Справа № 456/4952/23
Провадження № 1-кп/456/134/2024
УХВАЛА

про відмову в призначенні експертизи

13 травня 2024 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

представника потерпілого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрий під час розгляду кримінального провадження відносноОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 164, ч.1 ст.125 КК України, клопотання захисника ОСОБА_4 про призначення у справі комплексної криміналістично-психологічної експертизи,

в с т а н о в и в :

В провадженні Стрийського міськрайонного суду Львівської області перебуває справа про обвинувачення ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 164, ч.1 ст.125 КК України.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 подав клопотання про призначення у справі комплексної криміналістично-психологічної експертизи, зазначаючи про те, що відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 99 КПК України документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Із долученого доказу - відео диску не можна встановити, чи є цей диск та/або відеозапис оригіналом електронного документа або ж дублікатом, або ж копією електронного доказу. Так, у постанові ВС від 31 жовтня 2019 року у справі № 404/700/17 наведена наступна правова позиція: відео є недопустимим доказом оскільки є копією запису відеоспостереження, а за копією встановити технологічні властивості відеограми за відсутності оригіналу та оригінального пристрою неможливо. При цьому в ході досудового слідства ні оригінал запису, ні записуючий пристрій та їх місцезнаходження встановлені не були, а на стадії судового розгляду такі можливості були вичерпані. А тому наданий відеозапис не може бути використаний як належний доказ, тобто як такий, що здатний своїм змістом встановлювати факти та обставини, що мають значення для кримінального провадження. У постанові від 15.11.2019 у справі №140/2668/15-к Верховний Суд надав наступний висновок: з огляду на положення ст.ст.85, 86 КПК України вірно суд зазначив, що відео файли є недопустимим доказом, адже вони не є оригіналом запису. Окрім того, у захисника обвинуваченого, є обґрунтовані сумніви щодо того, що на відеозапису, особа, яка наносить ніби то удар в лице потерпілому ОСОБА_6 є обвинуваченим ( ОСОБА_5 ). Також з відеозапису неможливо встановити, чи особою, яку сторона обвинувачення називає ОСОБА_5 , був лише замах рукою і чи дійсно був потерпілому нанесено тілесне ушкодження. Тому, враховуючи право обвинуваченого на ефективний захист просить суд призначити у справі криміналістичну та психологічну комплексну експертизу відеозапису. На розгляд експертів поставити наступні запитання: чи наданий для експертизи відео запис є оригіналом електронного документа чи копією, чи дублікатом? чи зображена на відео особа, яка одягнута у головний убір білого кольору є ОСОБА_5 ? чи був фізичний контакт між рукою особи, яка одягнута у головний убір білого кольору та лицем особи, яка стоїть у дверному пройомі на 1 хв.29 секунді наданого відеозапису? чи з наданого відеозапису можна встановити, що особа жіночої статі, яка відображена на відео спровокувала конфлікт та нанесла на 2 хв. 27 секунді удар в лице особі, яка одягнута у головний убір білого кольору? Проведення експертизи просить доручити доручити експертам Львівськиого науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, адреса: 79024, вул. Липинського, 24, м. Львів.

Обвинувачений ОСОБА_5 клопотання підтримав, просить його задоволити.

Прокурор ОСОБА_3 просить в задоволенні клопотання відмовити, покликаючись на правові висновки ВС, викладені у справі №756/8124/19 в постанові від 19.08.2021. при цьому вказала, що стороною обвинувачення долучено до матеріалів кримінального провадження речовий доказі- диск з відеозаписом, наданий стороною потерпілого, такий відкрито стороні захисту в порядку ст.290 КПК України. Вважає, що обставини, про які повідомляє захисник можуть бути перевірені дослідженими у справі доказами.

Потерпілий та представник потерпілого клопотання захисника заперечили, вважають, що таке спрямоване на безпідставне затягування розгляду кримінального провадження. Крім цього, представник потерпілого зазначив про те, що запитання захисника є некоректними, а сам обвинувачений в судовому засіданні визнав той факт, що саме він зображений на вказаному відеозаписі.

Суд заслухавши клопотання захисника, доводи учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що клопотання захисника не підлягає до задоволення, зважаючи на таке.

Призначення і проведення експертиз в кримінальному судочинстві регулюється статтями 69, 101-102, 242-243, 245, 332, 333, 356, 509 КПК України, Законом України «Про судову експертизу» № 4038-ХІІ від 25 лютого 1994 року (зі змінами від 19 грудня 2006 року), Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997 року № 8 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» (зі змінами), відомчими Правилами і Інструкціями Міністерства юстиції України з питань проведення експертизи, «Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень», затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 № 53/5.

Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законний інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу.

Відповідно до ч. 1 ст. 242 КПК України експертиза проводиться експертною установою, експертом або експертами, яких залучають сторони кримінального провадження або слідчий суддя за клопотанням сторони захисту у випадках та порядку, передбачених статтею 244 цього Кодексу, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 КПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень та зроблені за їх результатами висновки, обґрунтовані відповіді на запитання, поставлені особою, яка залучила експерта, або слідчим суддею чи судом, що доручив проведення експертизи. Вимоги до змісту висновку експерта закріплені у ст. 102 КПК України.

Відповідно до частини 2 статті 101 КПК кожна сторона кримінального провадження має право надати суду висновок експерта, який ґрунтується на його наукових, технічних або інших спеціальних знаннях.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 25 лютого 1994 року № 4038-XII «Про судову експертизу» судова експертиза це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Для оцінки висновку експерта суд має враховувати, зокрема обсяг та якість взятих до уваги фактів, наданих експерту або встановлених під час експертного дослідження, переконливість викладених експертом доводів, переконливість пояснень, чому неможлива інша інтерпретація тієї сукупності фактів, на підставі яких робився висновок, тощо.

Згідно з п. 1.2.13. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень (затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 № 53/5 у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 № 1950/5) згідно з процесуальним законодавством України експертами виконуються первинні, додаткові, повторні, комісійні та комплексні експертизи.

Первинною є експертиза, коли об`єкт досліджується вперше.

Повторною є експертиза, під час проведення якої досліджуються ті самі об`єкти і вирішуються ті самі питання, що й при проведенні первинної (попередніх) експертизи (експертиз).

Перевіряючи клопотання сторони захисту про призначення експертизи на відповідність вимогам КПК України, суд вважає за необхідне звернути увагу на таке.

Подаючи клопотання про призначення експертизи захисник ставить під сумнів той факт, що відеозапис, який міститься в матеріалах кримінального провадження і досліджений судом є оригіналом. Одночасно захисник, просить суд перевірити обставини кримінального правопорушення, за допомогою вказаного відеозапису, що суперечить його первинній позиції про те, що вказаний відеозапис не є оригіналом документу.

В той же час суд зауважує, що вказане клопотання подане захисником на стадії закінчення з`ясування обставин та перевірку їх доказами, коли досліджено письмові докази, допитано свідків і суд може в сукупності оцінити докази та навести відповідні мотиви в судовому рішенні, ухваленому за наслідками розгляду кримінального провадження.

Крім цього, суд звертає увагу, що при дослідженні вказаного доказу відеозапису, наданого стороною потерпілого, сторона захисту не заперечувала, що на такому зображений обвинувачений ОСОБА_5 , а лише стверджувала про те, що в його діях відсутня об`єктивна сторона складу проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Крім цього, також викликає сумніви і сам вид експертизи комплексна криміналістично-психологічна експертиза, захисником у клопотанні не наведено жодних питань, за яких експерт психолог повинен би був бути залученим до проведення вказаної експертизи, як і необгрунтовано мотиви та правові підстави для призначення саме такого виду експертизи.

Згідно зі ст.332 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого за наявності підстав, передбачених статтею 242 цього Кодексу, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам, а також у випадках, коли: 1) суду надані кілька висновків експертів, які суперечать один одному, а допит експертів не дав змоги усунути виявлені суперечності; 2) під час судового розгляду виникли підстави, передбачені частиною другою статті 509 цього Кодексу; 3) існують достатні підстави вважати висновок експерта (експертів) необґрунтованим чи таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає інші обґрунтовані сумніви в його правильності.

Наведені норми КПК України закріпили процесуальну самостійність сторони захисту і сторони обвинувачення у питаннях залучення експертів і постановки перед ними тих питань, які кожна зі сторін вважає необхідним або зобов`язана поставити, а також надають стороні захисту додаткові можливості для призначення експертизи щодо вирішення питань, які мають істотне значення для кримінального провадження, шляхом звернення із клопотанням до слідчого судді.

Суд вважає, що доводи сторони захисту, викладені у клопотанні підлягають перевірці та оцінці судом при ухваленні судового рішення.

При ухваленні вказаного судового рішення, колегія суддів враховує правові висновки Верховного Суду, які згідно з ч.6 ст.368 КПК України, ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» підлягають врахуванню судом у кримінальному провадженні при ухваленні та постановленні судового рішення, які є релевантними до обставин вказаної справи, а саме: правові висновки, викладені у постанові ВС у справі №712/8780/16-к від 29.09.2022, у справі №325/1781/18 від 12.08.2021, у справі №607/12407/16-к від 14.07.2022, у справі №456/2741/15-к від 28.01.2020, у справі №750/10191/18 від 23.01.2023, у справі №335/8945/16-к від 18.10.2018, у справі №588/609/20 від 07.02.2023 та у справі №726/1415/19 від 04.06.2020.

Не може не залишитися поза увагою суду і той факт, що кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 перебуває в провадженні суду з 25.09.2023..

З аналізу практики ЄСПЛ щодо тлумачення поняття «розумний строк» вбачається, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ і було б неприродно встановлювати один і той самий строк для всіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин (рішення у справі «Броуган та інші проти Сполученого Королівства»).

У розумінні ЄСПЛ для визначення того, чи була тривалість певного строку розумною, передусім встановлюється початок цього строку та його закінчення. Строк, який слід брати до уваги в зазначеному відношенні, охоплює весь період провадження.

У кримінальному провадженні відлік часу, на думку ЄСПЛ, починається з моменту пред`явлення обвинувачення в широкому розумінні цих слів. Тобто сюди включаються й арешт, і початок слідства, коли особу притягують як підозрювану, і повідомлення про кримінальне переслідування, й «інші дії, що мають на увазі схожі твердження і що істотно впливають на становище підозрюваного» (справа «Екле проти ФРН»). У п.253 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» йдеться: «Суд зазначає, що момент, з якого ст.6 починає застосовуватись до «кримінальних» питань, залежить від обставин справи. Провідне місце, яке займає в демократичному суспільстві право на справедливий судовий розгляд, спонукає Суд надавати перевагу «сутнісній», а не «формальній» концепції «обвинувачення», про яке йдеться у п.1 ст.6 (п.62 рішення від 18.01.2007 у справі «Шубінський проти Словенії»)».

Обов`язковість урахування цілої низки конкретних обставин справи при визначенні розумності строку зумовила також необхідність створення ЄСПЛ переліку взаємопов`язаних критеріїв. У п.116 рішення ЄСПЛ від 12.03.2009 у справі «Вергельський проти України» зазначено: «розумність тривалості провадження має оцінюватися у світлі конкретних обставин справи та з урахуванням таких критеріїв, як складність справи, поведінка заявника та відповідних органів (п.67 рішення у справі «Пелісьє і Сассі проти Франції»).

Обвинувачений у кримінальній справі розраховує на здійснення провадження в його справі з особливою ретельністю і що положення ст.6 покликані не допускати в кримінальних справах надто тривалого перебування обвинувачуваної особи в стані невизначеності щодо своєї долі (п.89 рішення від 02.03.2006 у справі «Нахманович проти Росії» та п.71 рішення від 07.12.2006 у справі «Іванов проти України»).

Суд вважає, що клопотання про призначення експертизи є затягуванням розгляду кримінального провадження і з точки зору закону, не відповідає та суперечить вимогам КПК України.

При цьому, суд наголошує на тому, що оцінка доказів, з точки зору належності і допустимості, здійснюється судом в нарадчій кімнаті в порядку ст. 94 КПК України.

Відхилення судом безпідставних клопотань сторін кримінального провадження не може розцінюватися як створення перешкод для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, порушення ч.6 ст.22 КПК України.

Керуючись ст. 101, 242, 332, ч.2 ст.376 КПК України, суд

у х в а л и в :

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про призначення у справі комплексної криміналістично-психологічної експертизи відмовити.

Повний текст ухвали проголошений о 17.45 год. 15 травня 2024 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, прийняте за результатами розгляду справи.

Головуючий суддя ОСОБА_1