Справа № 603/509/23
Провадження № 1-кп/603/12/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" травня 2024 р. м. Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Монастириська кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000190 від 26 червня 2023 року, про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Яргорів Монастириського району Тернопільської області, жителя та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, який не працює, неодруженого, не депутата, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , законного представника потерпілого ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_7 , представника Служби у справах дітей Монастириської міської ради ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и в:

Обвинувачений ОСОБА_3 26.06.2023 року приблизно о 00 год 20 хв, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним мотоциклом марки «Lifan» моделі «LF150-2E», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в темну пору доби із увімкнутим ближнім світлом фар та одним пасажиром, а саме ОСОБА_5 , рухався проїзною частиною автодороги по вул. Перемоги в с. Задарів у напрямку до с. Красіївка Монастириської ОТГ Чортківського району Тернопільської області, наближаючись до ділянки навпроти будинку АДРЕСА_2 .

Під час руху вказаним транспортним засобом водій ОСОБА_9 , грубо порушуючи вимоги п. п. 2.3 «б», 2.9 «а», 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року із змінами та доповненнями (далі - ПДР України), які вимагають у водія бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі, а також перед будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати рух та безпечно керувати транспортним засобом, а саме мотоциклом марки «Lifan» моделі «LF150-2E», реєстраційний номер НОМЕР_1 , різко змінив напрямок руху ліворуч та з`їхавши із проїзної частини дороги на зустрічне узбіччя допустив зіткнення із бетонним містком.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажиру мотоцикла марки «Lifan» моделі «LF15Q-2E», реєстраційний номер НОМЕР_1 , неповнолітньому ОСОБА_5 , спричинено закриту тупу травму лівої руки з переломом плечової кістки в середній третині, променевої кістки у верхній третині, компресійно-ішемічною невропатією нервів лівої руки, садна в ділянках руки, що викликало необхідність проведення операцій (накладання АЗФ Костюка на ліве плече); закриту тупу травму лівої ноги з закритим переломом шийки лівої стегнової кістки, саднами в ділянках ноги, що викликало необхідність проведення операцій (накладання скелетного витягу на виростки лівого стегна, остеосинтез шийки стегна канюльованими шурупами, остеосинтез променевої кістки спицею ОСОБА_10 ), які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, які викликали тривалий розлад здоров`я і не є небезпечними для життя в момент спричинення; закриту черепно-мозкова травму з забоєм головного мозку легкого ступеня тяжкості: рани в ділянках голови, що викликало необхідність проведення операції (ПХО ран), які відносяться до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я, синці в ділянках голови, садна в ділянках голови та тулуба, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Порушення водієм мотоцикла марки «Lifan» моделі «LF150-2E», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_3 вимог п. п. 2.3 «б», 2.9 «а», 10.1, 12.1 ПДР України перебуває в прямому причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди та спричиненням неповнолітньому потерпілому ОСОБА_5 середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 1 ст. 286-1 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

За даним фактом 26.06.2023 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000190.

02.05.2024 року між потерпілим ОСОБА_5 , його законним представником ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 у присутності захисника ОСОБА_7 в приміщенні Монастириського відділу Бучацької окружної прокуратури Тернопільської області укладено угоду про примирення.

За цією угодою потерпілий та обвинувачений дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 286-1 КК України та всіх істотних для даного кримінального провадження обставин.

Згідно з угодою про примирення обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а також добровільне відшкодування завданої матеріальної шкоди. Обставин, які б обтяжували його покарання не встановлено. Окрім того, враховано юний вік ОСОБА_3 , позитивну характеристику за місцем проживання, його соціальні та правові характеристики, які мають кримінально-правове значення (відсутність в колі знайомих осіб, які б притягувалися до кримінальної чи адміністративної відповідальності), його належну поведінку до вчинення злочину, досудову доповідь органу пробації, відповідно до якої виправлення обвинуваченого можливе без позбавлення або обмеження волі, а також те, що ОСОБА_3 не перебуває на психіатричному чи наркологічному обліку та вперше притягується до кримінальної відповідальності.

Відповідно до угоди про примирення ОСОБА_3 зобов`язується протягом шести місяців з дати укладення угоди відшкодувати потерпілому ОСОБА_5 завдану моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. Також сторонами із врахуванням вищевказаних пом`якшуючих обставин та даних про особу обвинуваченого визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_3 повинен понести за ч. 1 ст. 286-1 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді громадських робіт на строк 240 годин з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

На призначення зазначеного покарання обвинувачений ОСОБА_3 погодився.

В угоді про примирення, окрім того, передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які відомі та зрозумілі сторонам.

Під час розгляду кримінального провадження на підставі угоди про примирення та в результаті опитування сторін угоди, суд встановив, що їм відомо та зрозуміло, що відповідно до ст. 473 КПК України наслідком укладення та затвердження цієї угоди для потерпілого і обвинуваченого є обмеження їх права на оскарження вироку згідно з положеннями ст. 394 та ст. 424 КПК України, а для обвинуваченого - також його відмова від здійснення прав, передбачених п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України і для потерпілого - вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди; наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України. За угодою, обвинувачений розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для його кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, визнав повністю та вказав, що угода про примирення укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Обвинувачений зазначив, що розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди та просив затвердити вищевказану угоду і призначити йому узгоджену міру покарання. Окрім того, обвинувачений підтвердив, що зобов`язується відшкодувати потерпілому ОСОБА_5 завдану моральну шкоду в розмірі 10 000 грн протягом шести місяців з дати укладення угоди.

Захисник ОСОБА_7 в судовому засіданні просив затвердити угоду про примирення.

Потерпілий ОСОБА_5 та його законний представник ОСОБА_6 в судовому засіданні вказали про примирення з обвинуваченим, претензій до ОСОБА_3 не мають, зазначили, що угода про примирення укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення зрозумілі. У зв`язку із наведеним просили затвердити вищевказану угоду.

Прокурор ОСОБА_4 заперечила проти затвердження угоди про примирення з посиланням на те, що вказана угода суперечить інтересам суспільства, оскільки узгоджене між обвинуваченим та потерпілим покарання є надто м`яким та не відповідає цілям і меті покарання.

Розглядаючи питання про можливість затвердження угоди про примирення, суд виходить із таких підстав.

Згідно з п. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Відповідно до правил ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку (ч. 5 ст. 469 КПК України).

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, яке згідно зі ст. 12 КК України є нетяжким злочином. Фактичні обставини, описані в обвинувальному акті, формулювання обвинувачення, вказане в угоді, підтвердження самим обвинуваченим цих обставин та визнання ним своєї винуватості, дають можливість суду дійти висновку про існування фактичних підстав для примирення з потерпілим на підставі відповідної угоди.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні беззастережно визнав себе винуватим, підтвердив свою згоду на призначення узгодженого покарання, а також те, що цілком розуміє свої права, передбачені ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, щодо якого він визнав себе винуватим, дії які має вчинити щодо потерпілого та строк їх учинення, вид покарання, що буде застосований до нього, у разі затвердження угоди.

Укладення потерпілим, його законним представником та обвинуваченим угоди про примирення є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин ніж ті, що передбачені в угоді.

Відповідно до ч. 7 ст. 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: 1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; 2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства; 3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; 4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; 5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; 6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

Суд, перевіряючи угоду про примирення на її відповідність вимогам закону, встановив, що умови угоди не суперечать вимогам КПК України та/або закону, не порушують права, свободи чи інтереси сторін угоди або інших осіб.

Узгоджене сторонами в угоді покарання відповідає вимогам статей 65-67, 69 КК України з огляду на таке.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 65 КК України суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Згідно з ч. 5 ст. 65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про примирення суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України при призначенні покарання, обставинами які його пом`якшують, визнаються, у тому числі, щире каяття або активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, а також добровільне відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди.

Згідно з усталеною судовою практикою, під щирим каяттям розуміється, що особа визнає свою вину за усіма пунктами висунутого проти неї обвинувачення, дає правдиві свідчення, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює кримінальне правопорушення, бажає виправити ситуацію, яка склалася, демонструє готовність понести покарання.

Активним сприянням розкриттю кримінального правопорушення є дії винної особи, спрямовані на те, щоб надати допомогу органам досудового розслідування і суду у встановленні істини у справі, у проведенні швидкого, повного і неупередженого розслідування вчиненого кримінального правопорушення і судового розгляду. Ця поведінка може полягати, зокрема, у повідомленні про всі епізоди й обставини вчинення кримінального правопорушення. Питання, чи було активним сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а каяття - щирим, підлягає вирішенню залежно від обставин конкретного кримінального провадження.

Оцінюючи поведінку та роль ОСОБА_3 на стадії досудового розслідування, а також його позицію під час розгляду угоди про примирення, добровільне відшкодування заподіяної матеріальної шкоди потерпілому, думку прокурора, що відображена в обвинувальному акті щодо обставин, які пом`якшують покарання, суд приходить висновку, що поведінка та ставлення ОСОБА_3 до вчиненого ним кримінального правопорушення дійсно вказують на наявність щирого каяття та активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення. За таких обставин, суд визнає, що у цьому кримінальному провадженні наявні обставини, які пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданої матеріальної шкоди.

Водночас обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлено.

У силу ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

В постанові від 27.04.2021 року (справа № 712/4384/20) Верховний Суд вказав, що при застосуванні ст. 69 КК України суди мають встановити не лише наявність декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання, а й обґрунтувати, яким чином такі пом`якшуючі обставини істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Зі змісту ч. 1 ст. 69 КК України слідує, що призначення покарання, нижчого від найнижчої межі може мати місце в разі встановлення судами наявності таких кількох (мінімум двох) пом`якшуючих обставин, які обов`язково істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінально - караного діяння.

Правова конструкція ч. 1 ст. 69 КК України законодавцем побудована таким чином, щоб суди в ході реалізації ними своїх дискреційних повноважень під час призначення винній особі покарання в кожному конкретному випадку вмотивовано аргументували істотність зниження ступеня тяжкості вчиненого діяння.

Наявність вищенаведених пом`якшуючих обставин (щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування завданої матеріальної шкоди) із врахуванням тяжкості вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, яке є нетяжким злочином, даних про особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, його юний вік, те, що він позитивно характеризується за місцем проживання, не зловживає алкоголем, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, періодично за відсутності матері здійснює догляд за бабою ОСОБА_11 , 1954 р. н., і молодшим братом ОСОБА_12 , 2016 р. н., на переконання суду, істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення. Окрім того, суд бере до уваги досудову доповідь органу пробації, яка містить інформацію про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого та відповідно до якої ризик повторного вчинення ОСОБА_3 правопорушення та ризик небезпеки для суспільства розцінюється як середній, а його виправлення можливе без позбавлення або обмеження волі на певний строк.

Суд не погоджується із доводами прокурора про те, що узгоджене сторонами покарання є занадто м`яким та суперечить інтересам суспільства, оскільки дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

Повноваження суду (його права та обов`язки), надані державою, щодо обрання між альтернативними видами покарань у встановлених законом випадках та інтелектуально-вольова владна діяльність суду з вирішення спірних правових питань, враховуючи цілі та принципи права, загальні засади судочинства, конкретні обставини справи, дані про особу винного, справедливість обраного покарання тощо, визначають поняття "судова дискреція" (судовий розсуд) у кримінальному судочинстві.

Дискреційні повноваження суду повинні відповідати принципу верховенства права з обов`язковим обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду.

Отже, суд приходить висновку, що із врахуванням вищевикладених обставин узгоджена між сторонами угоди міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст. ст. 65-67, 69 КК України.

Щодо відповідності умов угоди інтересам суспільства суд вважає за необхідне зазначити таке.

Під суспільним інтересом у кримінальному процесі розуміють певну вигоду як для суспільства в цілому так і для конкретної людини, зокрема. Суспільний інтерес - це те, що спонукає діяти так, а не інакше заради блага всього суспільства і для блага окремої людини, це те, що є рушійною силою кримінального процесу, визначає його динаміку.

З огляду на це, суд вважає, що укладення угоди про примирення відповідає інтересам суспільства, адже це сприятиме швидкому судовому провадженню, стимулюватиме інших підозрюваних (обвинувачених) укладати такі угоди з метою сприяння у проведенні кримінального провадження та отримання для себе більш м`якого покарання чи звільнення від його відбування тощо. Окрім того, це забезпечить притягнення обвинуваченого до відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, сприятиме виправленню обвинуваченого та запобіганню вчиненню ним нових кримінальних правопорушень. Зазначене впливатиме на усвідомлення іншими особами караності протиправних діянь, сприятиме формуванню у суспільства правосвідомості та свідчитиме про невідворотність покарання. Це також забезпечить у повній мірі мету кримінального провадження, передбачену у ст. 2 КПК України, згідно з якою завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, зважаючи на позицію потерпілого та його законного представника, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання, яке з врахуванням таких пом`якшуючих обставин як щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування завданої матеріальної шкоди, а також характеризуючих даних про особу обвинуваченого, за відсутності обтяжуючих обставин, буде справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів без призначення покарання у виді позбавлення чи обмеження волі на певний строк. На підставі наведеного суд вважає за можливе застосувати ст. 69 КК України та перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 1 ст. 286-1 КК України, а саме покарання у виді громадських робіт на строк 240 годин з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

За наведених обставин, суд висновує, що підстави для відмови у затвердженні угоди відсутні.

Захід забезпечення арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Бучацького районного суду Тернопільської області від 28.06.2023 року (справа № 595/1177/23) на мотоцикл марки «Lifan» моделі «LF150-2E», реєстраційний номер НОМЕР_1 , - скасувати після набрання вироком законної сили.

Долю речових доказів вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

З обвинуваченого ОСОБА_3 відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України на користь держави слід стягнути процесуальні витрати за проведення судової транспортно-трасологічної експертизи від 04.08.2023 року № СЕ-19/120-23/7084-ІТ у розмірі 2868 грн; судової автотехнічної експертизи від 03.08.2023 року № СЕ-19/120-23/7092-ІТ у розмірі 2390 грн; судової автотехнічної експертизи від 07.09.2023 року № СЕ-19/120-23/9716-ІТ у розмірі 1912 грн.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Керуючись ст. ст. 373, 374, 376, 468-471, 473-475 КПК України, суд,

у х в а л и в:

Затвердити угоду про примирення, укладену 02 травня 2024 року між потерпілим ОСОБА_5 , його законним представником ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 у присутності захисника ОСОБА_7 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000190 від 26 червня 2023 року.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди про примирення від 02 травня 2024 року покарання із застосуванням ст. 69 КК України, у виді громадських робіт на строк 240 (двісті сорок) годин з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Бучацького районного суду Тернопільської області від 28.06.2023 року (№ 595/1177/23) на мотоцикл марки «Lifan» моделі «LF150-2E», реєстраційний номер НОМЕР_1 , - скасувати після набрання вироком законної сили.

Речові докази у кримінальному провадженні:

- мотоцикл марки «Lifan» моделі «LF150-2E», реєстраційний номер НОМЕР_1 , поміщений на арешт майданчик СПД № 1 (м. Монастириська) ВП № 2 (м. Бучач) Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області повернути власнику ОСОБА_13 або особі, уповноваженій власником;

- уламки металевих частин, ймовірно, мотоцикла та запальничку чорного кольору, які поміщені у спеціальне пакування сейф-пакет № WAR1304944 знищити;

- оригінал медичної карти стаціонарного хворого № 7956/23 на ОСОБА_5 , долучену до матеріалів кримінального провадження № 0000190, - повернути КНП «Івано-Франківська обласна дитяча клінічна лікарня Івано-Франківської обласної ради»;

- оригінал медичної карти стаціонарного хворого № 17882/2023 на ОСОБА_3 , рентген-знімки та комп`ютерну томографію, долучені до матеріалів кримінального провадження № 0000190, - повернути КНП «Обласна клінічна лікарня Івано-Франківської обласної ради»;

- оригінал медичної карти стаціонарного хворого № 1742 на ОСОБА_5 , долучену до матеріалів кримінального провадження № 0000190, - повернути КНП «Монастириська міська лікарня» Монастириської міської ради;

- оригінал медичної карти стаціонарного хворого № 1741 на ОСОБА_3 , долучену до матеріалів кримінального провадження № 0000190, - повернути КНП «Монастириська міська лікарня» Монастириської міської ради.

Стягнути з ОСОБА_3 7170 (сім тисяч сто сімдесят) грн процесуальних витрат по справі за проведення судових експертиз, а саме: судової транспортно-трасологічної експертизи від 04.08.2023 року № СЕ-19/120-23/7084-ІТ у розмірі 2868 грн; судової автотехнічної експертизи від 03.08.2023 року № СЕ-19/120-23/7092-ІТ у розмірі 2390 грн; судової автотехнічної експертизи від 07.09.2023 року № СЕ-19/120-23/9716-ІТ у розмірі 1912 грн.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Тернопільського апеляційного суду через Монастириський районний суд Тернопільської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий суддя ОСОБА_1