Справа №333/2165/23
Провадження №1-кп/333/259/24
ВИРОК
30 квітня 2024 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Мелітополь Запорізької області, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає по АДРЕСА_2 , раніше судимого:
-11 травня 2012 р. Мелітопольським міським судом Запорізької області за ч. 1 ст. 186 КК України до 80 годин громадських робіт;
-10 лютого 2014 р. Акімовським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 190, ст. 198, ч. 2 ст. 186 КК України із застосуванням ч.ч. 1, 4 ст. 70 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі; 28 липня 2014 р. Бердянським міськрайонним судом Запорізької області на підставі статті 6 Закону України «Про амністію в 2014 році» невідбутий термін покарання обвинуваченому скорочено на 1/2 частину та визначено строк 2 роки 10 місяців 28 днів; 19 червня 2015 р. звільнений з місць позбавлення волі за відбуттям терміну покарання;
-07.12.2015 Орджонікідзевським районним судом міста Запоріжжя за ч.2 ст. 186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки. Знятий з обліку на підставі ухвали Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 28.12.2017 р. за закінченням іспитового строку;
-11.05.2019 р. Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнився 15.03.2022 з Софіївської виправної колонії №55 по відбуттю строку покарання;
-01.03.2023 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч.1 ст. 309 КК України до 1 року обмеження волі з іспитовим строком 1 рік;
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, -
ОСОБА_4 31.12.2022 р. приблизно о 19-00 год. маючи прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони залишаться ніким не поміченими, з метою особистого збагачення, знаходячись у приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розташований за адресою: АДРЕСА_3 , викрав з поверхні торгового прилавку належний потерпілому ОСОБА_6 мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi Note 11 Pro Graphite Grey 6 GB ROM» у корпусі сірого кольору, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 вартістю 9353 грн., в якому знаходились дві сім-картки оператора мобільного зв`язку «Водафон» з абонентським номером НОМЕР_3 та НОМЕР_4 , які матеріальної цінності для потерпілого не представляє.
Після чого ОСОБА_4 разом з викраденим майном зник з місця скоєння злочину, тим самим розпорядився ним на власний розсуд, спричинивши своїми умисними діями потерпілому ОСОБА_6 майнову шкоду на зазначену суму.
Своїми умисними діями ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, що кваліфікується як: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.
ОСОБА_4 в судовому засіданні визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, розкаявся та пояснив, що він 31.12.2022 скористався тим, що потерпілий перебуває у стані алкогольного сп`яніння та викрав мобільний телефон «Xiaomi Redmi». Він розумів, що це телефон потерпілого, викрав його для власного використання. Через два дні до нього прийшли працівники поліції, яким він видав цей телефон.
Вартість викраденого майна підтверджується висновком експерта №69-23 від 23.01.2023 р., згідно з яким ринкова вартість мобільного телефону «Xiaomi Redmi Note 11 Pro Graphite Grey 6 GB ROM» у корпусі сірого кольору придбаного 27.07.2022 року на момент скоєння кримінального правопорушення, а саме на 31.12.2022 р. складає 9353,88 грн.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України інші докази кримінального провадження судом не досліджувались. Суд визнав недоцільним дослідження інших доказів, оскільки в судовому засіданні ОСОБА_4 визнав свою провину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 4 КК України при вищезазначених обставинах, учасники судового провадження проти цього не заперечували. Фактичні обставини справи є доведеними, суд вважає їх доведеними та визнає недоцільним дослідження інших доказів відносно фактичних обставин, які ніким не оспорюються. До таких фактичних обставин відносяться дата, час, місце, спосіб вчинення кримінального правопорушення, винуватість у вчинення кримінального правопорушення та його мотиви, а також інші обставини провадження, які визнані учасниками судового провадження та ними не оспорюються. Судом з`ясовано, чи правильно учасники судового провадження розуміють зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Вирішуючи питання щодо кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 суд вважає, що органами досудового розслідування правильно кваліфіковані його дії за ч. 4 ст. 185 КК України, оскільки своїми діями він вчинив крадіжку, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, в умовах воєнного стану.
При призначенні покарання обвинуваченому суд виходить із загальних принципів призначення покарання, що передбачені ст. 65 КК України. Суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного.
Суд враховує, що скоєне ОСОБА_4 кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 185 КК України є тяжким злочином.
ОСОБА_4 не знаходиться на обліку у лікарів нарколога та психіатра, раніше судимий, не працює, утриманців не має.
Обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено.
До пом`якшуючих покарання обставин суд відносить щире каяття.
Суд врахував, що ОСОБА_4 неодноразово судимий, в тому числі йому призначалось покарання, яке він відбував реально, але враховуючи обставини вчиненого злочину, а саме те, що предметом злочину є мобільний телефон, який під час досудового розслідування був повернутий власнику, суд вважає, що для виправлення обвинуваченого і для попередження вчинення нових кримінальних правопорушень у майбутньому буде справедливим та достатнім обрати йому покарання у вигляді позбавлення волі з іспитовим строком.
Вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 01.03.2023 р. ОСОБА_4 визнано винним за ст.. 309 ч.1 КК України, оскільки злочин за цим вироком вчинений до ухвалення вироку Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 01.03.2023 р., то при призначенні покарання слід застосувати вимоги ч.4 ст. 70 КК України.

У кримінальному провадженні не заявлений цивільний позов, речові докази відсутні.

Процесуальні витрати за залучення експертів складають: 755 грн. 08 коп., які підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Керуючись ст. ст. 368- 371, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ВизнатиОСОБА_4 винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання за цією статтею у вигляді п`яти років позбавлення волі.

Призначити ОСОБА_4 остаточне покарання відповідно до ч.4 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання призначеного вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 01.03.2023 року більш суворим покаранням, призначеним цим вироком у вигляді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного призначеного покарання, якщо він протягом трьох років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації,

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирати.

Стягнути з ОСОБА_4 755 грн. 08 коп. на користь держави витрати за залучення експерта.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Суддя Комунарського районного

суду м. Запоріжжя ОСОБА_1