Справа № 296/1910/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2024 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Житомирі в режимі відеоконференції клопотання старшого слідчого СВ відділу поліції №1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Романів Житомирської області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який тримається в ДУ «Житомирська виправна колонія (№4)», що за адресою: м. Житомир, просп. Незалежності, 172, раніше неодноразово судимого

ВСТАНОВИВ:

29.02.2024 слідчий звернувся до слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , в обґрунтування якого зазначає, що слідчим управлінням ГУНП в Житомирській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного 19.12.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000173

за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.2551, ч.2 ст.15 - ч.2 ст.190, ч.2 ст.190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , будучи неодноразово засудженим за вчинення різного роду злочинів, відбував покарання у наступних місцях позбавлення волі: з 03.07.2018 по 26.05.2019 - в слідчому ізоляторі

при Державній установі «Житомирська установа виконання покарань (№ 8)» (далі - СІЗО при ДУ «Житомирська УВП (№ 8)»); з 27.05.2019 по 26.07.2019 - в Державній установі «Житомирська виправна колонія (№ 4)»; з 27.07.2019 по 20.02.2024 - СІЗО при ДУ «Житомирська УВП (№ 8)»; з 21.02.2024 по даний час - ДУ «Житомирська виправна колонія

(№ 4)», маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та вчинив нові умисні злочини за наступних обставин.

Перебуваючи тривалий проміжок часу у місцях позбавлення волі, ОСОБА_4 будучи засудженим за вчинення умисних тяжких злочинів, підтримуючи злодійські традиції, не бажаючи вставати на шлях виправлення, чим, відповідно до ст. 6 КВК України є процес позитивних змін, які відбуваються в особистості засудженого та створюють у нього готовність до самокерованої законослухняної поведінки, не підкорюючись вимогам чинного законодавства України, що визначають порядок утримання та відбуття покарань ув`язненими в місцях позбавлення волі, правилам поведінки в місцях позбавлення волі, а також загальноприйнятим правилам поведінки в суспільстві, використовуючи свої особисті якості і можливості здобув повагу та авторитет серед засуджених, як особа в статусі суб`єкта злочинного впливу.

Так, згідно з вимогами статті 9 Кримінально-виконавчого кодексу України засуджені зобов`язані, в тому числі: виконувати встановлені законодавством обов`язки громадян України; неухильно додержуватися правил поведінки, які передбачені для засуджених, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших осіб; виконувати встановлені законодавством вимоги адміністрації органів і установ виконання покарань, ввічливо ставитися до персоналу, інших осіб, які відвідують установи виконання покарань, а також до інших засуджених.

Нехтуючи вказаними обов`язками засуджених та з метою здобуття і укріплення авторитету серед осіб негативної спрямованості, які утримувалися у виправних установах, ОСОБА_4 неодноразово порушував режим утримання, за що піддавався заходам стягнення адміністрацією установи. Внаслідок даних порушень, у тому числі за зберігання заборонених предметів, мобільних телефонів, пристроїв для встановлення міжкамерного зв`язку, саморобних колод гральних карт, нетактовну поведінку до представників адміністрації установи, невиконання законних вимог адміністрації установи виконання покарань, ОСОБА_4 здобув повагу і авторитет серед засуджених (ув`язнених).

Маючи попередньо здобутий серед засуджених (обвинувачених) осіб, у тому числі в слідчому ізоляторі, кримінальний авторитет, як особи, яка веде «правильний» з точки зору «злодійських традицій» спосіб життя, засудженому ОСОБА_4 у період тримання з 03.07.2018 по лютий 2024 року в слідчому ізоляторі при Державній установі «Житомирська установа виконання покарань (№ 8)», в точно не встановлений час, але не пізніше серпня 2023 року, за невстановлених обставин було визначено статус особи, яка уповноважена наглядати за дотриманням загальноприйнятих в злодійських колах неписаних законів поведінки, так званого «смотрящого», за камерою № 302 СІЗО при ДУ «Житомирська УВП (№ 8)».

Після отримання статусу «смотрящого» за камерою № 302 СІЗО при ДУ «Житомирська УВП (№ 8)», з метою умисного встановлення та поширення свого злочинного впливу на засуджених (обвинувачених), які відбували покарання (тримались) в даній установі та камері, ОСОБА_7 спонукав вказаних осіб дотримуватись «правильних» зі злодійської точки зору правил поведінки на території установи, а також безпосередньо у камері де він тримався та за яку відповідав, у тому числі примушував інших ув`язнених до вчинення кримінально-караних діянь з метою власного збагачення, а також вимагав безумовного їх дотримання. У разі не дотримання встановлених правил поведінки негайно вживав відповідних заходів, у тому числі шляхом застосування психологічного та фізичного насильства.

Встановивши та поширивши свій злочинний вплив серед засуджених (обвинувачених), які трималися на території його відповідальності - в камері № 302 СІЗО при ДУ «Житомирська УВП (№ 8)», ОСОБА_4 виконував наступні функції:прийняв на себе всю повноту неформальної влади у камері № 302 СІЗО при ДУ «Житомирська УВП (№ 8)»;призначив довірених осіб, які користувались авторитетом серед інших ув`язнених та мали влив на них;назначав та здійснював розподіл обов`язків між ув`язненими, які тримались в камері № 302 СІЗО при ДУ «Житомирська УВП (№ 8)», для виконання ними побутових робіт, зокрема призначав осіб, які будуть здійснювати прибирання камери, готувати їжу, тощо; забезпечував неухильний контроль за виконанням визначених ним правил та обов`язків ув`язненими в камері № 302 СІЗО при ДУ «Житомирська УВП (№ 8)»;забезпечував постачання до камери № 302 СІЗО при ДУ «Житомирська УВП (№ 8)» тютюнових виробів, продуктів харчування, мобільних телефонів, які розподіляв серед засуджених, які вели правильний в його розумінні за злодійськими традиціями спосіб життя;організував у камері № 302 СІЗО при ДУ «Житомирська УВП (№ 8)», де він тримався, схему скоєння шахрайських дій, з метою власного незаконного збагачення; забезпечував постачання до камери № 302 СІЗО при ДУ «Житомирська УВП (№ 8)» мобільних телефонів, сім-карт, а також здобував банківські рахунки та доступ в інтернет-банкінгу до них, які (вказані речі) розподіляв серед засуджених (ув`язнених) в камері, для їх використання у спільній злочинній діяльності (скоєння шахрайських дій);приймав рішення про необхідність незаконної видачі ув`язненим засобів зв`язку та вів облік засобів мобільного зв`язку, які знаходились в користуванні засуджених; забезпечував збір та вимагав із засуджених кошти, здійснював їх розподіл, в тому числі і здобутих злочинним шляхом; вирішував спори, які виникали між засудженими з точки зору неписаних кримінальних «законів», «по поняттях», виступаючи в таких випадках в ролі «мирового судді» та визначав обґрунтованість претензій, а також приймав рішення про необхідність покарання винного, його вид.

У результаті вказаних дій, ОСОБА_4 , у період з серпня 2023 року

по лютий 2024 року (більш точного періоду досудовим розслідуванням

не встановлено), завдяки авторитету, іншим особистим якостям та можливостям, сприяв, спонукав, координував та здійснював інший вплив на злочинну діяльність, організовував та безпосередньо здійснював розподіл коштів, майна та інших активів, спрямованих на забезпечення такої діяльності, тобто умисно встановив та поширив злочинний вплив в слідчому ізоляторі, а саме в СІЗО при ДУ «Житомирська УВП (№ 8)», що розташована за адресою: м. Житомир, просп. Незалежності, 172.

Умисні дії ОСОБА_4 , які виразились в умисному встановленні та поширенні в суспільстві злочинного впливу, за відсутності ознак зазначених у частині 5 статті 255 КК України, вчинені в слідчому ізоляторі, кваліфіковано за ч.2 ст.2551 КК України.

При цьому, в точно невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 24.10.2023, у ОСОБА_4 , який тримався в СІЗО при ДУ «Житомирська УВП (№ 8)», що розташована за адресою: м. Житомир, просп. Незалежності, 172, діючого з корисливих мотивів, з метою отримання незаконного прибутку, маючого намір продовжити злочинну діяльність, пов`язану з вчиненням умисних злочинів, виник злочинний умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, вчинене повторно. З метою досягнення своєї злочинної мети, ОСОБА_4 , використовуючи злочинний вплив залучив до злочинної діяльності свого співкамерника - ОСОБА_8 , з яким вони розробили спільний план групи осіб по заволодінню чужим майном шляхом обману під приводом надання допомоги у пошуку безвісті зниклих військовослужбовців ЗСУ та заволодіння грошовими коштами їх родичів, чим вступили між собою у попередню змову.

З метою досягнення своєї злочинної мети, ОСОБА_4 , який безпосередньо організував схему скоєння шахрайських дій, надав ОСОБА_8 вказівку щодо необхідності вчинення дій, направлених на заволодіння чужим майном. В свою чергу, ОСОБА_8 став підшуковувати в соціальній мережі «Facebook» публікації про зникнення безвісті військовослужбовців ЗСУ, викладені від родичів таких військових, створював та керував «фейковими» аккаунтами про нібито надання допомоги у сприянні в поверненні військових, які перебувають у полоні, зникли безвісті чи загинули в зоні бойових дій, додому, розміщав неправдиві публікації з похвальними відзивами та просував свої аккаунти в соціальній мережі щодо здійснення ним діяльності в організації пошукових груп для встановлення місцеперебування військових та заохочував і сприяв у здійсненні дзвінків на вказаний ним в публікаціях мобільний номер щодо надання таких послуг.

Так, 24.10.2023 ОСОБА_8 , знаходячись в СІЗО при ДУ «Житомирська УВП (№ 8)», з використанням мобільного телефону (смартфону) з номером НОМЕР_1 , які (мобільний телефон та сім-карту) йому було надано організатором ОСОБА_4 , з використанням мобільного інтернету, у соціальній мережі https://www.facebook.com/, знайшов допис-оголошення про безвісти зниклого військовослужбовця ЗСУ ОСОБА_9 , який зник під час виконання службових обов`язків на території Запорізької області, яке було розміщене його сестрою ОСОБА_10 .

В цей же час, для досягнення своєї злочинної мети, діючи відповідно до їх плану, відомого всім учасникам групи, реалізуючи спільний злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужими грошовими коштами, шляхом обману, ОСОБА_8 , на виконання вимог та вказівок організатора групи осіб, використовуючи вказаний мобільний пристрій та номер оператора мобільного зв`язку, цього ж дня здійснив телефонний дзвінок на абонентський номер потерпілої ОСОБА_10 та в ході розмови представився співробітником координаційного штабу, після чого вказав, що йому відомо місцезнаходження брата та повідомив, що має змогу доставити його додому, при умові переказу грошових коштів за придбання палива, надіславши при цьому в мобільному додатку-месенджеру «Viber» повідомлення із відповідними номерами банківських карток, які ОСОБА_4 було завчасно здобуто та надано ОСОБА_8 для використання у їх спільній злочинній діяльності.

У свою чергу, ОСОБА_10 , будучи введеною в оману та у зв`язку з цим впевненою в правомірності і доброчесності дій свого співрозмовника, не усвідомлюючи його злочинних намірів, 24.10.2023 з використанням мобільного WEB-банкінгу «Приват24» здійснила перерахування грошових коштів на банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 , зареєстровану на ім`я ОСОБА_11 , однак підконтрольну ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , за наступними транзакціями: о 7 год. 34 хв. у сумі 5 000 грн.; о 7 год. 52 хв. у сумі 3 000 грн. о 8 год. 06 хв. у сумі 300 грн., а всього на загальну суму 8 300 грн., в якості оплати вартості палива за доставку безвісті зниклого брата додому.

Отримавши та заволодівши таким чином грошовими коштами ОСОБА_10 , ОСОБА_8 будь-яких своїх зобов`язань не виконав, після зарахування потерпілою коштів припинив з нею спілкування та на повторні дзвінки не відповідав.

Таким чином, ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , довівши спільний злочинний умисел до кінця, діючи за попередньою змовою групою осіб, шляхом обману, заволоділи грошовими коштами ОСОБА_10 у розмірі 8 300 грн., після чого розпорядились вказаним майном на власний розсуд.

Умисні дії ОСОБА_4 , які виразились в організації заволодіння чужим майном, вчиненим шляхом обману (шахрайстві), за попередньою змовою групою осіб, кваліфіковано за ч.3 ст.27, ч.2 ст.190 КК України.

Продовжуючи свої злочинні дії, направлені на заволодіння чужим майном шляхом обману, вчинені повторно, за попередньою змовою, ОСОБА_8 на виконання вимог та вказівок організатора групи осіб ОСОБА_4 щодо необхідності продовження їх спільної злочинної діяльності та виконання дій, направлених на досягнення їх кінцевої мети, перебуваючи в СІЗО при ДУ «Житомирська УВП (№ 8)», за адресою: м. Житомир, просп. Незалежності, 172, 30.10.2023 з використанням мобільного телефону (смартфону) з номером НОМЕР_1 , які (мобільний телефон та сім-карту) йому було надано організатором ОСОБА_4 , який був підключений

до мобільного інтернету, у соціальній мережі https://www.facebook.com/, знайшов оголошення про безвісти зниклого військовослужбовця ЗСУ ОСОБА_12 , який зник під час виконання службових обов`язків в районі населеного пункту Мар`їнка Донецької області, яке було розміщене його батьком ОСОБА_13 .

В цей же час, для досягнення своєї злочинної мети, діючи відповідно

до їх плану, відомого всім учасникам групи, реалізуючи спільний злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужими грошовими коштами, шляхом обману, ОСОБА_8 , на виконання вимог та вказівок організатора групи осіб, використовуючи вказаний мобільний пристрій та номер оператора мобільного зв`язку, цього ж дня здійснив телефонний дзвінок на абонентський номер потерпілого ОСОБА_13 та в ході розмови представився працівником ІНФОРМАЦІЯ_2 , після чого вказав, що його син перебував у полоні та з метою його доставки додому необхідно переказати грошові кошти у сумі 2 500 грн., за придбання палива, надіславши при цьому в мобільному додатку-месенджері «Viber» повідомлення із номером банківської картки № НОМЕР_3 , відкритої в АТ «Акцент-банк» на ОСОБА_14 , однак підконтрольну ОСОБА_8 , на яку необхідно перерахувати вказані кошти.

Однак, безпосередньо перед реалізацією наміру сплати вказаної суми грошових коштів, у потерпілого ОСОБА_8 виникли сумніви в реальності такої домовленості та на умови свого співрозмовника він не погодився, грошові кошти за купівлю пального не надіслав.

Таким чином ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , діючи у за попередньою змовою групою осіб, вчинили всі дії, які вони вважали необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від їх волі, тим самим останні вчинили закінчений замах на скоєння шахрайських дій відносно ОСОБА_8 .

Умисні дії ОСОБА_4 , які виразились в організації закінченого замаху на заволодіння чужим майном, вчиненим шляхом обману (шахрайство), вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, кваліфіковано за ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 190 КК України.

Продовжуючи свої злочинні дії, направлені на заволодіння чужим майном шляхом обману, вчинені повторно, за попередньою змовою, ОСОБА_8 на виконання вимог та вказівок організатора групи осіб ОСОБА_4 щодо необхідності продовження їх спільної злочинної діяльності та виконання дій, направлених на досягнення їх кінцевої мети, перебуваючи в СІЗО при ДУ «Житомирська УВП (№ 8)», за адресою: м. Житомир, просп. Незалежності, 172, виклав у соціальній мережі https://www.facebook.com/, допис-оголошення «фейкового» акаунту про нібито надання допомоги у сприянні в поверненні військовослужбовців ЗСУ, які перебувають у полоні, зникли безвісті чи загинули в зоні бойових дій, додому.Так, 27.01.2024 ОСОБА_15 , за сприянням своєї знайомої, яка знайшла відповідну публікацію, з метою встановлення місцеперебування свого сина ОСОБА_16 , який зник безвісті під час виконання військового обов`язку на території Запорізької області, здійснила телефонний дзвінок на абонентський номер НОМЕР_4 , належний ОСОБА_8 . В ході телефонної розмови останній назвався чоловіком на ім`я ОСОБА_17 та вказав, що має пошукову групу, яка займається пошуком та поверненням зниклих безвісті військових.

В цей же час, для досягнення своєї злочинної мети, діючи відповідно

до їх плану, відомого всім учасникам групи, реалізуючи спільний злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужими грошовими коштами, шляхом обману, ОСОБА_8 , на виконання вимог та вказівок організатора групи осіб, використовуючи вказаний мобільний пристрій, цього ж дня надіслав в мобільному додатку-месенджеру «Viber» потерпілій ОСОБА_15 повідомлення із відповідними номерами банківських карток, зазначивши, що ці кошти необхідні для виїзду пошукової групи на місце та проходження відповідних пропускних постів.

У свою чергу, ОСОБА_15 , будучи введеною в оману та у зв`язку з цим впевненою в правомірності і доброчесності дій свого співрозмовника, не усвідомлюючи його злочинних намірів, 27.01.2024 з використанням мобільного WEB-банкінгу «Приват24» здійснила перерахування грошових коштів на банківську картку АТ «Сенс-Банк» № НОМЕР_5 , зареєстровану на ім`я ОСОБА_18 , однак підконтрольну ОСОБА_8 , за наступними транзакціями: об 11 год. 44 хв. у сумі 5 000 грн. та о 12 год. 49 хв. у сумі 10 000 грн., а всього на загальну суму 15 000 грн., в якості оплати послуг пошукової групи для доставки її безвісті зниклого сина ОСОБА_16 додому.

Отримавши та заволодівши таким чином грошовими коштами ОСОБА_15 , ОСОБА_8 будь-яких своїх зобов`язань не виконав, після зарахування потерпілою коштів припинив з нею спілкування та на повторні дзвінки не відповідав.

Таким чином, ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , довівши спільний злочинний умисел до кінця, діючи за попередньою змовою групою осіб, шляхом обману, заволоділи грошовими коштами ОСОБА_15 у розмірі 15 000 грн., після чого розпорядились вказаним майном на власний розсуд.

Умисні дії ОСОБА_4 , які виразились в організації заволодіння чужим майном, вчиненим шляхом обману (шахрайстві), вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, кваліфіковано за ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 190 КК України.

Продовжуючи свої злочинні дії, направлені на заволодіння чужим майном шляхом обману, вчинені повторно, за попередньою змовою, ОСОБА_8 на виконання вимог та вказівок організатора групи осіб ОСОБА_4 щодо необхідності продовження їх спільної злочинної діяльності та виконання дій, направлених на досягнення їх кінцевої мети, перебуваючи в СІЗО при ДУ «Житомирська УВП (№8)», за адресою: м. Житомир, просп. Незалежності, 172, виклав у соціальній мережі https://www.facebook.com/, допис-оголошення «фейкового» акаунту про нібито надання допомоги у сприянні в поверненні військовослужбовців ЗСУ, які перебувають у полоні, зникли безвісті чи загинули в зоні бойових дій, додому.

Так, 13.02.2024 ОСОБА_19 , за сприянням своєї знайомої, яка знайшла відповідну публікацію, з метою встановлення місцеперебування свого сина ОСОБА_20 , який зник безвісті під час виконання військового обов`язку в районі Серебрянського лісу Луганської області, здійснила телефонний дзвінок на абонентський номер НОМЕР_6 , належний ОСОБА_8 . В ході телефонної розмови останній назвався ОСОБА_21 та вказав, що має можливість допомогти у пошуку та поверненні її сина додому.

В цей же час, для досягнення своєї злочинної мети, діючи відповідно

до їх плану, відомого всім учасникам групи, реалізуючи спільний злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужими грошовими коштами, шляхом обману, ОСОБА_8 , на виконання вимог та вказівок організатора групи осіб, використовуючи вказаний мобільний пристрій, цього ж дня надіслав в мобільному додатку-месенджері «Viber» потерпілій ОСОБА_19 повідомлення з мобільного номеру НОМЕР_6 із зазначенням банківських карток, на які потрібно перерахувати грошові кошти за придбання палива та оплату проїзду через блок-пости - у розмірі 20 000 грн, за оформлення пропуску для проїзду на територію російської федерації -

у розмірі 6 000 грн., а після цього надіслав повідомлення у «Viber» з мобільного номеру НОМЕР_7 , назвавшись при цьому чоловіком на ім`я ОСОБА_22 , де зазначив банківські карти, на які далі потрібно перерахувати кошти, а саме за прохід двох блок-постів - у розмірі 11 800 грн. та 7 300 грн., за передачу сина та оформлення документів - у розмірі 4 000 грн., а також на їх харчування - у розмірі 5 000 грн.

У свою чергу, ОСОБА_19 , будучи введеною в оману та у зв`язку

з цим впевненою в правомірності і доброчесності дій свого співрозмовника,

не усвідомлюючи його злочинних намірів, 13.02.2024 та 14.02.2024 з використанням мобільного WEB-банкінгу здійснила перерахування грошових коштів: 13.02.2024 о 13 год. 29 хв. з банківської картки АТ «ОщадБанк» № НОМЕР_8 на банківську картку АТ «Акцент-Банк» № НОМЕР_9 , відкриту на ім`я ОСОБА_23 , у розмірі 10 000 грн., за придбання палива;13.02.2024 о 13 год. 45 хв. з банківської картки АТ «ОщадБанк» № НОМЕР_8 на банківську картку АТ «Акцент-Банк» № НОМЕР_9 , відкриту на ім`я ОСОБА_23 , у розмірі 10 000 грн., за оплату проїзду через блок-пости;13.02.2024 о 18 год. 26 хв. з банківської картки АТ «ОщадБанк» № НОМЕР_8 на банківську картку АТ «Універсал Банк» № НОМЕР_10 , відкриту на ім`я ОСОБА_24 , у розмірі 6 000 грн., за оформлення пропуску для проїзду на територію російської федерації;14.02.2024 о 11 год. 55 хв. з банківської картки АТ «ОщадБанк» № НОМЕР_8 на банківську картку АТ «Акцент-Банк» № НОМЕР_9 , відкриту на ім`я ОСОБА_23 , у розмірі 12 000 грн., за прохід двох блок-постів; 14.02.2024 о 13 год. 14 хв. з банківської картки АТ «Універсал Банк» № НОМЕР_11 на банківську картку АТ «Акцент-Банк» № НОМЕР_9 , відкриту на ім`я ОСОБА_23 , у розмірі 7 300 грн., за прохід двох блок-постів; 14.02.2024 о 14 год. 52 хв. з банківської картки АТ «Універсал Банк» № НОМЕР_11 на банківську картку АТ «Акцент-Банк»

№ НОМЕР_9 , відкриту на ім`я ОСОБА_23 , у розмірі 4 000 грн.,

передачу сина та оформлення йому документів; 14.02.2024 о 21 год. 03 хв. з банківської картки АТ «ОщадБанк» № НОМЕР_8 на банківську картку АТ «Універсал Банк»

№ НОМЕР_10 , відкриту на ім`я ОСОБА_24 , у розмірі 5 000 грн.,

за харчування.

Отримавши та заволодівши таким чином грошовими коштами ОСОБА_19 , ОСОБА_8 будь-яких своїх зобов`язань не виконав, після зарахування потерпілою коштів припинив з нею спілкування та на повторні дзвінки не відповідав.

Таким чином, ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , довівши спільний злочинний умисел до кінця, діючи за попередньою змовою групою осіб, шляхом обману, заволоділи грошовими коштами ОСОБА_19 на загальну суму 54 300 грн., після чого розпорядились вказаним майном на власний розсуд.

Умисні дії ОСОБА_4 , які виразились в організації заволодіння чужим майном, вчиненим шляхом обману (шахрайстві), вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, кваліфікуються за ч.3 ст.27 ч.2 ст.190 КК України.

19.02.2024 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.2 ст.15 - ч.2 ст.190, ч.2 ст.190 КК України.

28.02.2024 у відповідності до вимог ст.ст.276 - 278 КПК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.2551, ч.2 ст.15 ч.2 ст.190, ч.2 ст.190 КК України.

Враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочинів, передбачених ч.2 ст.2551, ч.2 ст.15 - ч.2 ст.190, ч.2 ст.190 КК Українита наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, сторона обвинувачення ставить питання про необхідність обрання виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Сторона обвинувачення зазначає, що існує ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки санкція ч.2 ст.2551 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від дев`яти до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна або без такої.Таким чином, один із злочинів, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , є особливо тяжким та містить безальтернативну санкцію - позбавлення волі на тривалий період часу, з конфіскацією майна, тому усвідомлюючи вказані факти, бажаючи уникнути негативних наслідків кримінально-правового характеру підозрюваний може ухилятися від органу досудового розслідування та суду.Поруч з цим, вироком Баранівського районного суду Житомирської області від 21.09.2018 №290/779/18 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186 КК України, на підставі ст.71 КК України за сукупністю злочинів до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання призначеного вироком Баранівського районного суду Житомирської області від 25.01.2018 року та остаточно призначено покарання у вигляді 4 років 3 місяці позбавлення волі. Крім того, вироком Баранівського районного суду Житомирської області від 18.01.2019 №290/873/18 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.296, ч.1 ст.122 КК України, та на підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання призначеного вироком Баранівського районного суду Житомирської області від 21.09.2018 року та остаточно призначено покарання у вигляді 6 (шести) років позбавлення волі. Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 09.04.2019 №290/873/18 вирок Баранівського районного суду Житомирської області від 18.01.2019 в частині визнання ОСОБА_4 винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.296 та ч.1 ст.122 КК України, та призначене покарання скасувати, вважати засудженим ОСОБА_4 за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі, за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, та на підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання призначеного вироком Баранівського районного суду Житомирської області від 21.09.2018 року та остаточно призначено покарання у вигляді 5 років 8 місяців позбавлення волі. На даний час ОСОБА_4 на виконання вказаного вироку відбуває покарання в Державній установі «Житомирська виправна колонія (№ 4)», що в м. Житомир по просп. Незалежності, 172, кінець строку покарання - 01.03.2024.Тобто, звільнившись 01.03.2024 з місць позбавлення волі, усвідомлюючи наслідки, які його очікують внаслідок ухвалення обвинувального вироку за ч.2 ст.2551, ч.2 ст.15 - ч. 2 ст.190, ч.2 ст.190 КК України, останній навмисно буде переховуватись від органу досудового розслідування та суду. Таким чином, у органа досудового розслідування виникла обґрунтована підстава вважати, що ОСОБА_4 усвідомлюючи наслідки, що будуть понесені внаслідок скоєння ним злочинів буде й надалі переховуватись від органу досудового розслідування.

Також сторона обвинувачення зазначає, що існує ризик незаконного впливу підозрюваного на свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, оскільки підозрюваний, з метою уникнення кримінальної відповідальності, перешкоджанню всебічного, повного та неупередженого встановлення обставин вчиненого злочину може вчиняти спроби протиправного впливу на учасників кримінального провадження будь - яким шляхом для зміни (відмови) від показів останніх. З огляду на викладене, враховуючи наявність принципу безпосередності дослідження показань учасників кримінального процесу сторона обвинувачення вважає, що підозрюваний може вчиняти спроби впливу на учасників кримінального провадження з метою неможливості використання в суді в якості доказів показання останніх. Оскільки кримінальне провадження перебуває на стадії досудового розслідування, яка потребує з`ясування обставин вчинення злочину шляхом, зокрема, проведення допитів свідків, підозрюваних, встановлення потенційних потерпілих, вказаний ризик має високий ступінь імовірності. Крім того, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочинів, тримаючись в ДУ «Житомирська УВП (№ 8)», де також відбували покарання й інші підозрювані у цьому ж провадженні та свідки. ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, пов`язаного із поширенням свого злочинного впливу, в ході досудового розслідування здобуто об`єктивні відомості, що останній з метою власного збагачення впливав на своїх співкамерників, вимагав у них грошові кошти, схиляв до скоєння шахрайських дій, застосовуючи при цьому фізичний та психологічний примус, що в свою чергу підтверджує наявність вказаного ризику в подальшому впливати на свідків та підозрюваних у цьому провадженні, у тому числі через інших осіб, оскільки на даний час коло можливих співучасників органом досудового розслідування наразі встановлено не в повному обсязі. Складність в ідентифікації осіб, співпричетних до вчинення кримінальних правопорушень, обумовлена тим, що вчинення шахрайських дій відбувалось з використанням мобільних пристроїв, банківських рахунків, до вчинення злочину могли бути залучені інші засуджені, що відбували покарання у вказаній установі, під час вчинення злочину використовувалися засоби конспірації, змінювались сім-карти, мінялись банківські картки для унеможливлення встановити кінцевий рахунок, куди надійшли привласнені внаслідок шахрайських дій грошові кошти. Ознайомившись з матеріалами досудового розслідування в обсязі, доданому до клопотання про застосування запобіжного заходу, підозрюваний ОСОБА_4 буде проявляти спроби спілкування та здійснення впливу

на можливих співучасників злочину, а також іншими підозрюваними

у кримінальному провадженні, у тому числі, дистанційно, використовуючи досягнення науки і техніки у сфері інформаційних та телекомунікаційних технологій та попереджати останніх про докази, які перебувають у розпорядженні органів слідства, про необхідність знищити та приховати інші докази, про існування яких стороні обвинувачення наразі не відомо. Крім того, підозрюваний може орієнтувати інших підозрюваних у кримінальному провадженні про необхідність переховуватися з метою уникнення кримінальної відповідальності та ускладнити процес доказування вчинення кримінального правопорушення.

Крім того, сторона обвинувачення зазначає, що існує ризик вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, оскільки підозрюваний ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення будучи засудженим вироком Баранівського районного суду Житомирської області від 18.01.2019 №290/873/18 за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст.185, ч. 1 ст. 296, ч. 1 ст. 122 КК України. Крім того, останній раніше був неодноразово судимий: 25.01.2018 Корольовським районним судом м. Житомира за ч.2 ст.186, ст.75 КК України до 4 років позбавлення волі з випробувальним терміном в 1 рік; 21.09.2018 Баранівським районним судом Житомирської області за ч.2 ст.186 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі. Окрім того, встановлені обставини кримінальних правопорушень, а саме неодноразове їх вчинення упродовж тривалого періоду часу, а також відбуваючи покарання у місцях позбавлення волі, здійснюючи при цьому свій злочинний вплив свідчить про підвищену схильність ОСОБА_4 до вчинення злочинів. Також встановлено, що ОСОБА_4 не має офіційного заробітку

та підозрюється у вчиненні злочину з корисливих мотивів, що може свідчити про те, що єдиним джерелом доходів останнього є вчинення кримінальних правопорушень, пов`язаних із скоєння шахрайських дій, відкритого викрадення чужого майна з метою особистого збагачення.

Застосування до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не зможе гарантувати належного виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків та запобігти вищевказаним спробам перешкоджати досудовому розслідуванню, тому слідчий просить клопотання задовольнити.

Згідно ч.4 ст.107 КПК України під час розгляду клопотання здійснювалось фіксування судового процесу технічними засобами.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав з підстав, зазначених у клопотанні.

Підозрюваний у судовому засіданні просив урахувати його співпрацю зі слідством і обрати запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Захисник у судовому засіданні просив обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Встановлено, що 28.02.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.255-1, ч.3 ст.27, ч.2 ст.190, ч.3 ст.27, ч.2 ст.15, ч.2 ст.190, ч.3 ст.27, ч.2 ст.190 КК України.

Згідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини "розумна підозра" у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст.5 параграфу 1(с) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, передбачає "наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин" (див. рішення O'Hara v. United Kingdom of 16 October 2001, § 34).

Стандарт, встановлений статтею 5 § 1(с) Конвенції, не передбачає, що поліція повинна мати достатні докази для пред`явлення обвинувачення на момент арешту (O'Hara v. United Kingdom of 16 October 2001, § 36).

Факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для обґрунтування засудження чи навіть пред`явлення обвинувачення; це досягається на наступній стадії кримінального розслідування (Murray v. the United Kingdom, of 28 October 1994, § 55; K.-F. v. Germany of 27 November 1997, § 57; Erdagoz v. Turkey, of 22 October 1997, § 51).

Наявні у матеріалах клопотання докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, підтверджують наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.255-1, ч.3 ст.27, ч.2 ст.190, ч.3 ст.27, ч.2 ст.15, ч.2 ст.190, ч.3 ст.27, ч.2 ст.190 КК України, що підтверджується, зокрема, матеріалами УСБУ в Житомирській області №57/33/Д-367,б-366 від 15.12.2023; заявою ОСОБА_13 від 08.12.2023 про вчинення відносно нього злочину; заявою ОСОБА_25 від 11.12.2023 про вчинення відносно неї злочину; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_10 від 24.01.2024; заявою про вчинення злочину ОСОБА_15 від 13.02.2024; заявою про вчинення кримінального правопорушення відносно ОСОБА_19 від 16.02.2024; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_19 від 23.02.2024; інформацією, наданою банківськими установами щодо руху грошових коштів по банківських картках; протоколом за результатами проведення НСРД - зняття інформації з електронних комунікаційних мереж №33/59-318 та №33/59-316 від 09.02.2024; протоколом за результатами проведення НСРД - зняття інформації з електронних комунікаційних мереж №33/59-317 від 09.02.2024; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_8 від 19.02.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_18 від 20.02.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_26 від 21.02.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_27 від 21.02.2024; протоколом допиту свідка матері ОСОБА_4 - ОСОБА_28 від 23.02.2024.

Крім того, прокурор у судовому засіданні вказав на наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме на можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; можливість незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні; можливість перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; можливість вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Слідчий суддя приймає до уваги, що ОСОБА_4 не має офіційного джерела доходів, раніше неодноразово вчиняв кримінальні правопорушення, підозрюється у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.255-1, ч.3 ст.27, ч.2 ст.190, ч.3 ст.27, ч.2 ст.15, ч.2 ст.190, ч.3 ст.27, ч.2 ст.190 КК України, та враховує доводи прокурора про те, що ОСОБА_4 , усвідомлюючи наслідки, що будуть понесені внаслідок скоєння ним злочинів, буде переховуватись від органу досудового розслідування та може впливати на свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, схиляючи їх до певної поведінки, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення. Таким чином, органом досудового розслідування доведено, що наявні ризики, передбачені п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Крім того, слідчий суддя приходить до висновку, що доводи підозрюваного та захисника не переважають над наявністю існуючих ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Отже жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наявним ризикам та наявні достатні правові підстави для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що є достатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, а також необхідним і доцільним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Відповідно до ч.5 ст.182 КПК України щодо особи, підозрюваної у вчиненні особливо тяжкого злочину, розмір застави визначається від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При визначенні розміру застави слідчий суддя враховує обставини кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_4 , дані про особу підозрюваного, та приходить до висновку, що доцільно визначити заставу у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що у грошовому виразі складає 908400 грн.

Крім того, наявні достатні правові підстави для покладення на підозрюваного обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Керуючись ст.ст.176-178, 182, 183, 194, 196 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 днів з визначенням застави.

Визначити розмір застави для забезпечення виконання ОСОБА_4 процесуальних обов`язків, визначених КПК України, у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що у грошовому виразі складає 908400 грн, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавець) на депозитний рахунок для внесення застави та у разі внесення якої звільнити підозрюваного з-під варти.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_4 процесуальні обов`язки:

1. Прибувати до слідчого, прокурора, що здійснюватимуть досудове розслідування у кримінальному провадженні, за першим викликом на визначений ним час та до суду за кожною вимогою.

2. Не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду.

3. Повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання або роботи.

4. Здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

5. Утриматися від спілкування зі свідками та іншими особами з приводу обставин вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Строк дії ухвали до 29.04.2024 року.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що у разі внесення застави у встановленому розмірі оригінал документа з відміткою банку, що підтверджує внесення застави на депозитний рахунок, повинен бути наданий уповноваженій посадовій особі або установі, де підозрюваний утримуватиметься під вартою.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Житомирську обласну прокуратуру.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1