Справа № 517/419/24
Провадження № 1-кп/517/30/2024
ВИРОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2024 року Фрунзівський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду смт. Захарівка Одеської області обвинувальний акт та угоду про визнання винуватості від 06.05.2024 року у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000022 від 13 березня 2024 року по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с. Ново-Григорівка Фрунзівського району Одеської області, з загальною середньою освітою, не працюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше судимого: 21.12.2023 року Фрунзівським районним судом Одеської області за ст. 126-1 КК України до 200 годин громадських робіт, 11.03.2024 року Фрунзівським районним судом Одеської області за ст. 125 ч.1 КК України до штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, 03.04.2024 року Фрунзівським районним судом Одеської області за ст. 390-1 КК України, ст. 71 ч.1 КК України до 1 року 25 днів обмеження волі, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 389 ч.2 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_4 ,

сторони захисту:

обвинуваченого: ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого: адвоката: ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

Встановлено, що ОСОБА_3 , будучи особою раніше судимою за вироком Фрунзівського районного суду Одеської області від 21.12.2023 року до 200 годин громадських робіт та вироком Фрунзівського районного суду Одеської області від 11.03.2024 за ч. 1 ст. 125 КК України до штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, який не набрав законної сили, належних висновків для себе не зробив та вчинив нове правопорушення при наступних обставинах.

Роздільнянською РС № 2 філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області ОСОБА_3 відповідно до облікової картки 02/2024 від 07.02.2024 був поставлений на облік, як особа засуджена до кримінального покарання у виді громадських робіт. Для відбування покарання у виді 200 (двісті) годин громадських робіт ДУ «Центр пробації» в Одеській області винесено направлення від 26.02.2024 року про направлення ОСОБА_3 до Затишанської селищної ради із визначенням початку відбування покарання, починаючи з 26.02.2024 року, по чотири години в день.

Розпорядженням Затишанської селищної ради Роздільнянського району Одеської області № 26/2024-ОД від 26.02.2024 вирішено прийняти на громадські роботи для відбування призначеного вироком суду покарання гр. ОСОБА_3 , якого Фрунзівським районним судом 21.12.2023 року за ст. 126-1 КК України призначено покарання у вигляді 200 (двісті) годин громадських робіт, з 27.02.2024 по 06.05.2024.

При цьому, 01.03.2024 року ОСОБА_3 було офіційно роз`яснено порядок та умови відбування покарання у виді громадських робіт. Разом з тим ОСОБА_3 письмово попереджено про те, що згідно вимог ч. 1 ст. 40 Кримінально- виконавчого кодексу України, у разі порушення порядку та умов відбування покарання, останній може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 389 КК України.

Згідно з розпорядженням Затишанської селищної ради № 26/2024 - ОД від 26.02.2024 ОСОБА_3 був прийнятий на неоплачувані громадські роботи строком 200 (двісті) годин, починаючи з 27.02.2024, по 4 (чотири) години в день для благоустрою Затишанської селищної ради.

В подальшому ОСОБА_3 , як особа засуджена до відбування покарання у виді громадських робіт, умисно, з метою ухилення від відбуття покарання, усвідомлюючи наслідки своїх дій, шляхом ухилення, без поважних причин, від відбуття покарання у виді громадських робіт, не виконував покладених на нього обов`язків безоплатно виконувати суспільно-корисні роботи в період з 27.02.2024 по 06.05.2024, і таким чином ухилявся від відбування громадських робіт протягом визначеного терміну, призначеного вироком Фрунзівського районного суду від 21.12.2023.

Крім того, 01.03.2024 було здійснено виклик до уповноваженого органу з питань пробації ОСОБА_3 , щодо пояснення останнім про причини невиходу на неоплачувані громадські роботи на які його прийнято розпорядженням Затишанської селищної ради № 26/2024 - ОД від 26.02.2024 та встановлено, що ОСОБА_3 без поважних причин не виконував громадські роботи.

Також, 04.03.2024 було здійснено перевірку виконання судового рішення під час яких виявлено факт не виконання громадянином ОСОБА_3 покладних на нього завдань, а саме благоустрою Затишанської селищної ради, відповідно до чого складено акти перевірки виконання судового рішення щодо особи, засудженої до покарання у виді громадських робіт.

В подальшому, 12.03.2024 до ВП № 2 Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області, надійшли матеріали Роздільнянського РС № 2 філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області з приводу ухилення від громадських робіт, відповідно до вироку Фрунзівського районного суду, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканцем АДРЕСА_1 .

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, тобто ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

06 травня 2024 року між прокурором Роздільнянської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 в присутності його захисника ОСОБА_5 була укладена угода про визнання винуватості, яка відповідає вимогам ст. 472 КПК України, відповідно до положень якої обвинувачений ОСОБА_3 розкаявся, визнав провину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 389 ч.2 КК України.

Відповідно до угоди про визнання винуватості укладеної між прокурором Роздільнянської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , останні дійшли згоди, зокрема, щодо формування обвинувачення та його правової кваліфікації за ст. 389 ч.2 КК України; істотних для даного кримінального провадження обставин; узгоджене покарання та згода сторін на його призначення за ст. 389 ч.2 КК України покарання у виді одного року обмеження волі. На підставі ч.4 ст. 70 КК України до призначеного покарання шляхом часткового приєднання покарання призначене за вироком Фрунзівського районного суду Одеської області від 03.04.2024 року за ст. 390-1 КК України 1 рік і 25 днів обмеження волі, остаточно призначити покарання у вигляді 1 року 3 місяців обмеження волі. На підставі ч. 3 ст. 72 КК України зазначений вирок та вирок, постановлений 11.03.2024 року Фрунзівським районним судом Одеської області відносно ОСОБА_3 , виконувати самостійно.

Суд зазначає, що міра покарання, погоджена сторонами угоди, відповідає санкції ст. 389 ч.2 КК України та є достатньо обґрунтована наявністю підстав для призначення вказаного покарання, в тому числі, з огляду на фактичні обставини інкримінованого злочину, а також на особу обвинуваченого, який посередньо характеризується по місцю проживання, рецидив злочинів, а також приймає до уваги особу обвинуваченого.

Обвинуваченому ОСОБА_3 роз`яснено характер пред`явленого обвинувачення, вид та розмір узгодженого покарання, наслідки укладення і затвердження угоди про визнання винуватості, в тому числі про обмеження права оскарження вироку суду в апеляційному або касаційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності його учасників, не дослідження доказів у судовому засіданні або оспорювання встановлених досудовим розслідуванням обставин, обмеження права обвинуваченого на відмову давати показання, подавати та досліджувати докази, внаслідок чого останній заявив про розуміння роз`ясненого, добровільність укладення цієї угоди, повідомивши, що він у повному обсязі визнає свою провину, підтверджує всі фактичні обставини.

У судовому засіданні прокурор Роздільнянської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_5 підтримали умови угоди та підтвердили добровільність її прийняття, а також просили суд затвердити вказану угоду про визнання винуватості.

Розглядаючи питання щодо затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.

Згідно п.2 ч.1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

Відповідно до частини 4 статті 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Відповідно до ст. 12 КК України, інкриміноване ОСОБА_3 кримінальне правопорушення відносяться до злочинів невеликої тяжкості, а тому, виходячи з вимог ч. 4 ст. 469 КПК України, суд вважає, що в даному кримінальному провадженні може бути затверджена угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим.

В судовому засіданні з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені п.п. 1-4 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України характер обвинувачення, вид покарання, яке буде застосоване до нього у разі затвердження угоди судом.

Судом встановлено, що укладення угоди про визнання винуватості сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді; умови даної угоди відповідають вимогам Кримінально - процесуального Кодексу України та Кримінального кодексу України.

Узгоджена сторонами угоди міра покарання відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановлених Загальною частиною КК України.

Суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують покарання.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 рецидив злочинів.

На підставі викладеного, при визначенні виду та строку покарання у даному кримінальному провадженні, суд доходить висновку про те, що покарання обвинуваченому ОСОБА_3 має відповідати узгодженим в угоді вимогам, а виправлення вказаної особи та недопущення вчинення ним нових злочинів можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, з призначенням покарання у виді обмеження волі в межах санкції ст. 389 ч.2 КК України на визначений у розглядуваній угоді термін.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором Роздільнянської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 в присутності його захисника та призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_3 був засуджений 03.04.2024 року вироком Фрунзівського районного суду Одеської області за ст. 390-1 КК України до покарання у виді 1 року і 25 днів обмеження волі.

Отже, оскільки кримінальний проступок вчинений обвинуваченим ОСОБА_3 до постановлення вищевказаного вироку, суд на підставі ч. 4 ст. 70 КК України вважає необхідним визначити остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарань.

Судом також встановлено, що вироком Фрунзівського районного суду Одеської області від 11.03.2024 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначено йому покарання за ч. 1 ст. 125 КК України у вигляді штрафу у розмірі 50 (п`ятидесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 850 грн (вісімсот п`ятдесят гривень), в дохід держави, який до теперішнього часу ОСОБА_3 не сплачено.

Згідно з ч. 3 ст. 72 КК України основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

Отже, при вирішенні питання щодо призначення остаточного покарання суд виходить з того, що за попереднім вироком ОСОБА_3 було засуджено до покарання у вигляді штрафу. Тому поглинення або складання призначених цими вироками покарань не допускається і кожен вирок, а, отже, і призначені ними покарання, необхідно виконувати самостійно.

Цивільний позов не заявлений.

Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 у даному кримінальному провадженні не обирався і на теперішній час судом не встановлено підстав для його обрання.

Керуючись ст.ст. 314, 368-371, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Угоду про визнання винуватості від 06 травня 2024 року, що укладена у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР № 0000022 від 13 березня 2024 року між прокурором Роздільнянської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 в присутності його захисника ОСОБА_5 - затвердити.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 389 ч.2 КК України та призначити узгоджене між сторонами угоди про визнання винуватості покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, частково приєднати покарання за вироком Фрунзівського районного суду Одеської області від 03.04.2024 року, та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 (один) рік та 3 (три) місяці.

На підставі ч. 3 ст. 72 КК України зазначений вирок та вирок, постановлений 11.03.2024 року Фрунзівським районним судом Одеської області відносно ОСОБА_3 , виконувати самостійно.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 у даному кримінальному провадженні не обирати, оскільки судом не встановлено підстав для його обрання.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з дня фактичного затримання та приведення вироку до виконання.

Виконання вироку в частині затримання засудженого ОСОБА_3 та доставки його до відповідної установи виконання покарання доручити відділенню поліції № 2 Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області після набрання вироком законної сили.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений : 1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; 2) прокурором виключно з підстав призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди та затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

На вирок може бути подана апеляція до Одеського апеляційного суду через Фрунзівський районний суд Одеської області протягом 30 діб з моменту проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, його захиснику та прокурору.

Суддя: