Справа №127/7004/24
Провадження №1-кп/127/195/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_3 ,

сторони захисту: адвоката ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 ,

інших учасників судового процесу: потерпілої ОСОБА_6 , представника потерпілої адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі № 12 обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 286 Кримінального кодексу України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.11.2023 за № 0001770,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 286 Кримінального кодексу України (далі КК).

У судовому засіданні, яке відбулось 04.04.2024, представник потерпілої адвокат ОСОБА_7 подала суду клопотання потерпілої ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження на підставі положень статті 46 КК. Клопотання мотивоване тим, що обвинувачений ОСОБА_5 у повному обсязі відшкодував завдану їй шкоду, у зв`язку з чим потерпіла жодних претензій до обвинуваченого не має.

Потерпіла та її представник подане клопотання підтримали та просили його задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник у судовому засіданні підтримали клопотання потерпілої. Крім того, заявили аналогічне клопотання та просили звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням останнього з потерпілою. При цьому обвинувачений зазначив, що наслідки звільнення від кримінальної відповідальності йому зрозумілі.

Прокурор проти задоволення заявленого клопотання не заперечував. Разом з тим, просив приєднати до матеріалів справи відомості щодо речових доказів, накладеного у кримінальному провадженні арешту, а також щодо вартості проведених під час досудового розслідування кримінального провадження судових експертиз.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт, суд дійшов до такого висновку.

З частини третьої статті 314 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) випливає, що у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: 1) затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу; 2) закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу; 3) повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу; 4) направити обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження; 5) призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру; 6) доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь.

Частиною четвертою статті 286 КПК регламентовано, що якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 284 КПК кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Як суд зазначив вище, обвинувачений проти його звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з потерпілою не заперечував, зауваживши, що розуміє, що таке звільнення є звільненням з нереабілітуючих підстав.

Зі змісту статті 46 КК випливає, що особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Згідно з обвинувальним актом, 24.11.2023 близько 13:00 год. ОСОБА_5 , керуючи технічно-справним автомобілем марки Opel, д.н. НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом по проїзній частині між будинками № 12 та АДРЕСА_1 , не переконався, що його дії не створять небезпеку іншим учасникам дорожнього руху, не звернувся за допомогою до інших осіб, не був особливо уважним та обережним до особи похилого віку, внаслідок чого, з необережності, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , яка рухалась по правовому краю проїзної частини в попутному напрямку, позаду вищевказаного транспортного засобу.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді: «сполучна травма тіла, відкрита черепно-мозкова травма (струс головного мозку, забійна рана волосяної ділянки голови, пара орбітальні гематоми), закритий перелом правої променевої кістки в нижній третині та закритий перелом лівої ліктьової кістки в нижній третині, садна обох кистей, міжм`язова гематома лівої стегнової ділянки та рана ділянки лівої гомілки», які за ступенем тяжкості належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, оскільки не являються небезпечними для життя в момент заподіяння та не супроводжувались загрозливими для життя явищами, але потягли за собою тривалий (понад 21 день) розлад здоров`я.

В цій дорожній ситуації в діях водія автомобіля Opel, д.н. НОМЕР_1 , убачається невідповідність вимогам пунктів 10.9, 26.1 Правил дорожнього руху України (далі ПДР), при цьому невідповідність дій ОСОБА_5 вимогам пункту 10.9 ПДР, з технічної точки зору, знаходиться в причинному зв`язку з виникненням події цієї дорожньо-транспортної пригоди.

Отже, ОСОБА_5 порушив вимоги пунктів 1.7, 10.1, 10.9, 26.1 ПДР, згідно з якими: пункт 1.7 ПДР «Водії зобов`язані бути особливо уважними до таких категорій учасників дорожнього руху, як велосипедисти, особи, які рухаються в кріслах колісних, та пішоходи. Усі учасники дорожнього руху повинні бути особливо обережними до дітей, людей похилого віку та осіб з явними ознаками інвалідності»; пункт 10.1 ПДР «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»; пункт 10.9 ПДР «Під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб»; пункт 26.1 ПДР - «Пішоходам дозволяється рухатися у житловій та пішохідній зоні як по тротуарах, так і по проїзній частині. Пішоходи мають перевагу перед транспортними засобами, але не повинні створювати безпідставних перешкод для їхнього руху».

Порушення вимог пункту 10.9 ПДР водієм ОСОБА_5 знаходяться у причинному зв`язку з наслідками.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_5 кваліфіковані за частиною першою статті 286 КК за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження. ОСОБА_5 проти такої кваліфікації його дій не заперечував.

Отже в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 вчинив необережний нетяжкий злочин. З наданих суду матеріалів випливає, що обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, тобто вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення вперше, з потерпілою примирився, повністю відшкодував завдані їй збитки, та остання претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого не має. Також суд враховує, що проти звільнення від кримінальної відповідальності з підстав, передбачених статтею 46 КК, ОСОБА_5 не заперечував.

З огляду на викладене, суд вважає, що правові підстави, які б унеможливлювали закриття кримінального провадження, встановлені частиною восьмою статті 284 КПК, в судовому засіданні встановлені не були, а отже, клопотання необхідно задовольнити.

Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до приписів статті 100 КПК.

Разом з тим, згідно з наданою стороною обвинувачення копією ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 29.11.2023 на речові докази у кримінальному провадженні накладено арешт, який згідно з приписами частини четвертої статті 174 КПК доцільно скасувати.

Суд також враховує позицію Верховного Суду, висловлену в постанові від 17.06.2020 (справа № 598/1781/17), згідно з якою КПК не обмежує процесуальну форму вирішення питання щодо розподілу процесуальних витрат, у тому числі витрат на правову допомогу, виключно обвинувальним вироком. Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

А тому, суд дійшов до переконання, що згідно з частиною другою статті 124 КПК судові витрати необхідно покласти на обвинуваченого.

Керуючись статтями 331, 371 КПК, суд

УХВАЛИВ:

Звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності, передбаченої частиною першою статті 286 Кримінального кодексу України, на підставі статті 46 Кримінального кодексу України у зв`язку з примиренням винного з потерпілим.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального, передбаченого частиною першою статті 286 Кримінального кодексу України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.11.2023 за № 0001770, закрити.

Речові докази:

- автомобіль марки Opel, д.н. НОМЕР_1 , який переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_8 , - залишити останньому;

- DVD-диск з відеозаписом, який приєднаний до матеріалів кримінального провадження, - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Арешт, накладений на речові докази, на підставі ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 29.11.2023, скасувати.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 3566 (три тисячі п`ятсот шістдесят шість) гривень 20 (двадцять) копійок витрат на залучення експертів.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: