печерський районний суд міста києва
Справа № 757/6572/24-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2024 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

слідчого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_3 про примусове відібрання зразків для проведення експертизи у кримінальному провадженні № 0000013, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляд слідчому судді надійшло вказане клопотання.

Обґрунтовуючи клопотання, прокурор зазначає, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України розслідується кримінальне провадження №0000013 від 05.01.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

Так, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 05 год. 02 хв. 04.12.2023 ОСОБА_5 , керуючись корисливим мотивом, з метою особистого збагачення у протиправний спосіб, маючи надійне джерело придбання з метою збуту психотропних речовин, а також місце для зберігання таких речовин та їх перевезення до місця проживання, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, усвідомлюючи злочинний характер своїх дій, незаконно придбав при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах та у невстановленій кількості, психотропну речовину - амфетамін, яку цього ж дня невстановленим у ході досудового розслідування способом незаконно перевіз до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де почав її незаконно зберігати з метою подальшого збуту.

04.12.2023 під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , у період часу з 05 год. 02 хв. по 10 год. 32 хв., виявлено та вилучено 10 поліетиленових пакетів з порошкоподібною речовиною, яка містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, загальною масою 1, 070 г., яку ОСОБА_5 незаконно зберігав за місцем свого проживання з метою подальшого збуту.

Згідно Таблиці № 2, Списку № 2 «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України за № 770 від 06.05.2000, амфетамін віднесено до психотропних речовин, обіг яких обмежено.

Таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

04.12.2023 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затриманий у порядку п. 4 ч. 1 ст. 208 КПК України.

04.12.2023 проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 за місцем проживання ОСОБА_5 .. Крім цього 04.12.2023 проведено огляд місця події біля будинку, що знаходиться по АДРЕСА_1 , де ОСОБА_5 викинув у вікно сумку, в якій знаходились зіп-пакети із порошкоподібною речовиною всередині.

Згідно висновку експерта від 18.01.2024 №СЕ-19-24/1169-БД, на зіп-пакетах із порошкоподібною речовиною виявлено генетичні ознаки клітин.

Прокурором у кримінальному провадженні №0000049 від 12.01.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 310, ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255 КК України 05.01.2024, винесено постанову про виділення кримінального провадження №0000013 від 05.01.2024 за ч. 2 ст. 307 КК України.

06.02.2024 прокурор виніс постанову про відібрання біологічних зразків для проведення експертизи букального епітелію у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для встановлення ДНК-профілю останнього та порівняння його із ДНК - профілем відповідної експертизи.

Підозрюваний ОСОБА_5 , якому відповідно до ст. 241 КПК України, пред`явлено постанову прокурора та запропоновано надати біологічні зразки, від добровільного надання біологічних зразків - букального епітелію, відмовився.

Висновки судових генетично-молекулярних експертиз можуть мати суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному проваджені №0000013 від 05.01.2024, їх можна було б використати у зазначеному кримінальному провадженні як доказ, який іншим способом не можливо отримати, у зв`язку з чим у слідства виникла необхідність відібрання біологічних зразків у підозрюваного ОСОБА_5 - примусово.

З урахуванням викладеного, слідчий просив задовольнити вказане клопотання та надати слідчим у кримінальному провадженні дозвіл на примусове відібрання біологічних зразків, а саме - букального епітелію (слини) у підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 клопотання підтримав, просив задовольнити.

Захисник підозрюваного ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання, зазначивши, що примусове відібрання біологічних зразків не передбачено чинним законодавством України та, у разі задоволення клопотання, таке відібрання буде суперечити положенням ст. 63 Конституції України.

Підозрюваний ОСОБА_5 підтримав думку свого захисника.

Слідчий суддя, заслухавши сторін у судовому засіданні, дослідивши клопотання та матеріали, яким воно обґрунтовується, надходить наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 245 КПК України у разі необхідності отримання зразків для проведення експертизи вони відбираються стороною кримінального провадження, яка звернулася за проведенням експертизи або за клопотанням якої експертиза призначена слідчим суддею.

Частиною 3 ст. 245 КПК України визначено, що відбирання біологічних зразків у особи здійснюється за правилами, передбаченими статтею 241 цього Кодексу. У разі відмови особи добровільно надати біологічні зразки слідчий суддя, суд за клопотанням сторони кримінального провадження, що розглядається в порядку, передбаченому статтями 160-166 цього Кодексу, має право дозволити слідчому, прокурору (або зобов`язати їх, якщо клопотання було подано стороною захисту) здійснити відбирання біологічних зразків примусово.

Головним слідчим управлінням Національної поліції України розслідується кримінальне провадження №0000013 від 05.01.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

05.12.2023 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у чиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України /а.м. 128-135/.

06.02.2024 постановою прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у сфері протидії організованій злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 надано дозвіл слідчим у кримінальному провадженні №0000013 відібрати біологічні зразки - зразки букального епітелію у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.м. 171-172/.

Підозрюваний ОСОБА_5 від надання зразків відмовився, що підтверджується протоколом про отримання зразків для експертизи від 07.02.2024, складеним за участі понятих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 /а.м. 173/.

08.02.2024 постановою старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000013 призначено молекулярно-генетичну експертизу. На вирішення експертизи поставлено наступні питання: встановити генетичні ознаки букального епітелію, відібраних у підозрюваного ОСОБА_5 ; чи збігаються генетичні ознаки букального епітелію, відібраного у підозрюваного ОСОБА_5 з генетичними ознаками згідно висновку експерта від 18.01.2024 № СЕ-19-24/1169-БД. /а.м. 174-175/.

З наданих матеріалів вбачається, що відібрання біологічних зразків необхідне для проведення молекулярно-генетичної експертизи, призначеної в рамках даного кримінального провадження.

Частиною 5 ст. 132 КПК України встановлено, що для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України, сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

У контексті збирання доказів у рамках кримінального провадження, узяття зразків букального епітелію (слини) в підозрюваного становить обов`язкову медичну процедуру, котра, хоч і є малозначною, все ж має вважатися втручанням у право на приватне життя. Проте Європейська конвенція з прав людини не забороняє застосування таких процедур задля здобуття доказів про причетність до скоєння злочину. Як зазначав Європейський суд з прав людини, статті 3 і 8 Конвенції як такі не забороняють вдаватись до медичної процедури всупереч волі підозрюваного з метою отримання від нього доказів його причетності у вчиненні кримінального правопорушення (рішення у справі «Jalloh v. Germany», п.70). Конвенційні органи в кількох випадках встановлювали, що взяття зразків крові чи слини всупереч волі підозрюваного з метою розслідування правопорушення не порушувало вказаних статей з огляду на обставини, які цими органами досліджувались (див. рішення у справах «X v. the Netherlands, no. 8239/78 від 04.12.1978; Schmidt v. Germany, no. 32352/02 від 05.01.2006).

В Рішенні Європейського суду з прав людини «Schmidt v. Germany» зазначено, що беручи до уваги обставини справи, Суд має визначити, чи було досягнуто справедливого балансу між фундаментальним правом особи на повагу до її приватного життя та законним інтересом демократичної держави у забезпеченні національної безпеки та судовому переслідуванні осіб, які вчинили злочини та кримінальні правопорушення. Він зазначає, що національні органи влади користуються певною свободою розсуду при визначенні того, чи оскаржуване втручання є пропорційним вищезазначеній меті, тобто чи було розумне співвідношення пропорційності між використаними засобами та метою, яку прагнули досягти за допомогою оскаржуваного заходу. Суд також вважає, що взяття крові та слини було призначено для визначення причетності заявника до кримінального правопорушення. Заявник скаржився на порядок і взяття зразків крові та слини відповідно до статті 3 Конвенції. Суд дійшов висновку, що захід не досяг мінімального рівня суворості, необхідного для того, щоб кваліфікувати його як нелюдське та таке, що принижує гідність.

Відповідно до Рішення Європейського суду з прав людини «Саундерс проти Великої Британії» від 17 грудня 1996 року: Право не свідчити проти самого себе це в першу чергу право обвинуваченого зберігати мовчання. Як прийнято вважати в правових системах держав учасників Конвенції і в інших країнах, дане право не поширюється на використання в кримінальному процесі матеріалів, які можуть бути отримані від обвинуваченого незалежно від його волі примусово якось: вилучення по розпорядженню документів, отримання зразків крові, сечі і шкірного покриву для проведення аналізу ДНК» (п.69).

Так, слідчим суддею враховано, що ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, матеріалами клопотання, зокрема долученими висновками експертів, підтверджується наявність достатніх підстав вважати, що ОСОБА_5 причетний до інкримінованого йому кримінального правопорушення та міг залишити біологічні зразки на зіп-пакетах із порошкоподібною речовиною, які було вилучено в ході проведення обшуку 04.12.2023 за адресою: АДРЕСА_1 . Слідчим в провадженні призначено молекулярно-генетичну експертизу, результати якої мають важливе значення для встановлення обставин у даному кримінальному провадженні та для проведення якої необхідно відібрання зразків букального епітелію, що можливо провести за допомогою відібрання слини з ротової порожнини у підозрюваного, що, в свою чергу, не потребує порушення анатомічної цілісності тканин організму та є безпечною для життя та здоров`я особи.

Прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, з урахуванням якої застосовується кримінальне процесуальне законодавство України відповідно до ч. 2 ст. 8, ч. 5 ст. 99 КПК України, неодноразово визначалось, що статті 3 і 8 Конвенції як такі не забороняють вдаватись до медичної процедури всупереч волі підозрюваного з метою отримання від нього доказів його причетності у вчиненні кримінального правопорушення, якщо при цьому дотримано належну процедуру, застосований захід є пропорційним та не досягає такого рівня суворості, щоб кваліфікувати його як нелюдське або таке, що принижує гідність поводження.

З урахуванням тяжкості розслідуваного кримінального правопорушення, ступеню втручання в право на приватне життя при відібранні букального епітелію, слідчий суддя вважає розумним співвідношення пропорційності між використаними засобами та легітимною метою, яку прагнули досягти за допомогою відібрання біологічних зразків.

З огляду на викладене вважаю наявними підстави для задоволення клопотання слідчого, оскільки заперечення захисту вказаних висновків слідчого судді не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160-166, 241, 245, 369-372, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання - задовольнити.

Надати дозвіл на примусове відібрання біологічних зразків, а саме - букального епітелію (слини) у підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відібрання зразків доручити слідчим групи слідчих у кримінальному провадженні № 0000013 - старшим слідчим в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_3 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .

Визначити строк дії ухвали один місяць, який обраховувати з дня постановлення ухвали слідчим суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1