Справа№534/627/24
Провадження №1-кп/534/75/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2024 року м. Горішні Плавні

Комсомольський міський суд Полтавської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000051 від 28.02.2024 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Комсомольськ Полтавської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, неодруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, не маючого інвалідності, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , маючи умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу, у невстановленому в ході досудового розслідування місці та за невстановлених обставин придбав зіп-пакет, обмотаний чорною клейкою стрічкою із кристалічною речовиною білого кольору, яка містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон, масою 0,0921 г.

Після цього, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, зберігав вказаний наркотичний засіб, обіг якого обмежено, при собі.

У подальшому, 28 лютого 2024 року о 13 годині 23 хвилини ОСОБА_4 , перебуваючи у лісопарковій зоні неподалік центрального ринку по АДРЕСА_2 , був зупинений працівниками поліції відділу поліції № 2 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області, та в ході проведення поверхневої перевірки в порядку ст. 34 Закону України «Про Національну поліцію» у нього виявлено зіп-пакет, обмотаний чорною клейкою стрічкою із кристалічною речовиною білого кольору, яка відповідно до висновку експерта № СЕ-19/117-24/3882-НЗПРАП від 06.03.2024 містить метадон, маса якого становить 0,0921 г., який віднесений до наркотичних засобів, обіг яких обмежено.

Вказаний наркотичний засіб метадон, обіг якого обмежено, масою 0,0921 г., ОСОБА_4 незаконно придбав та зберігав для особистого вживання, без мети збуту.

ОСОБА_4 обвинувачується у незаконному придбанні та зберіганні наркотичного засобу, обіг якого обмежено, без мети збуту, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та показав, що у встановлений судом спосіб, час і місці здійснив зазначене кримінальне правопорушення. Обвинувачений ОСОБА_4 не оспорював фактичних обставин та доказів по справі.

Відповідно до частини третьої статті 349 КПК України, враховуючи повне визнання вини обвинуваченим ОСОБА_4 , думки прокурора, обвинуваченого, який пояснив, що бажає закінчити судовий розгляд без дослідження доказів, що містяться в матеріалах справи в частині підтвердження фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, судом визнано недоцільним дослідження вказаних доказів. У суду не виникло сумнівів у добровільності позицій сторін кримінального провадження.

Суд, користуючись правом, наданим частиною третьою статті 349 КПК України та відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, з приводу речових доказів та допитом обвинуваченого ОСОБА_4 .. Учасникам судового провадження роз`яснено, що обставини, які вони визнали, та ніким не оспорюються, не можуть бути оскаржені в апеляційному порядку.

За визнаними обставинами, оцінюючи показання обвинуваченого з точки зору належності, допустимості, достовірності та їх сукупності - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що вони вказують на те, що ОСОБА_4 усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачав їх суспільно небезпечні наслідки та бажав їх настання, тобто діяв з прямим умислом та вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 309 КК України, а саме незаконно придбав та зберігав наркотичний засіб, обіг якого обмежено, без мети збуту. Вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину доведена згідно з критерієм «поза розумним сумнівом».

Відповідно до ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винуватій особі необхідного й достатнього заходу примусу, який би ґрунтувався на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяв би досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

Вирішуючи питання про обрання обвинуваченому міри покарання, суд керується положеннями ст. 50 КК України, за якими покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обставиною, яка пом`якшує покарання, є щире каяття.

Обставини, які обтяжують покарання, судом не встановлені.

При обранні міри покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, який відноситься до кримінальних проступків, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, перебуває на обліку у лікаря-нарколога, також враховує його сімейний стан, який є не одруженим, має на утриманні малолітню дитину, не працевлаштований, відсутність обставин, що обтяжують покарання, наявність обставини, що пом`якшує покарання, стан здоров`я, ставлення обвинуваченого до вчиненого ним кримінального правопорушення, повного визнання обвинуваченим своєї вини, щире каяття та його процесуальну поведінку під час судового розгляду справи.

Виходячи із загальних засад призначення покарання, визначених ст.65 КК України, враховуючи наведені вище характеризуючі дані обвинуваченого, суд вважає, що для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, необхідним і достатнім є покарання в межах санкції ч.1 ст.309 КК України у виді обмеження волі.

Вирішуючи питання щодо можливості звільнення обвинуваченого від покарання з іспитовим строком, суд звертає увагу на положення, закріплені в ч.1 ст.75 КК України, і зазначає, що тільки комплексне з`ясування підстав застосування цього виду звільнення від відбування покарання може забезпечити обґрунтований висновок суду про можливість виправлення засудженого без реального відбування покарання, але в умовах належного контролю за його поведінкою та виконанням покладених на нього судом обов`язків.

Разом з тим, оскільки обвинуваченому призначається покарання у виді обмеження волі на строк не більше п`яти років, враховуючи його особу, відсутність негативних характеристик обвинуваченого, визнання ним своє вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, засудження своє поведінки, суд приходить до висновку про можливість його виправлення без реального відбування покарання, але зі строком випробування.

Тільки таке покарання, з урахуванням конкретних обставин вчинення кримінального правопорушення відповідатиме принципу індивідуалізації покарання та буде достатнім для виправлення обвинуваченого. Вивчаючи можливість призначення більш м`яких покарань в межах санкції ч.1 ст.309 КК України, суд вказує, що обвинувачений не має постійного місця роботи та джерела доходів, на його утриманні перебуває малолітня дитина, тому призначення покарання у виді штрафу та виправних робіт не може братися судом за основу.

Підстав для застосування положень статей 69 та 69-1 КК України суд не знаходить.

Цивільний позов у справі відсутній.

Питання щодо речових доказів у даному кримінальному провадженні вирішено у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Процесуальні витрати у справі підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави в порядку ст.124 КПК України. Згідно із долученими до справи матеріалами, у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 було проведено експертизу наркотичних засобів, психотропних речових, їх аналогів та прекурсорів, вартість якої, за довідкою про витрати на проведення експертизи в кримінальному провадженні становить 2271 грн 84 коп.

З урахуванням процесуальної поведінки обвинуваченого, суд не вбачає підстав для застосування до нього запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

На підставі викладеного, керуючись ст. 370, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

Звільнити ОСОБА_4 від цього покарання на підставі ст.75, 76 КК України, якщо він протягом однорічного строку випробування не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього такі обов`язки:

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання;

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати, пов`язані з проведенням експертизи в сумі 2 271 грн 84 коп.

Речовий доказ у справі: наркотичний засіб метадон, масою 0,0921 г знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення через Комсомольський міський суд Полтавської області, а обвинуваченим у той же строк з моменту його отримання.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Обвинуваченому роз`яснюється право подати клопотання про помилування, а також роз`яснюється учасникам кримінального провадження право ознайомитись із журналом судового засідання та подавати на них зауваження.

Суддя ОСОБА_1