Справа № 567/177/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.02.2024 м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі :

головуючий суддя ОСОБА_1

секретар ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження за №0000001 від 01.01.2024 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Воля-Баранецька Дрогобицького району Львівської області, зареєстроване та фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України, -

встановив:

ОСОБА_4 31.12.2023 о 15 год. 00 хв., будучи зупиненим під час керування автомобілем марки «Dacia Logan», д.н.з. НОМЕР_1 , працівниками СРПП ВП №3 Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області - інспектором ВП №3 Рівненського РУП капітаном поліції ОСОБА_6 та поліцейським СРПП ВП №3 Рівненського РУП сержантом поліції ОСОБА_7 , перебуваючи на території автомобільної заправної станції у АДРЕСА_2 , діючи умисно, з метою уникнення притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, висловив пропозицію про надання неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів службовим особам - інспектору СРПП ВП №3 Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області капітану поліції ОСОБА_6 та поліцейському СРПП ВП №3 Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області сержанту поліції ОСОБА_7 , які знаходилися на чергуванні, в складі екіпажу «Кошовар-№16», згідно розстановки сил та засобів ВП №3 Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області з 08 год. 00 хв. 31.12.2023 до 08 год. 00 хв. 01.01.2024.

Після висловлення пропозиції, будучи попередженим працівниками поліції про кримінальну відповідальність за ст.369 КК України за пропозицію, обіцянку або надання неправомірної вигоди службовій особі, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на надання неправомірної вигоди вказаним працівникам поліції за не складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо нього, продовжив свою пропозицію щодо надання неправомірної вигоди зазначеним поліцейським, та перебуваючи в салоні службового автомобіля поліції «Mitsubishi Outlаnder», реєстраційний знак на синьому фоні НОМЕР_2 , який знаходився на території автомобільної заправної станції у с.Розваж, вул.Центральна, 171 Острозької МТГ Рівненського району Рівненської області, після чого надав грошові кошти в сумі 4500 грн., купюрами номіналом по «500 гривень» у кількості 9 шт. із наступними серіями: ФБ3371512; ЛВ6356587; БТ5595732; ЛД2264532; ЛД6264817; ЛВ4894100; ВВ0050505; ФЗ7943711; ВВ9660294, шляхом їх демонстрації та залишення в салоні службового автомобіля поліції «Mitsubishi Outlаnder» з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_2 , тим самим запропонувавши та надавши вказаним працівникам поліції зазначену суму в якості неправомірної вигоди у власних інтересах для сприяння останнім невчинення будь-яких дій з використанням наданого їм службового становища, пов`язаного із винесенням протоколу про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Вказані дії органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.1 ст.369 КК України, як пропозиція та надання службовій особі неправомірної вигоди за невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує чи надає таку вигоду будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища.

19.01.2024 р. між начальником Острозького відділу Здолбунівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , якій на підставі ст.ст.36, 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000001 від 01.01.2024 року, та ОСОБА_4 у статусі підозрюваного у цьому провадженні, за участю його захисника - адвоката ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості, у відповідності до вимог ст.ст.468, 469, 470, 472 КПК України.

Згідно умов вказаної угоди прокурор ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у статусі підозрюваного, за участю адвоката ОСОБА_5 , дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч.1 ст.369 КК України відносно обставин, викладених у повідомленні про підозру від 12.01.2024 року, які є аналогічними до обставин, викладених в обвинувальному акті від 19.01.2024 року, ОСОБА_4 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, вчинення якого ставиться йому у провину, та зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.

Сторони угоди за взаємною згодою визначили вид та міру покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 у разі затвердження такої угоди, а саме за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України у виді штрафу в розмірі 1 000 (одна тисяча) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст.473 КПК України та наслідки її невиконання.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги КК України та КПК України, просить угоду затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджене в угоді покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні просив затвердити угоду та призначити узгоджене сторонами угоди покарання, беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України, вчиненого при обставинах, зазначених у обвинувальному акті від 19.01.2024 р., дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання. Пояснив, що він розуміє права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, який буде застосовано до нього у разі затвердження угоди судом, відтак просить затвердити угоду.

Захисник ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні не заперечувала проти затвердження угоди про визнання винуватості, пояснила, що її підзахисний свою провину у вчинені кримінального правопорушення як під час досудового розслідування, так і в судовому засіданні визнає, угоду про визнання винуватості уклав добровільно, зауважень до правильності кваліфікації дій обвинуваченого немає, а тому не вбачає перешкод для затвердження такої угоди.

Вирішуючи в порядку п.1 ч.3 ст.314 КПК України питання щодо наявності підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких та тяжких злочинів.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_4 визнав себе винуватим, відповідно до ст.12 КК України відноситься до нетяжкого злочину.

Покарання, узгоджене сторонами угоди, відповідає санкції, яка передбачена ч.1 ст.369 КК України та загальним засадам призначення покарання.

Оцінюючи зміст угоди та суб`єктивне сприйняття угоди сторонами, суд бере до уваги правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у справі «Natsvlishvili тa Togonidze проти Грузії» за заявою №9043/05 від 29 квітня 2014 року. Зокрема, у рішенні Суд зазначає, що «угоди про визнання вини, що призводять до засудження, без винятку є предметом перегляду компетентним судом і у цьому сенсі суди зобов`язані перевіряти, чи були досягнуті угоди про визнання вини відповідно до чинних процесуальних і матеріальних норм, чи уклав підсудний угоду добровільно і свідомо, чи існують докази, які підтверджують визнання підсудним вини в угоді, і чи є умови угоди відповідними» (п.66). Національний суд, який розглядає таке питання, як правило, зобов`язаний вивчити матеріали справи, перш ніж вирішити, чи затвердити або відхилити угоду про визнання вини.

Судом встановлено в судовому засіданні, що обвинувачений ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, сторони добровільно уклали угоду про визнання винуватості, зміст угоди відповідає вимогам ст.472 КПК України та закону, обвинувачений цілком розуміє положення ч.4 ст.474 КПК України.

Також судом встановлено, що обвинувачений повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про визнання винуватості, а також розуміє наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, які передбачено ст.476 КПК України.

При цьому судом з`ясовано, що укладення угоди сторонами є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Підстав, передбачених ч.7 ст.474 КПК України, для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості судом не встановлено.

Судом також встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам КПК України, КК України та інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Обвинувачений ОСОБА_4 погоджується на призначення узгодженого покарання та в судовому засіданні не повідомив про наявність перешкод для його виконання.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди відповідають вимогам КПК України, КК України та інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, суд, враховуючи наведені доводи сторін кримінального провадження, дійшов до висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, вважає доведеним у підготовчому судовому засіданні, що ОСОБА_4 здійснив пропозицію та надав службовій особі неправомірну вигоду за невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує чи надає таку вигоду будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, а тому його дії кваліфікує за ч.1 ст.369 КК України, за якими належить призначити ОСОБА_4 узгоджене сторонами угоди покарання.

Відповідно до ст.65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Виходячи з засади співмірності, призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, яке кваліфікується як нетяжкий злочин.

Беручи до уваги особу обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує, що він за віком та станом здоров`я є працездатним, одружений, неповнолітніх та непрацездатних на утриманні немає, по місцю проживання характеризується посередньо.

Згідно довідки КНП «Острозька багатопрофільна лікарня» №1 від 02.01.2024 р. ОСОБА_4 на обліку у лікаря-нарколога чи лікаря-психіатра не перебуває.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 згідно обвинувального акту та угоди про визнання винуватості є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, водночас обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 не встановлено.

ОСОБА_4 втретє притягується до кримінальної відповідальності, та згідно ст.89 КК України важається таким, що немає судимості.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ч.9 ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід не обирався.

Одночасно, суд вважає за необхідне застосувати у кримінальному провадженні спеціальну конфіскацію.

Відповідно до ч.1 ст.96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного злочину або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно п.1, 3, 4 ч.1 ст.96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо майно одержано внаслідок вчинення кримінального правопорушення, було предметом кримінального правопорушення, або було використано як засіб чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.96-2, 100, 124, 314, 374, 475 КПК України, -

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 19 січня 2024 року між начальником Острозького відділу Здолбунівської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України та призначити узгоджене сторонами угоди покарання у виді штрафу в розмірі 1 000 (одна тисяча) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

На підставі ст.ст.96-1, 96-2 КК України застосувати відносно ОСОБА_4 спеціальну конфіскацію шляхом примусового безоплатного вилучення у власність держави грошових коштів в сумі 4500 грн., із наступними серійними номерами: ФБ3371512; ЛВ6356587; БТ5595732; ЛД2264532; ЛД6264817; ЛВ4894100; ВВ0050505; ФЗ7943711; ВВ9660294, які передано на зберігання до Рівненської філії AT КБ «Приватбанк».

Речові докази у справі :

- диск для лазерних систем зчитування інформації «DVD-R», на якому наявний надпис «Неправомірна вигода Гаврилів 31.12.2023», та зафіксовано момент вчинення злочину - зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_1