Справа № 592/9135/24
Провадження № 1-кп/592/484/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2024 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в складі головуючої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не зареєстрованого, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 26.02.2018 року Самарський районним судом м. Дніпропетровська за ч.1 ст.185 КК України у виді 1 року позбавлення волі і на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 1 рік; 02.07.2018 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст.185, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців; 26.08.2020 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185, 71 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки 3 місяці; 29.09.2020 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 4 місяці,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126 ч. 1 КК України,

установив:

18.05.2024 року близько 17 год. 00 хв. ОСОБА_3 , увійшов до кімнати АДРЕСА_2 , де мешкає його дід ОСОБА_4 , 1948 року народження. В подальшому між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 виник словесний конфлікт, у ході якого у ОСОБА_3 внник умисел на заподіяння удару потерпілому.

Реалізуючи на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин свій протиправний намір, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення фізичного болю потерпілому, діючи з прямим умислом, спрямованим на заподіяння шкоди потерпілому, ОСОБА_3 , стоячи навпроти потерпілого обличчям до нього, наніс один удар кулаком правої руки в область нижньої губи зліва ОСОБА_5 , чим завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, тобто, в умисному завданні побоїв, які завдали фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, до обвинувального акту прокурором додано клопотання про його розгляд у спрощеному провадженні з урахуванням тих обставин, що обвинувачений ОСОБА_3 беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згідний з розглядом обвинувального акту за його відсутності. З огляду на наведене, відповідно до приписів ч. 1 ст. 302 КПК України, прокурор просить суд розглянути кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

До обвинувального акту долучено письмову заяву ОСОБА_3 , яка складена за участі захисника ОСОБА_6 , у якій він зазначає, що свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, беззаперечно визнає, згідний із встановленими досудовим розслідуванням обставинами та згідний із розглядом обвинувального акту за його відсутності у спрощеному порядку.

Також, у вказаній заяві ОСОБА_3 зазначив, що йому роз`яснено та зрозуміло зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також про його обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

До обвинувального акта долучено письмову заяву потерпілого ОСОБА_4 про те, що він згіден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, ознайомлений з обмеженнями права на апеляційне оскарження та згіден на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Положеннями ч. 2 та ч. 3 ст. 381 КПК України передбачено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту.

Враховуючи викладене, а також те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку; заяву обвинуваченого, в якій він зазначає, що беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, згодний із встановленими під час дізнання обставинами, згідний з розглядом обвинувального акта у спрощеному порядку; відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого, з урахуванням клопотань інших учасників судового провадження, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.

У відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Суд, відповідно до вимог ч. 2 ст. 382 КПК України, визнає, що органом досудового розслідування встановлені обставини вчинення ОСОБА_3 кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Суд установив, що обвинувачений ОСОБА_3 , інтереси якого представляє адвокат ОСОБА_6 , обставини вчинення кримінального поступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, не оспорює, свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального проступку визнає в повному обсязі, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акту підтверджено факт вчинення ОСОБА_3 кримінального проступку.

Суд дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфікує за ч. 1 ст. 126 КК України, тобто, умисне завдання побоїв, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.

Згідно із ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до вимог статтей 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.126 КК України, віднесене до умисного кримінального проступку.

ОСОБА_3 раніше судимий, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому, є щире каяття та сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому, є вчинення кримінального правопорушення відносно особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах та є особою похилого віку.

Суд, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини його вчинення, особу винного, обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого, дійшов висновку, що ОСОБА_3 необхідно призначити покарання у виді громадських робіт в межах санкції ч. 1 ст. 126 КК України.

Саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для його можливого виправлення та попередження вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень.

Крім того, відповідно до обвинувального акту і наданих разом з ним документами до суду, ОСОБА_3 не працює, а тому відсутні гроші на сплату штрафу і враховуючи вимоги ч. 1 ст. 57 КК України, не може бути призначене покарання у виді виправних робіт, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 126 КК України.

Цивільний позов не заявлявся, речові докази та процесуальні витрати відсутні.

У ході досудового розслідування щодо ОСОБА_3 запобіжний захід не обирався.

Керуючись ст.367-371, 373, 374, 381, 382 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, і призначити покарання у виді громадських робіт на строк 160 годин.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

У відповідності до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1