Справа № 943/1098/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/454/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Буського районного суду Львівської області від 05 квітня 2024 року,

з участю: обвинуваченого ОСОБА_6 (у режимі відеоконференції)

в с т а н о в и л а:

цією ухвалою задоволено клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У задоволенні зустрічного клопотання сторони захисту про обрання обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, - відмовлено.

Продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з утриманням у Державній установі «Львівська установа виконання покарань №19» на 60 діб, який починати рахувати з дня проголошення цієї ухвали.

Строк дії ухвали становить з 05.04.2024 року до 03.06.2024 року включно.

Визначено ОСОБА_6 заставу у розмірі двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60560,00 гривень, яка буде достатньою для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України.

Роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_6 , що застава може бути внесена у визначеному судом розмірі у будь-який момент з часу винесення ухвали, за наступними реквізитами одержувач Територіальне управління державної судової адміністрації України у Львівській області, розрахунковий рахунок UA0000757, Державна казначейська служба України, м. Київ, МФО 820172, .

Внесення застави, визначеної судом про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є підставою для звільнення особи з-під варти.

Покладено на обвинуваченого ОСОБА_6 у разі внесення застави, наступні обов`язки:

- прибувати до суду за кожною вимогою;

- не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та або місця роботи;

- утримуватися від спілкування з потерпілими, свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт для виїзду за кордон.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинуваченим ОСОБА_6 , його слід вважати таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі невиконання покладених обов`язків, а також якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього обов`язки, застава звертається в дохід держави.

Контроль за виконанням ухвали покладено на прокурора Буського відділу Золочівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_7 .

Не погоджуючись з ухвалою Буського районного суду Львівської області від 05 квітня 2024 року обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій просить розгляд апеляційної скарги проводити у його присутності.

Вважає, що немає підстав утримувати його в слідчому ізоляторі.

Відповідно до ч. 4 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Прокурор ОСОБА_7 , будучи належним чином повідомлена про час та місце проведення апеляційного розгляду, до суду не з`явилася, подала клопотання про розгляд апеляційної скарги без її участі.

Відтак, враховуючи вимоги ст. 422-1 КПК України, колегія суддів ухвалила продовжити розгляд справи за відсутності прокурора, яка була належним чином повідомлена, оскільки її відсутність не є перешкодою для розгляду кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_6 , який підтримав подану апеляційну скаргу та не заперечив про розгляд такої у відсутності захисника, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги апеляційної скарги обвинуваченого не підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до матеріалів провадження, на розгляді Буського районного суду Львівської області перебуває обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

03.04.2024 прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 .

Ухвалою Буського районного суду Львівської області від 05 квітня 2024 року щодо ОСОБА_6 строк тримання під вартою продовжено до 03 червня 2024 року включно.

Розглядаючи вказане клопотання прокурора, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. ст. 199, 331 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.

Під час апеляційного розгляду ухвали суду встановлено, що зазначені вимоги закону при розгляді клопотання були дотримані в повному обсязі.

Колегія суддів вважає, що, вирішуючи клопотання про продовження тримання обвинуваченого під вартою, суд вірно врахував, що кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_6 є тяжким, згідно ст. 12 КК України, також те, що обвинувачений ОСОБА_6 неодноразово судимий за корисливі злочини, на шлях виправлення не став, звільнившись з місць позбавлення волі та має невідбутий строк покарання, ухилявся від адміністративного нагляду, також те, що оскільки ризики, передбачені статтею 177 КПК України, які були підставою для застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме: можливість переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, можливість продовжувати злочинну діяльність, що свідчить про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам, та з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, оскільки судове провадження не завершене, а тому є підстави для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк на 60 діб.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

На переконання колегії суддів, підстави для зміни запобіжного заходу відсутні, а апелянтом не підтверджено, що більш м`які запобіжні заходи зможуть запобігти зазначеним ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

З матеріалів провадження вбачається, що при розгляді клопотання суддя врахував передбачені КПК України обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначеним розміром застави.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, приймаючи рішення про визначення розміру застави, суд першої інстанції у повній мірі врахував усі обставини вчинення обвинуваченим злочинів, даних про його особу, майновий стан, та дійшов вірного висновку, що саме такий розмір застави буде цілком достатній для забезпечення виконання ОСОБА_6 обов`язків, передбачених КПК України.

Відтак, дійшовши правильного висновку про необхідність продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 суддя, навів в ухвалі достатні обгрунтування щодо визначеного розміру застави, який на переконання колегії суддів, обумовлений тим ступенем довіри до обвинуваченого, при якому перспектива втрати застави буде для неї необхідним і достатнім стримуючим фактором, щоб не допустити невиконання нею процесуальних обов`язків та запобігти здійсненню дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Отже, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою, повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

З огляду на значимі для цього провадження обставини, на переконання суду апеляційної інстанції, суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі наявні в матеріалах провадження відомості та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Суд апеляційної інстанції, виходячи з наведених в апеляційній скарзі обвинуваченого мотивів, не знаходить законних та обґрунтованих підстав для скасування оскаржуваної ухвали чи зміни запобіжного заходу обвинуваченому за наслідками апеляційного розгляду.

Будь-яких порушень КПК України при постановленні ухвали, що оскаржується, судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому за наслідками апеляційного розгляду колегія суддів вважає необхідним ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Буського районного суду Львівської області від 05 квітня 2024 року щодо ОСОБА_6 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді