справа № 208/1125/23
№ провадження 1-кп/208/157/24
ВИРОК

Іменем України

03 квітня 2024 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого, судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , її представника адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисника адвоката ОСОБА_7 ,

у відкритому судовому засіданні розглянувши матеріали кримінального провадження № 0000378 відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, освіта вища, офіційно не працевлаштований, розлучений, має на утриманні неповнолітнього сина ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Приблизно о 14.30 годині 20.12.2022 року, ОСОБА_6 , прийшов до приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 » розташованого у будинку АДРЕСА_2 , в якому продавцем працювала раніше знайома йому ОСОБА_4 , де між ними стався конфлікт.

На ґрунті зазначеного конфлікту, у Матухно раптово виник протиправний умисел, спрямований на заподіяння ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, реалізовуючи який він діючи цілеспрямовано, розуміючи, що шляхом нанесення людині удару кулаком можливо спричинити їй тілесні ушкодження, передбачаючи такі наслідки та свідомо допускаючи їх настання, стоячи навпроти потерпілої наніс їй три удари кулаком правої руки в обличчя ліворуч, в область нижньої щелепи.

В результаті зазначених умисних протиправних дій Матухно, потерпілій ОСОБА_9 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми з синцем та садном на обличчі ліворуч, що супроводжувались явищами струсу головного мозку, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, з короткочасним розладом здоров`я.

В судовому засіданні обвинувачений Матухно свою вину у пред`явленому обвинуваченні не визнав та пояснив суду наступне.

З потерпілою ОСОБА_10 він раніше знайомий як з продавцем магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 », який розташований неподалік його місця мешкання. Відносини з ОСОБА_11 мали товариські. Спілкувалися, листувалися через мережу Інтернет. Також знайомий і з іншим, змінним продавцем магазину, ОСОБА_12 .

Інколи ОСОБА_10 спілкувалася з покупцями грубо, з приводу чого він робив їй зауваження.

В денний час 19.12.2022 року, він зайшов до магазину. На зміні була потерпіла. Він привітав ОСОБА_13 з Днем святого Миколая, пригостив цукерками. Вийшли з ОСОБА_11 на подвір`я, де вона скаржилася на свою колегу ОСОБА_14 . Він відповів, щоб вони самі розбиралася між собою. Інна попросила його допомогти пересунути ящики в магазині. Він погодився, але потім ОСОБА_15 грубо пожартувала над ним. Йому цей жарт не сподобався і він зробив їй з цього приводу зауваження. Попросив так більше не казати.

20.12.2022 року, він зайшов до магазину, в приміщенні якого знаходився дільничний працівник поліції, керівник магазину та ОСОБА_15 . Потерпіла повідомила, що перебуваючи в приміщенні магазину, він начебто наніс їй 3 удари кулаком. Ці події він заперечує. Свідок який пояснює, що начебто бачив нанесення ним ударів продавцю, на його думку каже неправду. Потерпіла декілька разів змінювала фактичні обставини спричинення їй тілесних ушкоджень. Казала то про нанесення їй ударів кулаком, то нанесення ударів долонею. В вухах потерпілої були великі сережки, і в разі нанесення їй удару в область щелепи та контактування з шкірою обличчя, вони безперечно б залишили сліди ушкоджень. Проведені медичні експертизи вважає неправдивими. Досудове розслідування проведено неправдиво. Інна можливо сама нанесла собі удари та завдала тілесні ушкодження.

Просить його виправдати. Цивільні вимоги не визнає.

Вина Матухно. встановлена в судовому засіданні та підтверджена відповідними та належними доказами, які були предметом дослідження у цьому кримінальному провадженні:

Показаннями потерпілої ОСОБА_4 яка пояснила суду, що вона працювала продавцем в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_3 », розташованого у будинку АДРЕСА_2 , на протязі приблизно 4-х років. Зміна була тиждень через тиждень. Обвинуваченого знала як постійного покупця на ім`я ОСОБА_16 . Раніше з останнім конфліктів не виникало. Між ними були досить дружні стосунки, як продавця та покупця. З її колегою, ОСОБА_17 , у обвинуваченого були якісь стосунки.

20.12.2022 року, приблизно о 14.30 годині, вона знаходилися в приміщенні магазину. В магазин зайшов обвинувачений, і вона попросила його допомогти, зняти з полиці ящик. Надавши цю допомогу, ОСОБА_16 купив ковбасу та пішов. В цей же день, у неї з продавцем-змінницею ОСОБА_12 мав місце конфлікт, через те що вона не поклала рибу до холодильнику, через що вона зіпсувалася.

Через деякий час після цього конфлікту, до магазину прийшов обвинувачений та попросив вийти із-за прилавку, щоб поговорити. В цей час в магазині вони були вдвох. Не встигши вийти із-за прилавку, отримала від ОСОБА_16 три удари кулаком в обличчя. Далі, висловившись на її адресу нецензурною лайкою, ОСОБА_16 пішов з магазину. З якої причини обвинувачений наніс їй удари вона не знає.

Внаслідок конфлікту, розгляду поліцією її повідомлення про побиття, вона була звільнена з роботи. Від завданих ударів вона лікувалася у невропатолога. Мала сильну головну біль. Заявлені позовні вимоги підтримує. Обвинуваченого просить покарати на розсуд суду.

Показаннями свідка ОСОБА_18 - ОСОБА_19 , яка пояснила суду, що з обвинуваченим раніше не знайома. З потерпілою ОСОБА_11 раніше знайома як з продавцем магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 », розташованого по АДРЕСА_3 .

Приблизно о 13.00-14.00 годині 20.12.2022 року, вона разом з дітьми заходила до приміщення вказаного магазину та побачила, як стоїть дівчина і великий чоловік. Дівчина стояла ближче до прилавку, а чоловік двічі ударив правою рукою в область її обличчя. Самого контакту кулака та обличчя вона не бачила. Побачивши цю бійку та перебуваючи з дітьми, з вказаного магазину одразу пішла. Чоловіка бачила тільки зі спини, може трохи з боку. Його обличчя вона не бачила.

Наступного дня зайшла до вказаного магазину, і продавець повідомила, що її побив покупець і в неї кружить голову.

Свідок ОСОБА_20 пояснила суду, що з обвинуваченим по справі раніше не знайома. З потерпілої знайома, вона працювала продавцем в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_3 » по вулиці С.Слісаренка у місті Кам`янське. Вона ( ОСОБА_21 ) була менеджером магазину, ОСОБА_9 характеризує як гарного продавця, але конфліктну людину.

20.12.2022 року, в темний час доби, їй зателефонувала потерпіла, та сказала що у неї стався конфлікт та її вдарив покупець. Вона прихала до магазину. Було темно. Світла в магазині не було. Слідів удару на потерпілій вона не бачила. У ОСОБА_22 була істерика, вона плакала. Матухно ОСОБА_16 в цей час знаходився в магазині та факт побиття не підтверджував. Казав, що конфлікт був тільки словесний. З їх слів вона дізналася, що ОСОБА_15 «послала» Матухно. ОСОБА_15 казала що ОСОБА_16 вдарив її кулаком в ліве вухо, щоку. В Інни були великі сережки, але слідів від їх контакту з шкірою не було. Вранці, вона приїхала в магазин та побачила на лівій стороні щелепи потерпілої легкий синець.

Свідок ОСОБА_23 пояснила суду, що вона працює продавцем в магазині «Харківські ковбаси» разом з потерпілою ОСОБА_9 . Спілкувалися тільки по роботі. Характер у останньої важкий, вона дуже балакуча. Матухно знає як постійного покупця.

В день події вона була вихідна. Приблизно о 15.00 годині, їй зателефонувала керівник магазину ОСОБА_24 , та попросила вийти на роботу замість ОСОБА_22 , оскільки щось трапилося. Вийти на роботу не змогла, оскільки сиділа з маленькою дитиною, та попросила вийти свою маму. Наступного дня вийшла особисто на роботу, приймати зміну. ОСОБА_9 бачила через день. Та повідомила, що її побив обвинувачений, казала що у неї болить голова та паморочиться. На обличчі у ОСОБА_22 вона нічого не побачила. Інна казала, що її стан пов`язаний з тим, що покупець ОСОБА_16 її штовхнув. Вона допрацювала тиждень, після чого її разом з Інною звільнили.

- витягом з ЄРДР від 23.12.2022 року, як підстави початку досудового слідства, з правовою кваліфікацією за ч.2 ст. 125 КК України, з фабулою що 23.12.2022 року до чергової частини Кам`янського РУП надійшла заява від ОСОБА_4 , про те, що 20.12.2022 року, приблизно о 14.30 годині, по вулиці С.Слісаренко 2/34, невстановлена особа умисно нанесла їй легкі тілесні ушкодження (т.2 а.с. 1);

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від ОСОБА_4 з вищезазначеними обставинами (т.2 а.с. 10);

- протоколом огляду місця події від 24.02.2022 року, згідно якого зафіксована обстановка на місці вчинення злочину приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 », розташованого по АДРЕСА_2 та фото таблицею до даної слідчої дії (т.2 а.с. 12-14);

- висновком судово-медичної експертизи № 1118-Е від 16.01.2023 року, відповідно до якого у ОСОБА_4 виявлені ушкодження в вигляді закритої черепно-мозкової травми з синцем та садном на обличчі ліворуч, що супроводжувалась явищами струсу головного мозку, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, з короткочасним розладом здоров`я, як викликавши розлад здоров`я більш 6, але менш 21 дня.

Закрита черепно-мозкова травма, що супроводжується явищами струсу головного мозку - це найлегший вид черепно-мозкової травми, що викликає розлад здоров`я, терміном менше 21-ї доби. Регресування неврологічної симптоматики у ОСОБА_4 відмічається на 14-ту добу після травми (огляд невропатолога 03.01.23р.) Перебування ОСОБА_4 на лікуванні терміном більше 21-ї доби - об`єктивними клінічними, рентгенологічними даними не підтверджено, зумовлено суб`єктивними скаргами, та, не виключено, може бути пов`язане загостренням наявних в неї захворювань (захворювань ендокринної системи, та ін.), тому при оцінці ступеню тяжкості не враховується.

Виявлені ушкодження виникли внаслідок дії тупого твердого предмета, предметів, характерологічні властивості котрих не відобразились.

Враховуючи характер ушкоджень, процеси їх загоєння, експерт вважає давність їх утворення менше, або близько доби на момент огляду 21.12.2022 року (т.2 а.с. 18);

- висновком судово-медичної експертизи № 1119-Е від 16.01.2023 року, відповідно до якого встановлено, що у ОСОБА_4 виявлені ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми з синцем та садном на обличчі ліворуч, що супроводжувалась явищами струсу головного мозку. Враховуючи характер, локалізацію та кількість ушкоджень виявлених у ОСОБА_4 ушкоджень, встановлено, що їй було спричинено одну (не виключено що і більше) травматичну дію в ділянку голови (т.2 а.с. 20);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 28.12.2022 року, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_4 впізнала обвинуваченого Матухно, як малознайомого їй чоловіка, який 20.12.2022 року, приблизно о 14.30 годині, знаходячись у приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 », розташованого по вулиці С.Слісаренко 2/34, наніс їй 3 удари кулаком в область голови, фото таблицею до слідчої дії (т.2 а.с. 29-33);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 27.12.2022 року, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_4 пояснила про обставини події, які відбувалися 20.12.2022 року, близько о 14.30 год. у приміщенні магазину «Харківські ковбаси», за адресою: АДРЕСА_2 .

В цей час вона знаходилась на робочому місця у зазначеному магазині. До приміщення зайшов раніше їй малознайомий чоловік ОСОБА_25 . Далі, він придбав ковбасу, після чого покинув приміщення магазину. Через 10 хвилин ОСОБА_16 повернувся до приміщення магазину та попрохав її вийти з-за прилавку та підійти до нього. Вона підійшла до проходу між вітриною та холодильником, і у цей час ОСОБА_16 наніс їй три удари кулаком правої руки в ліву частину обличчя, в область нижньої щелепи, та відразу покинув приміщення магазину.

За допомогою статиста потерпіла продемонструвала механізм нанесення їй ударів кулаком в ліву частину обличчя, в область нижньої щелепи, повідомивши, що таким чином було нанесено 3 удари.

Свідомість вона не втрачала, але відразу закрутилась голова та стало погано. На підлогу не падала, так як обперлась об холодильник. Інших тілесних ушкоджень їй не наносилося (т.2 а.с. 25-28);

- висновком судово-медичної експертизи № 1120-Е від 16.01.2023 року, відповідно до якого враховуючи характер, локалізацію та кількість ушкоджень виявлених у ОСОБА_4 не виключено, що виявлені у неї ушкодження могли виникнути при взаєморозташуванні потерпілої та нападника і за механізмом, як вказано у наданому протоколі проведення слідчого експерименту від 27.12.2022 року за участю потерпілого ОСОБА_4 (т.2 а.с. 50-51);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 28.12.2022 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_26 пояснила обставини події які відбувались 20.12.2022 року, близько о 14.30 годині в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_3 », який розташований у м. Кам`янське, в районі Димитрівського ринку.

В цей момент вона збиралась зайти до вказаного магазину. Почала заходити у двері та побачила, що невідомий їй чоловік наніс два удари кулаком правої руки в ліву частину обличчя Інни. Вона відразу розвернулась, та не заходила до магазину так як поруч з нею були діти.

За допомогою статиста свідок продемонструвала механізм нанесення ударів. кулаком в обличчя, а саме в область нижньої щелепи, повідомивши, що таким чином було нанесено два удари. Більше ударів вона не бачила, відразу розвернулась та повела дітей.

Події відбувалися дуже близько, якщо відчинити двері то вони були дуже поряд (т.2 а.с. 42-45);

- висновком судово-медичної експертизи №66-Е від 19.01.2023 року, відповідно до якого, враховуючи характер, локалізацію та кількість ушкоджень виявлених у ОСОБА_4 , не виключено, що виявлені у неї ушкодження могли виникнути при взаєморозташуванні потерпілої та нападника і за механізмом, як вказано у наданому протоколі проведення слідчого експерименту від 27.12.2022 року за участю свідка ОСОБА_26 (т.2 а.с. 52)

Аналізуючи викладені докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та їх взаємозв`язку, суд вважає, що вина ОСОБА_6 в судовому засіданні встановлена та підтверджена, а його умисні дії вірно кваліфіковано за ч.2 ст. 125 КК України, як заподіяння умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Не визнання обвинуваченим Матухно своєї вини, є його правом на власний розсуд формувати позицію свого захисту.

Насамперед суд зазначає, що будь-яких підстав вважати, що потерпіла ОСОБА_9 та свідок ОСОБА_26 оговорюють обвинуваченого Матухно, під час судового засідання не встановлено.

Їх пояснення на досудовому розслідування перевірені на слідчому експерименті, підтверджуються висновками судово-медичних експертиз.

В судовому засіданні зазначені особи надали суду фактично аналогічні пояснення, тобто вони є послідовними.

В судовому засіданні свідки захисту надали суду наступні показання:

Свідок ОСОБА_27 пояснив суду, що з обвинуваченим раніше знайомий, мешкають на одному районі. З потерпілою також раніше знайомий, вона раніше працювала у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_3 » по вулиці С.Слісаренка у місті Кам`янське. В грудні 2022 року пішли чутки, що ОСОБА_16 когось побив. ОСОБА_28 у Матухно про ці чутки, і той відповів, що це нісенітниці. Приблизно двічі на день він заходить до вказаного магазину та здійснює покупки. Особисто не бачив жодного тілесного ушкодження, ані синців, ані інших побоїв на потерпілій.

Свідок ОСОБА_29 пояснила суду, що з потерпілою по справі раніше знайома, мешкають по сусідству, в одному під`їзді. З обвинуваченим також раніше знайома.

Від обвинуваченого дізналася, що ОСОБА_15 звинувачує його в побитті. Через 3 дні зустріла на під`їзді потерпілу, і синців на ній не бачила.

Інші свідки захисту не повідомили про будь-які фактичні обставини у справі.

До пояснень свідка ОСОБА_30 про відсутність у потерпілої на обличчі тілесних ушкоджень, суд відноситься критично аргументуючи це наступним.

Зазначений свідок повідомляє про відсутність у потерпілої синців при відвідування магазину, але ж ОСОБА_9 після побиття на роботу не виходила, знаходилась на амбулаторному лікуванні в медичному закладі, відповідно до описової частини судово-медичної експертизи № 1118-Е (т.2 а.с. 18-19) періодично відвідувала лікарів. Свідок ОСОБА_31 в судовому засіданні пояснила, що саме вона допрацювала тиждень в магазині, після чого її та ОСОБА_9 було звільнено.

Свідок ОСОБА_32 в судовому засіданні пояснила, що не бачила у потерпілої тілесних ушкоджень після подій, але ж не зазначає про їх відсутність.

Аналогічно, свідок ОСОБА_23 в судовому засіданні також пояснила, що не бачила у потерпілої тілесних ушкоджень після подій.

До пояснень зазначених свідків суд також відноситься критично і аргументує це наступним.

Акт судового медичного дослідження потерпілої, розпочатого 21.12.2022 року (т.2 а.с. 11 зворот) та висновок експерта (т.2 а.с. 19), містять фото синця на щелепі потерпілої. Ніяких підстав не довіряти цим доказам, отриманих експертом в установленому законом порядку, у суду не має.

Ті ж фото містить сережки в вусі потерпілої, які не є великими і заподіяння ними якихось тілесних ушкоджень не є очевидним.

Відповідно до зазначених висновків, ушкодження розташовано знизу щелепи ОСОБА_9 , та враховуючи наявність в грудні-січні зимнього одягу потерпілої, воно цілком могло бути непомітним для сторонніх осіб.

Само по собі, хизування жінкою синцями на обличчі, на думку суду знаходиться поза межами здорового глузду.

Відповідно до норм КПК України суд сприймає пояснення свідків безпосередньо, під час їх допиту в судовому засіданні.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_26 неодноразово зазначила, що особу яка наносила удари дівчині в магазині вона бачила зі спини, дещо збоку, і саме його обличчя не розгледіла.

Статтею 62 Конституції України, тобто нормами прямої дії, встановлено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, і усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Безумовно, протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 28.12.2022 року (т.2 а.с. 37-42), відповідно до якого свідок ОСОБА_26 впізнала незнайомого їй обвинуваченого як особу, що наносила удари потерпілій, є окремим процесуальним доказом, але враховуючи пояснення свідка в судовому засіданні, суд не може сприйняти його як допустимий доказ у справі і при встановленні вини Матухно його не враховує.

Відповідно до ст. 337 КПК України, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Статтею 91 зазначеного Кодексу визначені обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, якими в тому числі є форма вини.

Виною відповідно до ст. 24 КК України є психічне ставлення особи до вчинюваної дії чи бездіяльності, передбаченої цим Кодексом, та її наслідків, виражене у формі умислу або необережності.

Форми умислу встановлені ст. 24 КК України та поділяються на прямий і непрямий.

Прямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.

Непрямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і хоча не бажала, але свідомо припускала їх настання.

Зазначення в обвинуваченні Матухно, що в нього виник прямий протиправний умисел на заподіяння ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, реалізуючи який він передбачав такі наслідки та свідомо допускав їх настання, утворює невідповідність в суб`єктивній стороні кримінального правопорушення, і тому посилання на прямий умисел обвинуваченого при його вчиненні, судом виключається.

ЄСПЛ в рішеннях у справах «Нечипорук і Йонкало проти України», «Яременко проти України», «Кобець проти України», «Ірландія проти Сполученого Королівства», неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом», і таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване кримінальне правопорушення було вчинено і обвинувачений є винним у його вчиненні.

Для дотримання стандарту доведення вини поза розумним сумнівом законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, встановлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винуватою за пред`явленим обвинуваченням.

Ретельно проаналізувавши усі надані сторонами кримінального провадження докази з точки зору доведеності ознак складу кримінального правопорушення інкримінованого обвинуваченому, суд вважає, що сукупність встановлених під час судового розгляду обставин виключає будь-яке інше розуміння подій, і версія обвинувачення яка визнана судом доведеною, не містить сумнівів в її обґрунтованості та не спростовується доводами сторони захисту.

У справі «Салов проти України» ЄСПЛ наголосив на тому, що згідно зі статтею 6 Конвенції рішення судів повинні містить мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Разом з тим, у рішенні звертається увага, що статтю 6 параграф 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін.

Отже, у рішеннях ЄСПЛ склалась стала практика, відповідно до якої рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього.

Обставин, які б пом`якшували чи обтяжували покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому виду та міри покарання, суд враховує характер скоєного ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем мешкання, на утриманні має неповнолітнього сина, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

З урахуванням принципу індивідуалізації покарання, позиції державного обвинувачення та потерпілої сторони, суд вважає, що подальше перевиховання та виправлення обвинуваченого можливо шляхом призначення йому покарання у виді громадських робіт, з визначенням його міри в розмірі 200 годин.

На думку суду, саме таке покарання є законним, справедливим, таким яке повністю відповідає обставинам вчинення кримінального правопорушення та наслідкам, що настали.

Розглядаючи цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 про стягнення з відповідача Матухно матеріальної та моральної шкоди, суд встановив наступне.

Злочин тягне за собою ряд юридичних наслідків, з яких для потерпілого найважливішим є відновлення його порушеного права, яке досягається за допомогою цивільного позову. У відповідності зі ст. 128 КПК України фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано збитків, має право під час кримінального провадження, проте виключно до суду, пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК України. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Статтею 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана діями немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну такої особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Обов`язок доказування і подання доказів відповідно до ст. 81 ЦПК України покладається на сторону, яка посилається на них як на підставу своїх вимог. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 83 Кодексу сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Позивач Криворучко просить стягнути з відповідача Матухно 10 000 гривень в рахунок відшкодування завданої їй майнової шкоди.

Відповідно до наданих доказів на підтвердження заподіяної майнової шкоди, позивач надала чеки на придбання ліків та проходження медичних досліджень, натомість вони підтверджують витрати потерпілої в сумі 4 282, 6 гривень.

Інша сума майнової шкоди визначається позивачем як втрата нею роботи продавця, але ніяких даних про розмір її заробітної плати, період непрацездатності до звільнення та відповідні розрахунки, суду не надано.

Враховуючи викладене, суд задовольняє позов в частині стягнення майнової шкоди в сумі підтвердженої належними та допустимим доказами.

Стаття 1167 ЦК України визначає підстави відповідальності за завдану моральну шкоду та встановлює, що така шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої.

Конституцією України встановлено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Чітких механізмів встановлення наявності моральної шкоди спричиненої внаслідок кримінального правопорушення, визначення її розміру, механізму доказування, в законодавстві України не визначено, але в будь-якому випадку, для стягнення моральної шкоди необхідно першочергово довести саме її наявність, обґрунтувати розмір моральної шкоди.

У відповідності до Постанова Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Судом встановлено, що позивачу заподіяні моральні страждання внаслідок заподіяння їй тілесних ушкоджень, а їх спричинення чоловіком стосовно жінки, є загальновизнаними в цивілізованому суспільстві. Вина обвинуваченого, причинний зв`язок між злочинними діями та бездіяльністю, заподіянням моральної шкоди, в судовому засіданні встановлено.

З урахуванням викладеного, зважаючи на те, що життя та здоров`я людини є абсолютним благом і не може підлягати грошовій оцінці, суд вважає цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 в частині стягнення з обвинуваченого моральної шкоди завданого кримінальним правопорушенням підтвердженим, та таким, що підлягає повному задоволенню.

Розглядаючи питання процесуальних витрати на правову допомогу адвоката в сумі 8 000 гривень, суд встановив наступне.

В постанові Великої Палати у справі № 910/12876/19, суд зауважив, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.

Разом з тим чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Суд зазначив, що процесуальним законодавством передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

Витрати на правову допомогу в сумі 8 000 гривень представником потерпілої належним чином підтверджені, і суд вважає, що враховуючи дійсність витрат, їх обґрунтованість та адекватність обставинам справи по якій надається правова допомога, клопотання про їх стягнення підлягає повному задоволенню.

Речові докази та інші процесуальні витрати по справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373-374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді 200 годин громадських робіт.

Позовні вимоги потерпілої ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з відповідача ОСОБА_6 на користь позивача ОСОБА_4 :

- в якості відшкодування матеріальної шкоди 4 282, 6 гривень;

- в якості відшкодування моральної шкоди 10 000 гривень.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 понесені нею та документально підтверджені процесуальні витрати на правову допомогу, в сумі 8 000 гривень.

До набрання вироком законної сили, захід забезпечення кримінального провадження відносно ОСОБА_6 , не обирати.

Вирок суду може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду, через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська, протягом 30 днів з дня його проголошення. Законної сили вирок суду набирає після закінчення строку його оскарження.

Вирок суду підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1