Справа № 396/23/21
Провадження № 1-кп/396/26/24
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02.05.2024 року м. Новоукраїнка
Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новоукраїнка Новоукраїнського району Кіровоградської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта неповна середня, не працюючого, на утриманні малолітніх неповнолітніх дітей та осіб похилого віку не має, раніше не судимого;
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України,
з участю сторін кримінального провадження:
представника потерпілого Дем" ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника - адвоката ОСОБА_6
Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення проти громадської безпеки, а саме завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху та інших дій, які загрожують загибеллю людей чи іншими тяжкими наслідками.
Кримінальне правопорушення було вчинено при наступних обставинах.
Судом встановлено, що 06.06.2020 року о 22.10 год. обвинувачений ОСОБА_3 , діючи умисно, маючи на меті спонукати до відповідного реагування органи поліції та інші служби, викликати дезорганізацію поліції та паніку серед населення, усвідомлюючи завідому неправдивість вигаданої ним інформації та протиправність своїх дій, за допомогою мобільного телефону марки «Prestgion», чорного кольору, з сім-карткою оператора стільникового зв`язку «Лейф Селл», номер НОМЕР_1 , що належить останньому, зателефонував на номер телефону НОМЕР_2 AT «Державний ощадний банк України» та повідомив про замінування відділення «Ощадбанк», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . При цьому обвинувачений ОСОБА_3 розумів, що таке повідомлення викличе необхідність реагування і безпідставного використання сил і засобів спеціальних служб для перевірки вказаного повідомлення та пов`язану з вказаними діями паніку населення, а також обстановку загального страху.
В подальшому, під час проведених працівниками поліції та інших задіяних служб заходів, спрямованих на виявлення вибухонебезпечних речовин, предметів та пристроїв у відділенні «Ощадбанк», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , яке в зв`язку з нічним часом, було зачинене, а також огляду прилеглої території, жодних вибухонебезпечних речовин, предметів та пристроїв виявлено не було.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у пред`явленому обвинуваченні не визнав та пояснивши, що він не повідомляв на номер телефону НОМЕР_2 AT «Державний ощадний банк України» про замінування відділення «Ощадбанк», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Вказав, що 2017 році телефонував до гарячої лінії AT «Державний ощадний банк України», бо мав спір з приводу заборгованості із банком.
Представник потерпілого ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що номер телефону НОМЕР_3 - це номер телефону гарячої лінії AT «Державний ощадний банк України» на день коли був здійснений дзвінок, щодо замінування будівлі «Ощадбанк» в м. Новоукраїнка. Вказаним повідомленням шкоди акціонерному товариству не було заподіяно та до порушення умов роботи банку це не презвело. Крім того вказав, що повідомлення про замінування прийняла ОСОБА_8 , яка є працівником колцентру та в подальшому вона повідомила службу охорони банку, яка в свою чергу вказане повідомлення про замінування передала до поліції.
Представник потерпілого ОСОБА_9 " ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що вказанимповідомленням шкоди банку не було заподіяно. Крім того вказав, що з ким конкретно із працівників банку спілкувався ОСОБА_3 йому не відомо, а також вказав, що йому не відомо хто повідомляв до поліції про замінування будівлі "Одадбанку" в м. Новоукраїнка.
Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що вона працює на посаді - керуючої відділенням "Ощадбанку" в м. Новоукраїнка та 06.06.2020 року її телефоном повідомили, що потрібно прибути до відділення банку, оскільки повідомили про його замінування. В подальшому вона підійшла до відділення банку, коло якого вже перебували працівники поліції, МЧС, які чекали прибуття кінолога. Вона особисто надала їм згоду на проведення огляду приміщення відділення банку. Крім того вказала, що ОСОБА_3 проводив у відділені банку ремонтні роботи, та був запрошений підрядною організацією. ОСОБА_3 постійно телефонував до керівництва "Ощадбанку" та в поліцію, щодо діяльності банку, а також постійно приходив до відділення банку в м. Новоукраїнка, а також зазначила, що вона відчувала пістійне стеження ОСОБА_3 за нею та банком. Крім того вказала, що в ході спілкування з ОСОБА_3 , він їй повідомив, що він людина -"зло" та буде продовжувати так робити.
Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснив, що він працює в 19 ДПРЧ управління ДСН - начальником караула та в літку 2020 року на пункт зв"язку надійшло повідомленння про те, що заміноване відділення " ІНФОРМАЦІЯ_2 ". В подальшому вони прибули до відділення "Ощадбанку" біля його також перебували працівники поліції та охорона, а також керуюча відділенням банку та потім вони всі разом зайшли в приміщення банку, яке обстежили. Крім того вказав, що з м. Кропивницького виїхали також два екіпажі поліції разом з кінологом, які також обстежили територію та поїхали, а також вказав, що приміщення банку було зачинене.
Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснив, що він перебуває на посаді начальника 4 ДПРЗ УДСНС України в Кіровоградській області. 06.06.2020 року о 22.10 год. на пульт 101 м. Новоукраїнки надійшло повідомлення від ОСОБА_3 про замінування відділення " ІНФОРМАЦІЯ_2 ". Щодо вказаного повідомлення також було прінформовано керівництво УДМС, УМВС та СБУ та в подальшому виїхали до відділення " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", де перебували працівники поліції на керівник відділення банку, а також кінологи та потім всі разом обстежили територію та будівлю банку, але нічого не було виявлено. Крім того вказав, голос, який повідомляв про замінування був чоловічим.
Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснив, що він працює в 19 ДПРЧ управління ДСН - командиром відділення. 06.06.2020 року надійшло повідомлення про замінування відділення " ІНФОРМАЦІЯ_2 ". В подальшому вони виїхали до відділення "Ощадбанку", де перебували працівники поліції та провели завнішнє обстеження будівлі, але нічого не виявили. Потім разом з кінологами, які прибули з ОСОБА_14 ще раз обстежили ззовні будівлю. В подальшому керівник відділення банку відкрила приміщення, яке також було обстежене, але нічого виявлено не було. Крім того вказав, що повідомлення про замінування йому передав диспечер, яка вказала, що повідомлення передала особа чоловічої статі.
Суд вважає, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні проведено відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства.
Вина обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєному кримінальному правопорушенні крім показів представника потерпілого та свідків, підтверджується іншими перевіреними в судовому засіданні доказами, які суд визнає правдивими, достовірними, а саме:
- протоколом огляду місця події від 06.06.2020 року та фототаблиця до протоколу ОМП, відповідно до якого місцем огляду є приміщення філії 110/098 АТ "Ощадбанк", що знаходиться по АДРЕСА_2 . В ході огляду приміщення та прелеглої території заборонених речей та предметів не виявлено. (том № 1, а.с. 59-65);
- акт перевірки об"єкта на наявність вибухових матеріалів від 06.06.2020 року відповідно до якого було здійснено огляд об"єкта за адресою АДРЕСА_2 , під час якого було оглянуто приміщення філії 110/098 АТ "Ощадбанк" та прилеглу територію. Вибухових матеріалів не виявлено (том № 1, а.с. 66);
- протоколом огляду місця події від 07.06.2020 року та фототаблиця до протоколу ОМП, відповідно до якого місцем огляду є приміщення Новоукраїнського ВП ГУНП в Кіровоградській області, що розташоване по вул. Гагаріна, 4 в м. Новоукраїнка. В ході огляду ОСОБА_3 видав мобільний телефон марки «Prestgion». Виявлене під час оляду вилучено: мобільний телефон марки «Prestgion», сім картка НОМЕР_4 , сім кртка НОМЕР_5 та флейш носій micro SD (том № 1, а.с. 67-71);
- постанова про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 07.06.2020 року (том № 1, а.с.72);
- лист АТ "Державний Ощадний банк України" від 23.06.2020 року про надання копії звукозапису на СD-диску звернення до Контакт-Центру АТ "Ощадбанк" гр. ОСОБА_3 (том № 1, а.с.78);
- постанова про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 23.06.2020 року (том № 1, а.с.79);
- постанова про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 20.06.2020 року (том № 1, а.с.80);
При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.
Судом також врахована позиція ЄСПЛ, викладена у рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011 «…що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків».
Статтею 84 КПК України встановлено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Відповідно до положень ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
При кваліфікації дій обвинуваченого суд ураховує, що Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 05.04.2018 в справі № 658/1658/16-к зазначає, що кваліфікація злочину - кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому Кримінальним кодексом, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.
За своєю суттю і змістом кваліфікація злочинів завжди пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення і доказування кримінально-процесуальними і криміналістичними засобами двох надзвичайно важливих обставин: 1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК.
Частиною першою ст. 259 КК України передбачено відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху, підпалу або інших дій, які загрожують загибеллю людей чи іншими тяжкими наслідками.
З об`єктивної сторони злочин характеризується єдиною обов`язковою ознакою - суспільно небезпечною дією, яка полягає у завідомо неправдивому повідомленні про підготовку вибуху, підпалу або інших дій, які загрожують загибеллю людей чи іншими тяжкими наслідками.
Злочин є закінченим з моменту, коли неправдиве повідомлення, яке стосується здійснення в майбутньому загально небезпечних дій і є завідомо неправдивим, будь-яким способом (усно, письмово, телефоном, по радіо, від свого імені чи анонімно) доведене до широкого кола осіб чи повідомлене хоча б одній особі з тим, щоб воно набуло подальшого поширення (див. постанову колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного суду від 20.05.21 у справі № 935/2308/19).
Суб`єктивна сторона даного злочину характеризується прямим умислом. При цьому особа точно, достовірно знає, що поширена нею інформація є неправдивою, розуміє, що такі повідомлення викликають обстановку страху у населення, порушують громадську безпеку. Тим самим винний усвідомлює суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачає їх суспільно небезпечні наслідки у вигляді шкоди громадській безпеці та бажає настання таких наслідків. Коли винний прагне дезорганізувати діяльність підприємства, установи, організації, викликати паніку - він діє з прямим умислом (постанова колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного суду від 27.06.19 у справі № 727/728/17).
З огляду на наведене та у світлі формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 259 КК України, оскільки він вчинив завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху та інших дій, що загрожують загибеллю людей чи іншими тяжкими наслідками.
Щодо визнання протоколу огляду міця події - приміщення філії 110/098 АТ "Ощадбанк" від 06.06.2020 року недопустимим доказом, суд, зазначає наступне.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 234 КПК обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб. Обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді.
Відповідно до ч. 1 ст. 233 КПК України ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті.
Згідно з частинами 1, 2 ст. 237 КПК, з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводить огляд місцевості, приміщення, речей та документів. Огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.
Однак, як видно з матеріалів кримінального провадження, огляд приміщення філії 110/098 АТ "Ощадбанк", за адресою: АДРЕСА_2 , проводився на підставі добровільної згоди начальника філії ОСОБА_10 , яка була присутня при огляді вказаного приміщення та сама його відкрила.
Безпідставним також є посилання захисника щодо визнання недопустимими доказів, а саме: запису на CD- диску за 06.06.2020 року який наданий з Контакт центру AT "Ощадбанк" відповідно супровідного листа від 23.06.2020 року за № 109.29-07/326 та відеозапису допиту свідка ОСОБА_3 від 20.06.2020 року який зберігається на флеш носії об`ємом 16 ГБ S1812W4.A, оскільки під час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження стороні захисту не було надано вказані аудіо та відео файли для перегляду.
Однак, як видно з матеріалів кримінального провадження, а саме з протоколу про надання доступу до матеріалів (додаткових матеріалів) досудового розслідування ОСОБА_3 з метеріалами кримінальної справи ознайомлений, а також відповідно до заяви від 19.01.2023 року захисник-адвокат ОСОБА_6 також ознайомився з матеріалами кримінального провадження. Також, після ознайомлення з матеріалами кримінального провадження у ОСОБА_3 та захисника ОСОБА_6 зауважень не було.
Щодо твердження сторони захисту про те, що працівник цетру на ім"я ОСОБА_15 в контакт - цетрі "Ощадбанку" не працює, а тому особа з даним ім"ям не могла прийняти виклик від обвинуваченого ОСОБА_3 спростовуються досліджениими в судовому засіданні доказами та показами свідків, які в своїй сокупності підтверджеють те, що обвинувачений ОСОБА_3 дійсно телефонував до контакт - цетру "Ощадбанку" та повідомив про замінування будівлі.
При визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, обставини вчинення, мету та мотив вчинення злочину, наслідки, які настали, дані, що характеризують особу обвинуваченого, стан здоров`я, умови життя та ставлення обвинуваченого до вчиненого діяння, позицію потерпілого, а також пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.
Ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке, згідно із ст. 12 КК України, є тяжким злочином.
Обставин, що пом`якшують покарання передбачені ст. 66 КК України - судом не встановлено.
Обставин, що обтяжує покарання передбачена ст. 67 КК України - судом не встановлено.
Обвинувачений ОСОБА_3 за місцем проживання характеризується посередньо, не одружений, на утриманні малолітніх неповнолітніх дітей та осіб похилого віку не має, має ряд захворювань, що підтверджується довідками лікаря від 02.04.2024 року 06.01.2022 року, 09.01.2023 року,на ОСОБА_16 обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, не працює, раніше не судимий.
Згідно досудової доповіді Новоукраїнського РВ відділу ДУ «Центр пробації», щодо вчинення правопорушень обвинуваченим ОСОБА_3 , вважають, що виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі може становити високу для суспільства. На думку органу пробації застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, а саме заходи передбачені пробаційною програмою «Зміна прокримінального мислення». У разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покласти на правопорушника обов`язків передбачених п.п. 3, 4 ст. 76 КК України. Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній та ризик небезпеки для суспільства, в тому числі для окремих осіб, оцінюється, як середній.
Суд приймає до уваги досудову доповідь уповноваженого органу з питань пробації, складену відповідно до вимог ст.314-1 КПК України також відповідно до абзацу 17 ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.
Згідно із ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Зваживши у сукупності викладені обставини справи, оцінюючи докази провадження, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характеризуючі дані обвинуваченого та думку сторони обвинувачення, суд вважає, за доцільне призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 259 КК України у вигляді позбавлення волі, однак, враховуючи тяжкість та обставини вчиненого правопорушення, а також особу обвинуваченого, суд приходить до висновку про можливість його виправлення без відбування покарання і вважає за можливе, застосувавши ст.ст. 75, 76 КК України, звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.
Саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Цивільний позов не заявлено.
Процесуальні витрати по справі за преведення судової експертизи становлять 3922,80 грн. та підлягають стягненю з обвинуваченого на користь держави.
Вирішуючи питання про правову долю речових доказів, суд вважає за доцільне зазначити наступне.
Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.
Відповідно ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. При цьому, гроші, цінності та інше майно, які призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення злочину, фінансування та/або матеріального забезпечення злочину або винагороди за його вчинення, конфіскуються.
Згідно вимог ч. 1 ст. 96-1 КК України, спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно: були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення злочину.
Захід забезпечення кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався, і суд не вбачає підстав для його обрання, до набрання вироком суду законної сили.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -
ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України та призначити йому покарання вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
В силу ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбуття покарання з випробовуванням, встановити іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.
Покласти на ОСОБА_3 обов`язки передбачені ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати за преведення судової експертизи в розмірі 3922 (три тисячі дев`ятсот двадцять дві) грн. 80 коп.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 12.06.2020 року.
На підставі ст. 96-2 КК України, 100 КПК України речові докази, а саме:
Вирок може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду через Новоукраїнський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий: ОСОБА_1