1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/6662/24 1-кс/335/2583/2024
19 червня 2024 року м. Запоріжжя
Враховуючи, що вказане майно має суттєве значення для встановлення важливих обставин, з метою збереження речових доказів, слідчий звернувся з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, зазначене у клопотанні.
Слідчий клопотання підтримав про що надав відповідну заяву.
Представник власника майна ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 у судове засідання надав заяву про розгляд клопотання за його відсутності. Вирішення даного питання залишив на розсуд суду.
Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов таких висновків.
Відповідно до протоколу затримання особи від 12.06.2024, ОСОБА_5 затримано. У ході затримання було проведено обшук ОСОБА_5 , під час якого виявлено та вилучено: речі, предмети та грошові кошти, на які слідчий просить накласти арешт, перелік яких, зазначено у клопотанні.
13.06.2024 слідчим винесено постанову про визнання вилучених під час проведення особистого обшуку предметів, речей та грошових коштів, речовими доказами.
Згідно ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Згідно ч. 7 ст. 237 КПК України, вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Згідно з положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно з положенням ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно з положеннями ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно положень ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Отже, наявні достатні підстави вважати, що: купюра номіналом 1000 грн. серія та номер АН4692433, 2021 року; купюра номіналом 500 грн., серія та номер ЄЕ8524914, 2021 року; купюра номіналом 500 грн., серія та номер ЗВ0802423, 2021 року; купюра номіналом 500 грн., серія та номер ГН5410178, 2023 року; купюра номіналом 500 грн., серія та номер ЕЄ7864671, 2021 року; купюра номіналом 500 грн., серія та номер ГЛ2056192, 2023 року; купюра номіналом 500 грн., серія та номер ВЕ3458841, 2018 року; зіп-пакет прозорий з речовиною рослинного походження сіро-зеленого кольору, на які слідчий просить накласти арешт, відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України. Доведена необхідність такого арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.
Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Частиною 2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна (ч. 3 ст. 173 КПК України).
Отже, виходячи з викладеного, у частині накладення арешту на: мобільний телефон фірми «NOMI» у корпусі чорного кольору та мобільний телефон фірми «Samsung»; шкіряний чорний рюкзак з запальничками, коричневу шкіряну жіночу сумку, тканинну сумку (бананкe) чорного кольору з надписом «М-ТАС», косметичні засоби та засоби особистої гігієни, слідчий суддя відмовляє, оскільки не відповідають критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, слідчим не доведено необхідність такого арешту.
Керуючись ст. ст. 131-132, 170-173, 175, 369, 372 КПК України, слідчий суддя, -
Клопотання слідчого СВ ВП № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 про арешт майна задовольнити частково.
- купюру номіналом 1000 грн. серія та номер АН4692433, 2021 року;
- купюру номіналом 500 грн., серія та номер ЄЕ8524914, 2021 року;
- купюру номіналом 500 грн., серія та номер ЗВ0802423, 2021 року;
- купюру номіналом 500 грн., серія та номер ГН5410178, 2023 року;
- купюру номіналом 500 грн., серія та номер ЕЄ7864671, 2021 року;
- купюру номіналом 500 грн., серія та номер ГЛ2056192, 2023 року;
- купюру номіналом 500 грн., серія та номер ВЕ3458841, 2018 року;
- зіп-пакет прозорий з речовиною рослинного походження сіро-зеленого кольору, які 12.06.2024 були вилучені у ході проведення особистого обшуку ОСОБА_5 .
В іншій частині клопотання відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1