Справа № 405/285/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2024 року Ленінський районний суд міста Кіровограда в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

захисника ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Кропивницький заяву обвинуваченого ОСОБА_4 про відвід судді Ленінського районного суду м.Кіровограда ОСОБА_5 в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного Реєстру досудових розслідувань за № 0001883 від 22.07.2022 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 255-1 КК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за ч. 2 ст. 307 КК України,

встановив:

В проваджені судді Ленінського районного районного суду м.Кіровограда ОСОБА_5 перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного Реєстру досудових розслідувань за № 0001883 від 22.07.2022 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 255-1 КК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за ч. 2 ст. 307 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 через канцелярія суду надіслав заяву про відвід судді Ленінського районного суду м.Кіровограда ОСОБА_5 , в мотивування якої зазначив, що остання грубо порушує норми Кримінально-процесуального кодексу України, Конституції України, також прихильно ставиться до прокурора, що є недопустимим.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.05.2024 матеріали відводу передані судді ОСОБА_1 .

В судове засідання суддя ОСОБА_5 не з`явилась, надала заяву, в якій просить провести розгляд за її відсутності, вказала, що відвід є необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає.

Інші учасники в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду.

Відповідно до ч.5 ст.539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

В судовому засіданні ОСОБА_4 підтримав відвід, просив його задовольнити, в обґрунтування вказав, що на підготовчому судовому засіданні заявляв клопотання про колегіальний розгляд справи, однак прокурор та захисники вмовили його відмовитися від такого клопотання. Окрім того, суд має прихильність до прокурора, оскільки задовольняє всі його клопотання та при цьому відмовляє у задоволенні клопотань обвинувачених.

Захисник ОСОБА_3 підтримала клопотання обвинуваченого. Вказала, що під час проведення підготовчого судового засідання судом була оголошена технічна перерва, в ході якої вона більш детально роз`яснила обвинуваченому, що означає колегіальний розгляд справи та після продовження слухання справи ОСОБА_4 висловив свою позицію щодо бажання слухати справу одноособово.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, суддя приходить до наступного.

Так, статтею 75 КПК України встановлено вичерпний перелік обставин, що виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні. Зокрема, згідно з п.4 ч.1 ст. 75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості. Виходячи з мотивів заяви, саме на цю підставу для відводу покликається потерпілий. Також ст. 76 КПК України визначено підстави недопустимості повторної участі судді в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Згідно з правовими позиціями, висловленими у рішеннях Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ), який констатує порушення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР (далі - Конвенція), де зазначено, що кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків або при висуненні проти неї будь-якого кримінального обвинувачення має право на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Крім того, в рішенні ЄСПЛ «Мироненко і Мартенко проти України», зокрема у п. 66, зазначено, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ наявність безсторонності має визначатися, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах «Фей проти Австрії» та «Веттштайн проти Швейцарії»). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»).

Згідно з п. 12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів при винесенні судових рішень, у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від будь-яких зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки зі сторони сторін в конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. Інакше довіру до незалежної судової влади буде підірвано.

Згідно з п. 66 Висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів при винесенні судових рішень, судді повинні мати незаперечну свободу вирішувати справи безсторонньо, керуючись власним сумлінням та тлумаченням фактів, а також у відповідності до чинного законодавства (Рекомендація № R (94) 12, Принцип I (2)(d)).

Відтак, виходячи з наведених вище мотивів про незаперечну свободу судді вирішувати справи безсторонньо, керуючись власним сумлінням та тлумаченням фактів, а також у відповідності до чинного законодавства, рішення головуючого не можуть оцінюватися як ознака упередженості.

Окрім цього, порушення норм матеріального та/або процесуального права при розгляді кримінального провадження може бути лише предметом перегляду в апеляційній та касаційній інстанції.

Зазначені у мотивування відводу ОСОБА_4 обставини є фактичною незгодою з процесуальними рішеннями судді, і є суб`єктивною думкою останнього про порушення його прав під час розгляду справи та не свідчить про упередженість судді та його небезсторонність під час розгляду вказаного кримінального провадження.

Наявність реальних, передбачених ст.75 КПК України, підстав для відводу судді ОСОБА_5 в клопотанні справи не міститься, томувважаю, що заявлений відвід задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 80-81, 409 КПК України,

постановив:

В задоволенні заяви ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про відвід судді Ленінського районного суду м.Кіровограда ОСОБА_5 від розгляду кримінального провадження, внесеного до Єдиного Реєстру досудових розслідувань за № 0001883 від 22.07.2022 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 255-1 КК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за ч. 2 ст. 307 КК України, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя

Ленінського районного суду

м. Кіровограда ОСОБА_9