення необхідних слідчих дій, як речового доказу, за першою вимогою органу досудового розслідування.

Накладено арешт на вилучені 23.04.2024 року під час огляду місця події бензомоторну пилу «Stihl», моделі «MS 230», помаранчевого кольору, серійний номер № НОМЕР_3 , яка належить ТОВ «Бевеген» та яка опломбована пломбою № 1524991, товарно-транспортну накладну № 000000000 від 23.04.2024 року, яка належить ТОВ «Бевеген» та яка упакована до спец пакету № 02697684, копії документів у вигляді інвестиційного договору № 02/2022 від 07.02.2022 року, що укладений між Басейновим управлінням водних ресурсів середнього Дніпра та ТОВ «Бевеген» із додатками, додаткової угоди № 2 від 05.02.2024 року із додатками на семи аркушах, які належать ТОВ «Бевеген» та які упаковані до спец пакету №02697684, тимчасово позбавивши власників права на відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.

У решті вимог клопотання відмовлено.

Аналізуючи положення кримінально-процесуального законодавства з приводу накладення арешту на майно особи, обов`язковою передумовою, яка обґрунтовує необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, є наявність достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину, наявність обґрунтованої підозри, підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту для третіх осіб, а також розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження (ч. 2 ст. 173 КПК України).

При цьому, обов`язок доведення існування зазначеної умови КПК України покладається на орган досудового розслідування.

Встановлено, що підставою для накладення арешту було те, що незастосування такого заходу забезпечення даного кримінального провадження, як арешт до тимчасово вилученого майна, може призвести до зникнення, втрати чи пошкодження слідової інформації, що перешкоджатиме проведенню повного, всебічного досудового розслідування у даному кримінальному провадженні.

Проте встановлено, що СВ ВП №1 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000036 з 23.04.2024, а арешт на тимчасово вилучене майно накладений 01.05.2024, тобто більш ніж 2 місяці тому.

Органом досудового розслідування не доведено того, що з арештованим майном проводяться будь-які слідчі дії та/або судові експертизи, при цьому, на переконання слідчого судді строк у більш ніж 2 місяці був достатнім троком для проведення з арештованим майном слідчих дій та судових експертиз.

Таких відомостей не містять і матеріали кримінального провадження, надані слідчим на запит суду.

Наведені обставини свідчать про те, що в подальшому арешті майна відпала необхідність.

При цьому, жодній особі не повідомлено про підозру та не встановлено причетність власників арештованого майна до вказаного кримінального правопорушення.

Відповідно до частини першої та другої статті 9 Кримінального процесуального кодексу України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, нього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

За правилами частин першої - третьої статті 28 Кримінального процесуального кодексу України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень

Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд.

Критеріями для визначення розумності строків кримінального провадження є: 1) складність кримінального провадження, яка визначається з урахуванням кількості підозрюваних, обвинувачуваних та кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється провадження, обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування тощо; 2) поведінка учасників кримінального провадження; 3) спосіб здійснення слідчим, прокурором і судом своїх повноважень.

Відповідно до статті 113 Кримінального процесуального кодексу України, процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії. Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Частина перша та друга статті 131 Кримінального процесуального кодексу України, передбачають, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходами забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна (п. 7).

Частини третя і четверта цієї статті, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор, не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

Арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів (п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України). У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті (ст. 98 КПК України).

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту манна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт манна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна..

Відповідно до абз. 2 ч. 10 ст. 170 КПК України, не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Європейський суд з прав людини при здійсненні правосуддя неодноразово звертав увагу на: структуру статті 1 Першого протоколу, а саме «три норми»: Ця стаття містить три окремі норми. Перша норма, яка має загальний характер, проголошує принцип мирного володіння майном; друга норма стосується випадків позбавлення майна і підпорядковує його певним умовам - вона міститься в другому реченні частини першої. Третя норма визнає, що держави мають право, зокрема, контролювати використання майна, відповідно до загальних інтересів, шляхом запровадження законів, які вони вважають необхідними для забезпечення такої мети; ця норма міститься в частині другій.

Перед тим як з`ясувати, чи було дотримано першу норму, Суд повинен встановити застосовність у цій справі решти двох норм. Рішення у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden) від 23 вересня 1982 р., заяви №№ 7151/75; 7152/75, серія А , № 52.

Крім того, Європейський суд з прав людини наголошує, що втручання у право власності допустиме лише тоді, коли воно переслідує легітимну мету в суспільних інтересах. Але, окрім того, втручання у право безперешкодного користування своїм майном передбачає «справедливу рівновагу» між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав людини.

Суд також наголошує на тому, що втручання, особливо коли воно має розглядатися в контексті частини другої статті 1 Протоколу № 1, має забезпечити «справедливу рівновагу» між вимогами загальних інтересів і вимогами захисту основних прав людини. Важливість забезпечення цієї рівноваги відбивається в структурі статті 1 загалом, а отже, й у частині другій. Має бути розумне співвідношення між засобами, що використовуються, і поставленою метою.

З`ясовуючи, чи дотримано цієї вимоги, суд визнає, що держава має право користуватися широкими межами свободи розсуду як у виборі засобів примусового виконання наказів, так і у з`ясуванні виправданості наслідків такого виконання наказів у світлі загальних інтересів - виконання, що спрямоване на досягнення мети, поставленої даним законом. У таких сферах, як житлова, що відіграє центральну роль у забезпеченні добробуту й економічної політики в сучасному суспільстві, Суд поважатиме законодавчі рішення, якщо вони відповідають загальним інтересам і ґрунтуються на чітко сформульованому розумному вмотивуванні (див. рішення у справі «Мелахер та інші проти Австрії» (Mellacher and Others v. Austria), заяви №№ 10522/83; 11011/84; 11070/84, рішення від 19 грудня 1989 р., п. 48, та у справі «Шассанью та інші проти Франції» (Chassagnou and Others v. France) [GC], від 29 квітня 1999 р., заяви №№ 25088/94, 28331/95 та 28443/95, п. 75). Рішення у справі «"Іммобільяре Саффі" проти Італії» (Immobiliare Saffi v. Italy) [GC] від 28 липня 1999 р., заява № 22774/93, п. 49.

Так, у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» заявники скаржились на те, що постанова муніципалітету міста Стокгольм, яка дозволяла місцевій владі відчужувати за своїм бажанням практично без обмежень будь-яку власність, порушувала їхнє право власності за статтею 1 Протоколу № 1. Суд ухвалив, що хоч подібне відчуження теоретично залишало за власниками право користуватися та розпоряджатися своєю власністю, однак практично їхні можливості робити це були обмежені настільки, що застосування шведського закону справді порушувало їхнє право на вільне володіння своїм майном.

Розглянувши справу, Суд також підкреслив свою думку про те, що Конвенція у цілому вимагає збереження балансу між інтересами суспільства і основними правами людини, та зауважив, що у випадку позбавлення власності, встановлені обмежень на користування нею чи в інших подібних випадках справедливість вимагає, щоб особам, які постраждали, було надано право оскаржувати рішення уряду з питань позбавлення власності, встановлення контролю за її використанням і було надане відшкодування.

З врахуванням вище викладеного, беручи до уваги практику Європейського суду, слідчий суддя вважає, що на даний час відпала потреба у застосуванні заходів кримінального забезпечення щодо арешту квартири.

Відповідно до ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

У зв`язку з встановленими обставинами, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення клопотання та скасування арешту майна.

Керуючись ст.ст. 174, 303, 305-307, 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Іванківського районного суду Київської області від 01.05.2024 у кримінальному провадженні №0000036 від 23.004.2024 року на вантажний автомобіль «Урал», моделі «43202», зеленого кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 на спеціальній платформі із навантажувачем, який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ТЗОВ «Актон Плюс» та який фактично перебуває у користування ТОВ «Бевеген», свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 видане ВРЕР ДАІ м. Костопіль ВДАІ УМВС України в Рівненській області 08.09.2011 року із зняттям заборони права відчуження.

Скасувати арешт, накладений на майно ухвалою слідчого судді Іванківського районного суду Київської області від 01 травня 2024 року у кримінальному провадженні №0000036 від 23.004.2024 року на вилучені 23.04.2024 року під час огляду місця події бензомоторну пилу «Stihl», моделі «MS 230», помаранчевого кольору, серійний номер № НОМЕР_3 , яка належить ТОВ «Бевеген» та яка опломбована пломбою № 1524991, товарно-транспортну накладну № 000000000 від 23.04.2024 року, яка належить ТОВ «Бевеген» та яка упакована до спец пакету № 02697684, копії документів у вигляді інвестиційного договору № 02/2022 від 07.02.2022 року, що укладений між Басейновим управлінням водних ресурсів середнього Дніпра та ТОВ «Бевеген» із додатками, додаткової угоди № 2 від 05.02.2024 року із додатками на семи аркушах, які належать ТОВ «Бевеген» та які упаковані до спец пакету №02697684 із зняттям заборони права на відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_5