490/3767/21 29.03.2024
н/п 1-кп/490/47/2024
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/3767/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2024 року м.Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000145 від 26 лютого 2021 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Маріуполі Донецької області, є громадянином України, має середню спеціальну освіту, неодружений, офіційно не працює, раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

за участю прокурора-стажиста ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

25.02.2021 року приблизно о 18:20 годині, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не надалось можливим, потерпілий ОСОБА_5 перебував на території АЗС "WOG", розташованої за адресою: м.Миколаїв, вул.Одеське шосе, 116 .

У цей же час у тому ж місці перебував ОСОБА_3 за своїми справами. Перебуваючи у вказаному місці у зазначений час, в приміщенні АЗС "WOG", між ОСОБА_3 та потерпілим, на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, виник словесний конфлікт, який мав своє продовження на паркувальному майданчику АЗС "WOG". В ході конфлікту, ОСОБА_3 , перебуваючи поруч з потерпілим, відвів його за будівлю АЗС, де штовхнув останнього на землю, через що той впав та вдарився головою.

У подальшому, ОСОБА_3 , перебуваючи поруч з потерпілим, дістав зі своєї сумки предмет схожий на газовий балончик та, тримаючи його у правій руці, на відстані приблизно 30-40 см від обличчя ОСОБА_5 , здійснив розпилювання вмісту балончика у обличчя ОСОБА_5 ..

В результаті вищезазначених дій ОСОБА_3 , потерпілому ОСОБА_5 спричинені тілесні ушкодження у вигляді хімічного опіку лівої вушної раковини, лівої щоки, забою м`яких тканин голови, що за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних пошкоджень.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.1 ст.125 КК України, як спричинення умисного легкого тілесного ушкодження.

В судовому засіданні прокурором-стажистом заявлено клопотання про закриття кримінального провадження та звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав клопотання прокурора-стажиста.

Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, 03.01.2024 року на електронну пошту суду надіслав заяву про проведення судового розгляду за його відсутності, у зв`язку із проходженням військової служби за мобілізацією та виконанням ним бойових завдань на території Донецької області.

Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали судової справи №490/3767/21 провадження №1-кп/490/47/2024, приходить до наступного.

Пунктом 1 ч.2 ст.284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно ч.1 ст.285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч.4 ст.286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії кримінального проступку, санкція статті якого передбачає покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк до двохсот годин, або виправні роботи на строк до одного року.

З моменту вчинення кримінального правопорушення - 25 лютого 2021 року, минуло більше двох років.

На час розгляду клопотання судом не встановлено та сторонами провадження не надано інформації про ухилення обвинуваченого від слідства, вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а так само і відомостей про переривання чи зупинення строків, згідно ч.2 ст.49 КК України.

Крім цього, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 розуміє підстави та наслідки закриття провадження у зв`язку зі звільненням від кримінальної відповідальності за закінченням строку давності, безумовної можливості продовження судового розгляду провадження з його вирішенням по суті, і останній не заперечував проти закриття провадження з відповідних підстав.

У відповідності до ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього обвинувачення.

Суд приходить до висновку про те, що обвинувачений, розуміючи зміст процесуальних дій, що відбувались під час судового засідання, маючи безумовне та гарантоване законодавством право на судовий розгляд провадження та перевірку судом обґрунтованості обвинувачення у вчиненні ним кримінального правопорушення, таким правом не скористався та не заперечував проти закриття провадження за нереабілітуючих підстав.

Додатково, слід зазначити, що дотримання умов, передбачених частинами 1-3 ст.49 КК України, є безумовним і звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності, є обов`язковим.

Передбачений ст.49 КК України інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення із визнанням ними своєї винуватості у вчиненні злочину.

Відповідно до положень ст.63 Конституції України та ст.18 КПК України, жодна особа не може бути примушена визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення або примушена давати пояснення, показання, які можуть стати підставою для підозри, обвинувачення у вчиненні нею кримінального правопорушення.

Виходячи із цих положень закону, визнання винуватості є правом, а не обов`язком підозрюваного, обвинуваченого, а отже, невизнання підозрюваним, обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках за умови роз`яснення їм судом суті підозри чи обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення. Саме таку позицію висловив Верховний Суд у своїй постанові від 26 березня 2020 року (судова справа №730/67/16).

Цивільний позов по справі не заявлено, судові витрати відсутні.

Питання про речові докази суд вирішує на підставі ст.100 КПК України.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

Керуючись ст.49 КК України, ст.ст.284-288, 369-372, 395 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора-стажиста про закриття кримінального провадження та звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, на підставі ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження №0000145 від 26 лютого 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України - закрити.

Речовий доказ:

- цифровий носій (диск), на якому містяться відеозаписи, на яких зафіксовано момент спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м.Миколаєва протягом 7 днів з дня її проголошення.

Головуючий ОСОБА_1