Справа № 344/8568/23
Провадження № 1-кп/344/415/24
У Х В А Л А

30 квітня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження з обвинувальними актами про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307, ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307, ч.2 ст.309 КК України, -

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

В С Т А Н О В И В:

Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області розглядається кримінальне провадження з обвинувальними актами про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307, ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307, ч.2 ст.309 КК України.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 березня 2024 року продовжено щодо обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 10 травня 2024 року включно.

За змістом ч.3 ст.331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 подав клопотання про продовження строку дії запобіжних заходів у виді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на строк 2 місяці. Клопотання мотивовано продовженням наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, щодо можливого незаконного впливу на свідків, експертів, які ще не допитувалися під час судового розгляду, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому вони обвинувачуються, звертав увагу на тяжкість інкримінованих кримінальних правопорушень та недостатність застосування щодо обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу для запобігання спробам переховування обвинувачених від суду.

Захисник ОСОБА_4 щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 поклався на розсуд суду. Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав думку захисника ОСОБА_4 .

Захисник ОСОБА_5 заперечив щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 , просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора, обравши інший запобіжний захід, що не пов`язаний з триманням під вартою. Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав захисника ОСОБА_5 .

Вислухавши сторін судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження з цього приводу, у тому числі дані, що характеризують ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , їх вік, стан здоров`я та майновий стан, наявність постійного місця проживання, відсутність місця роботи, міцність соціальних зв`язків, репутацію обвинуваченого ОСОБА_6 , який раніше не судимий (справа № 344/14158/20 з обвинувальним актом про обвинувачення ОСОБА_6 за ч.3 ст.307 КК України на даний час розглядається Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області), та ОСОБА_7 , що раніше судимий вироком Дарницького районного суду м. Києва від 17.02.2022 за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді штрафу, який сплачено, суд враховує, що кримінальні правопорушення, інкриміновані обвинуваченому ОСОБА_6 є тяжкими (ч.2 ст.307 КК України) та особливо тяжкими злочинами (ч.3 ст.307 КК України); інкриміновані ОСОБА_7 є особливо тяжкими злочинами (ч.3 ст.307 КК України) та нетяжким злочином (ч.2 ст.309 КК України), на даний час існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, щодо переховування від суду, незаконного впливу на учасників кримінального провадження - свідків, експертів, які ще не допитувалися під час судового розгляду, вчинення інших кримінальних правопорушень.

Крім того, суд враховує, що вказане кримінальне провадження з обвинувальним актом про обвинувачення ОСОБА_6 за ч.2 ст. 307, ч.3 ст.307 КК України та ОСОБА_7 за ч.3 ст.307 КК України надійшло до Івано-Франківського міського суду під час розгляду Івано-Франківським міським судом іншого кримінального провадження щодо ОСОБА_6 за ч.3 ст.307 КК України, також під час розгляду даного кримінального провадження до Івано-Франківського міського суду надійшло ще одне кримінальне провадження - з обвинувальним актом щодо ОСОБА_7 за ч.2 ст.309 КК України, що свідчить про існування ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальні правопорушення, у яких обвинувачуються ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює ЄСПЛ, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Суд враховує, що ризик втечі у свою чергу не є визначеною подією, а по суті представляє ймовірність отримання несприятливих для судового провадження подій, визначених у ч.1 ст.177 КПК України.

Очікування можливого суворого покарання має значення під час оцінки ризику переховуватися від суду. Зазначена обставина може бути мотивом та підставою для обвинуваченого переховуватися від суду. Так, у справі «Бекчиєв проти Молдови» ЄСПЛ вказав, що «ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню». У своїх рішеннях ЄСПЛ неодноразово звертав увагу на те, що «суворість покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти або повторного вчинення злочинів» («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини»). Суд також враховує, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, щодо незаконного впливу на свідків, експертів у цьому ж кримінальному провадженні, продовжує існувати на даній стадії судового розгляду (дослідження доказів) до безпосереднього отримання судом показів від свідків, експертів. Суд також враховує, що свідок може бути допитаний повторно в тому самому або наступному судовому засіданні за його клопотанням, за клопотанням сторони кримінального провадження або за ініціативою суду.

На переконання суду, застосування більш м`якого запобіжного заходу є недостатнім для забезпечення виконання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 покладених на них обов`язків. Запобіжні заходи у виді тримання під вартою ОСОБА_6 та ОСОБА_7 є співмірними і доцільними задля забезпечення дієвості данного кримінального провадження. Виключно застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою здатен забезпечити запобігання ризику переховування обвинувачених від суду.

Обставини, що слугували підставою обрання щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не змінилися, інших обставин, котрі давали б підстави до зміни чи скасування запобіжного заходу, судом не встановлено.

За таких обставин суд вважає, що запобіжний захід обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у виді тримання під вартою слід продовжити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176-178, 183, 331, 369-372, ч.2 ст.392 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 задовольнити. Застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_6 у виді тримання під вартою продовжити до 28 червня 2024 року включно.

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 задовольнити. Застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_7 у виді тримання під вартою продовжити до 28 червня 2024 року включно.

Копію ухвали для виконання направити начальнику ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)» та вручити обвинуваченим і прокурору негайно після її оголошення, інші сторони мають право отримати її копію в суді.

Ухвалу може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_8