В И Р О К

іменем України

Справа № 126/1101/24

Провадження № 1-кп/126/256/2024

"03" травня 2024 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

із секретарем судових засідань ОСОБА_2

розглянувши в спрощеному провадженні, без проведення судового розгляду, в судовому засіданні, за відсутністю учасників судового провадження, обвинувальний акт по кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000226 від 19.04.2024 року, про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Соснівка Соснівського району Львівської області та жительки АДРЕСА_1 громадянки України, українки, з середньою освітою, одруженої, непрацююча, раніше судима:

- 14.07.2004 року Червоноградським міським судом Львівської області за ч.ч. 2, 3 ст. 185, ст. 304 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, на підставі статті ст. 75 КК України звільнена від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців;

- 15.03.2006 року Апеляційним судом Львівської області за п. 2 ч. 2 ст. 115, 71 КК України до покарання у вигляді 14 років позбавлення волі, 25.04.2019 звільнення по відбуттю строку покарання;

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

19.04.2024 близько 12 години ОСОБА_3 прийшла до домоволодіння по АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_4 , власником якого являється ОСОБА_5 , та за відсутності визначених законом підстав, всупереч волі законного володільця, вирішила проникнути до вищевказаного житлового будинку для того, щоб взяти мобільний телефон у ОСОБА_4 . Так, ОСОБА_3 порушуючи ст. 12 Загальної декларації прав людини, яка прийнята і проголошена Резолюцією 217 А (III) Генеральної Асамблеї ООН від 10 грудня 1948 року, та ст. 17 Міжнародного пакту про громадські і політичні права, прийнятого Генеральною Асамблеєю ООН 16 грудня 1966 року, який набув чинності для України 23 березня 1976 року, згідно якої «...ніхто не може зазнавати безпідставного втручання у його особисте і сімейне життя, безпідставного посягання на недоторканість його житла... Кожна людина має право на захист закону від такого втручання або таких посягань», ст. ЗО Конституції України, яка передбачає, що проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку є можливим виключно на підставі мотивованого рішення суду, не маючи такого рішення суду і інших законних підстав, а також дозволу власника ОСОБА_5 та скориставшись безпорадним станом ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що порушує недоторканість житла особи потерпілого і бажаючи вчинити такі дії, умисно, протиправно, шляхом вільного доступу, ОСОБА_3 проникла всередину житлового будинку належного ОСОБА_5 , що розташований за вищевказаною адресою, де в одній із кімнат будинку викрала мобільний телефон «Nokia 1280» із сім картою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» вартістю 197 гривень, після чого самостійно залишила місце вчинення кримінального проступку.

Органом досудового розслідування вищевказані дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 1 ст. 162 КК України, як незаконне проникнення до житла особи.

Зазначені обставини були встановлені органом досудового розслідування, учасниками судового провадження не оспорюються, про що подана відповідна заява обвинуваченої ОСОБА_3 за участю захисника - адвоката ОСОБА_6 , в якій обвинувачена беззаперечно визнала свою вину у вчинені кримінального проступка, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, та повідомила, що ознайомлена з обмеженням права на апеляційне оскарження. Крім того, обвинувачена та захисник не заперечували та надали згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

До обвинувального акту також додано заяву потерпілого ОСОБА_5 , згідно якої він згодний із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження та дає згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Обвинувальний акт розглядається у спрощеному провадженні, без проведення судового розгляду, в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, на підставі вивчення обвинувального акта та доданих до нього матеріалів із ухваленням вироку, без зазначення доказів на підтвердження встановлених обставин, відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Суд, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження, дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України.

При призначанні покарання обвинуваченій, суд враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, обвинувачена ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення, яке згідно із ст. 12 КК України є кримінальним проступком.

Обставиною, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання, ОСОБА_3 суд визнає щире каяття.

Обставиною, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання ОСОБА_3 є рецидив кримінальних правопорушень.

З урахуванням обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченої, суд вважає, що останній відповідно до принципу індивідуалізації покарання необхідно призначити покарання у виді штрафу, в межах санкції ч. 1 ст. 162 КК України, що відповідає загальним засадам призначення покарання, викладеним у ст. 65 КК України, та є необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів відповідно до вимог ст. 50 КК України.

Запобіжні заходи відносно обвинуваченої не обирались.

Цивільний позов не заявлявся.

Судові витрати за проведення судової експертизи підлягають стягненню з обвинуваченої ОСОБА_3 ..

Питання про долю речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 374, 381, 382 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , визнати винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 грн. (одна тисяча двадцять) грн. 00 коп..

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати за проведення експертизи в розмірі 1135 грн. 92 коп..

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Бершадського районного суду Вінницької області від 23.04.2024 року.

Речові докази: мобільний телефон «Nokia 1280» із сім картою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» № НОМЕР_1 , яку передано на відповідальне зберігання ОСОБА_5 , передати ОСОБА_4 як власнику.

Відповідно до ч.1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Бершадський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше наступного дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасниками кримінального провадження.

Суддя ОСОБА_1