Справа № 405/1663/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2024 року Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

представника колонії: ОСОБА_4 ,

засудженого: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Кропивницький клопотання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про можливість застосування умовно - дострокового звільнення,

ВСТАНОВИВ:

до Ленінського районного суду м. Кіровограда надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 про можливість застосування умовно - дострокового звільнення, у відповідності до ст.81 КК України.

В судовому засіданні засуджений підтримав своє клопотання, просив його задовольнити.

Представник колонії вказав, що засуджений не набрав необхідну кількість балів по висновку щодо ступеня виправлення засуджених, окрім того, в грудні 2023 розглядався на комісії Кропивницької ВК (№6) з питання умовно - дострокового звільнення, де йому було відмовлено.

Прокурор заперечував щодо задоволення клопотання, посилаючись на те, що засуджений не став на шлях виправлення, хоч і є обмежено придатним та не може оплатно працювати, однак заходи по індивідуальним заходам не виконав, при цьому соціально - виховні заходи не відвідував.

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали клопотання та матеріали особової справи засудженого № 271-Г-23, суд вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання у дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Частиною другою цієї норми закріплено, що умовно - дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Під виправленням розуміється процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Виправлення полягає в тому, щоб шляхом примусового впливу на засудженого внести корективи в його соціально-психологічні властивості, нейтралізувати негативні настанови, змусити додержуватися положень закону про кримінальну відповідальність, а ще краще, нехай навіть під страхом покарання, прищепити повагу до закону. Досягнення такого результату визнається юридичним виправленням, що само по собі важливий результат застосування покарання, суттєвий показник його ефективності.

Сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки засудженого під час відбування покарання, яка полягає у стримуванні від порушень режиму, порушень правил внутрішнього розпорядку, вживання алкогольних напоїв, наркотичних засобів, азартних ігор, неухильне додержання загальноприйнятих норм і правил поведінки, а й активна участь у суспільному житті та сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, підвищення свого загальноосвітнього рівня, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, тощо.

Основними засобами виправлення та ресоціалізації засуджених є: встановлений порядок виконання та відбування покарання; суспільно-корисна праця; соціально-виховна робота; загальноосвітнє і професійно-технічне навчання; громадський вплив.

Встановлений порядок виконання та відбування покарання - це не що інше, як режим виконання та відбування покарання, відповідно до визначення, наведеного у ст. 102 КВК України. Режим, являючись одним із засобів виправлення засуджених, по суті створює основу для застосування всіх інших засобів впливу на них.

Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» під час розгляду питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким суд ретельно з`ясовує ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

При цьому, вирішуючи питання щодо можливості застосування до засудженого умовно - дострокового звільнення, суд оцінює поведінку останнього протягом всього періоду відбування покарання.

В судовому засіданні встановлено, що вироком Херсонського міського суду Херсонської області від 26.12.2018 ОСОБА_5 засуджено за ч.1 ст.263-1, ч.1 ст.263, ч.2 ст.125, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років.

Початок строку покарання - 05.12.2017, кінець строку - 05.12.2025. На даний час засуджений відбув більше 3/4 частини покарання.

Згідно наданих ДУ «Кропивницька ВК (№6)» характеризуючих матеріалів відносно засудженого ОСОБА_5 , останній бажає змінити своє життя, однак це бажання є поодиноким та не має системний характер. Зсуджений усвідомл.є, що саме потребує змін, але при цьому нічого не робить. Має позитивні плани на майбутнє, але не розуміє яким чином їх втілити в життя.

Згідно витягу з протоколу від 28.12.2023 засідання адміністративної комісії Кропивницької ВК (№6) з питання умовно - дострокового звільнення засудженого ОСОБА_5 вбачається, що останньому відмовлено в застосуванні умовно - дострокового звільнення, як такому, що не довів свого виправлення (а.о.с.70, т.2).

Засуджений не усвідомлює наслідки вчиненого правопорушення для потерпілої особи, заперечує серйозність вчиненого. Вважає, що деякі типи антисоціальної поведінки прийнятні. Засуджений шкодує, що був викритий правоохоронними органами.

Засуджений має 2 заохочення та 5 стягнень у виді догани, суворої догани, поміщення в дисциплінарний ізолятор.

ОСОБА_5 стверджує, що має бажання працювати в УВП, але за поведінкою особи свідчить, що це не відповідає дійсності.

Згідно довідки медичної частини №6 Філії «ЦОЗ ДКВС України» в Черкаській та Кіровоградській областях від 03.03.2024 ОСОБА_5 є працездатним з обмеженням.

Разом з тим, визначення ступеню виправлення засудженого здійснюється відповідно до Методики визначення ступеня виправлення засудженого, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 19.01.2023 за № 294/5 (далі - Методика).

Зокрема, Методика визначає єдині підходи до визначення ступеня виправлення засуджених, щодо яких може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким (далі - заміна покарання) відповідно до статей 81, 82 КК, та в інших випадках, передбачених кримінально-виконавчим законодавством, для визначення ступеня виправлення засудженого.

Пунктом 2 Розділу І Методики регламентовано, що ступінь виправлення засудженого визначається з урахуванням оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення, проведеної згідно з методичними рекомендаціями, визначеними Міністерством юстиції України та з використанням підсистеми «КАСАНДРА» Єдиного реєстру засуджених та осіб, узятих під варту, а також стану реалізації індивідуальної програми соціально-виховної роботи із засудженим (далі - Індивідуальна програма засудженого), яка є складовою Щоденника індивідуальної роботи із засудженим, Щоденника соціально-виховної роботи із засудженим неповнолітнім, визначених Положенням про відділення соціально-психологічної служби, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 04 листопада 2013 року № 2300/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 04 листопада 2013 року за № 1863/24395 (далі - Щоденник), та відображається у висновку щодо ступеня виправлення засудженого (далі - Висновок), форма якого наведена в додатку до цієї Методики.

Пунктом 1 Розділу ІІ Методики визначено, що під час складання проекту висновку враховуються: інформація, отримана з матеріалів особової справи; дані з Єдиного реєстру засуджених та осіб, узятих під варту; оцінка ризику вчинення повторного кримінального правопорушення, визначена за допомогою підсистеми «КАСАНДРА» Єдиного реєстру засуджених та осіб, узятих під варту; стан реалізації індивідуальної програми соціально-виховної роботи із засудженим; дані Щоденника.

Відповідно до пункту 9 Розділу ІІ Методики складений проект висновку подається для подальшого обговорення та розгляду комісією, визначеною розділом VI Інструкції про роботу відділів (груп, секторів, старших інспекторів) контролю за виконанням судових рішень установ виконання покарань та слідчих ізоляторів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08 червня 2012 року № 847/5, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 14 червня 2012 року за № 957/21269 (далі - комісія).

Методикою визначено, що у структурі висновку передбачаються шість розділів: І «Загальна інформація», II «Критерії оцінки виправлення засудженого», III «Оцінка ризику вчинення повторного кримінального правопорушення», IV «Стан реалізації індивідуальної програми соціально-виховної роботи», V «Характеристика під час відбування покарання», VI «Психологічна характеристика засудженого».

Згідно з пунктом 10 Розділу ІІ Методики після обговорення результатів інформації, наведеної у проекті висновку, комісією підсумовується загальний бал розділів ІІ-VІ та визначається відповідний ступінь виправлення засудженого, а саме: якщо бал дорівнює або менше «64», то засуджений не став на шлях виправлення (не довів своє виправлення) та не може бути представлений до заміни покарання на підставі статей 81, 82 КК; якщо бал становить «65» та вище, то засуджений став на шлях виправлення (довів своє виправлення) та має бути представлений до заміни покарання на підставі статей 81, 82 КК.

З наданого суду висновку щодо ступеню виправлення засудженого ОСОБА_5 вбачається, що він був складений відповідно до зазначених вище приписів.

Після обговорення результатів інформації, наведеної у проекті висновку ОСОБА_5 , комісією підсумовано загальну кількість балів розділів ІІ-VІ висновку, яка становить 60 бали, що свідчить про те, що засуджений не став на шлях виправлення, тобто не довів свого виправлення.

Серед іншого, у висновку вказано, що засуджений ОСОБА_5 не усвідомлює, що саме треба змінити в житті, хоч і має позитивні плани на майбутнє.

У відповідності до положень ст.126 КВК України до підвищення загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок не прагне, під час відбування покарання не здобув ніякого виду освіти (професійно-технічну, вищу, неформальну).

Засуджений немає друзів, соціальних контактів, у тому числі і з іншими засудженими.

Отже, протягом тривалого проміжку строку відбування сукупність характеристик вказує на те, що поведінка та ставлення до праці засудженого не була позитивним прикладом для інших засуджених та не вказувала на те, що засуджений став на шлях виправлення.

З огляду на викладене, дане клопотання є безпідставним, тому в його задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання про можливість умовно - дострокового звільнення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Кіровограда протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда ОСОБА_6