КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

підозрюваної ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києвіапеляційну скаргу з доповненнями захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваної ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 27 лютого 2024 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 27.02.2024 задоволено клопотання слідчого в ОВС 4 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , та продовжено строк тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_6 , до 26.04.2024 включно.

Зобов`язано начальника ДУ "Київський слідчий ізолятор" негайно забезпечити додержання права ОСОБА_6 на належну медичну допомогу, в частині забезпечення медичного обстеження останньої, та за необхідності лікування згідно призначень лікаря.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваної ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого задовольнити частково, продовжити щодо підозрюваної ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою, у межах строку досудового розслідування, із визначенням розміру застави, та покладенням на неї, у разі внесення застави, обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК

___________________________________________________________________________

Справа № 761/7009/24 Слідчий суддя - ОСОБА_9

Апеляційне провадження № 11-сс/824/2518/2024 Суддя-доповідач - ОСОБА_1

України, а саме: прибувати до органу досудового розслідування, прокурора та суду за першою вимогою; не відлучатися за межі м. Києва, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування із підозрюваними, свідками у кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в України; носити засіб контролю.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначав, що фактичні обставини, які інкримінуються ОСОБА_6 , не можуть свідчити про вчинення підозрюваною одночасно кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1 та ч. 2 ст. 332 КК України.

Оскаржувана ухвала про продовження строку тримання під вартою прийнята без врахування того факту, що з плином часу ризики значно зменшились, і ризикам, на які посилається сторона захисту, можливо запобігти, визначивши підозрюваній ОСОБА_6 розмір застави з покладенням на неї відповідних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

У судовому засіданні під час апеляційного розгляду захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваної ОСОБА_6 подав доповнення до апеляційної скарги, в яких зазначав, що твердження сторони обвинувачення та органу досудового розслідування про підроблення медичних документів ОСОБА_10 та встановлення йому фіктивного діагнозу є явно передчасним та не підтверджується будь-якими доказами доданими до матеріалів клопотання. Рішення про непридатність ОСОБА_10 приймалось рішенням ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_1 , та обіймаючи посаду медичної сестри КНП "КДЦ" Деснянського району м. Києва у силу повноважень, ОСОБА_6 не могла виготовити будь-які медичні документи ОСОБА_10 , які б дозволили у подальшому отримати непридатність до військової служби та безперешкодно виїхати за кордон.

Крім того, встановлений ОСОБА_10 рішенням ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_1 діагноз на даний час є чинним і у визначеному законодавством порядку недійсним не визнаний.

Дії ОСОБА_6 по переданню документів та грошових коштів не можуть вважатися діями по усуненню перешкод ОСОБА_10 для виїзду за кордон.

Відтак, апелянт зазначав, що жодних доказів того факту, що ОСОБА_6 мала будь-яке відношення до оформлення відповідних офіційних документів для ОСОБА_10 і внесення до них недостовірної інформації матеріали справи не містять. З огляду на вказані обставини не може бути і обґрунтованою підозра оголошена ОСОБА_6 за ст. 332 КК України.

Будь-яких доказів, якими підтверджується вина ОСОБА_6 до матеріалів клопотання не надано. Єдиним доказом, яким на думку слідства та сторони обвинувачення підтверджується вина ОСОБА_6 є показання ОСОБА_11 .

Сторона захисту зазначає, що на відміну від підозрюваного ОСОБА_11 , у підозрюваної ОСОБА_6 не було знайдено, а отже і не було вилучено завчасно ідентифікованих грошових коштів, які вручались заявнику ОСОБА_10 . У підозрюваної ОСОБА_6 не було знайдено жодної медичної документації, яка була пов`язана із ОСОБА_10 .

Крім того, на переконання захисника, дії, які вчинені ОСОБА_10 , містять ознаки провокації.

Також апелянт зазначав, що слідчий суддя не надав належної оцінки відомостям, які характеризують підозрювану ОСОБА_6 та стану її здоров`я, зокрема даним про міцність соціальних зв`язків підозрюваної ОСОБА_12 , яка має постійне місце роботи та проживання, позитивно характеризується по місцю роботи, наявність у неї чоловіка ОСОБА_13 (військовослужбовця ЗСУ), наявність у підозрюваної постійного місця роботи та репутацію підозрюваної, яка раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, не судима.

У підозрюваної ОСОБА_6 ще під час медичного огляду у 2018 неврологом був встановлений діагноз «Синкопальні стани», а саме тимчасова втрата свідомості внаслідок зниження церебральної гіерфузії. Вказаний діагноз неврологом встановлювався і у травні 2022. У липні 2023 у підозрюваної ОСОБА_6 діагностовано вегитососудисту дистонію, сингулярні стани. З огляду на вказані обставин, підозрювана ОСОБА_6 потребує відповідного обстеження та у разі необхідності, лікування.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваної ОСОБА_6 в режимі відеоконференцзв`язку з Державною установою «Київський слідчий ізолятор» та її захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу з доповненнями, думку прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги з доповненнями та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги з доповненнями, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга з доповненнями захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваної ОСОБА_6 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається із матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Служби безпеки України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000170 від 20.02.2023 за підозрою ОСОБА_6 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 332 КК України.

Згідно даних клопотання, 31.08.2023 ОСОБА_6 затримано на підставі п. 2 ч.1 ст. 208 КПК України.

31.08.2023 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у перешкоджанні законній діяльності Збройних сил України та інших військових формувань в особливий період, за попередньою змовою групою осіб, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК України, та в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 332 КК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 01.09.2023 щодо ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 29.10.2023.

Постановою першого заступника Генерального прокурора ОСОБА_16 від 19.10.2023 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000170 від 20.02.2023 продовжено до трьох місяців, тобто до 30.11.2023.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 26.10.2023 щодо ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою до 30.11.2023, без визначення розміру застави.

17.11.2023 ОСОБА_6 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри, у перешкоджанні законній діяльності Збройних сил України та інших військових формувань в особливий період, за попередньою змовою групою осіб, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК України, та в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 332 КК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 22.11.2023 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до 29.02.2024.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 28.11.2023 щодо ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою до 26.01.2024, без визначення розміру застави.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 24.01.2024 щодо ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою до 28.02.2024, без визначення розміру застави.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 21.02.2024 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до 31.05.2024.

23.02.2024 слідчий в особливо важливих справах 4 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва із клопотанням, погодженим прокурором третього відділу управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях органів безпеки Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , в якому просив продовжити строк тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_6 на 60 діб в межах строку досудового розслідування.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 27.02.2024 задоволено клопотання слідчого та продовжено строк тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_6 , до 26.04.2024 включно.

Зобов`язано начальника ДУ "Київський слідчий ізолятор" негайно забезпечити додержання права ОСОБА_6 на належну медичну допомогу, в частині забезпечення медичного обстеження останньої, та за необхідності лікування згідно призначень лікаря.

З такими висновками погоджується і колегія суддів.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.

Згідно ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Колегією суддів апеляційної інстанції встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею належно дотримані.

На переконання колегії суддів, при прийнятті рішення про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , слідчий суддя дійшов вірного висновку про доведеність наявності обставин, які свідчать про обґрунтованість підозри останньої у вчиненні нею кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 332 КК України, що підтверджується фактичним даними, наданими суду та наведеними у рішенні слідчого судді.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Як вважає колегія суддів, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, оцінюючи їх достатність для висновку про причетність ОСОБА_6 до інкримінованих їй кримінальних правопорушень, дійшов обґрунтованого висновку про наявність у кримінальному провадженні достатньої сукупності доказів, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень,передбачених ч. ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 332 КК України

Слідчим суддею також досліджено доводи клопотання слідчого щодо обставин, які перешкоджають закінченню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про продовження щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та встановлено, що органу досудового розслідування необхідно провести ряд слідчих (розшукових) та процесуальних дій, без проведення яких завершення досудового розслідування є неможливим.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про продовження їх існування, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, на тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_6 у разі визнання її винуватою у інкримінованих їй кримінальних правопорушеннях, а також з огляду на характер, суспільну небезпечність та наслідки злочинів, у вчиненні яких вона підозрюється.

Зокрема, наявні в матеріалах кримінального провадження відомості і обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що підозрювана може переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, в сукупності із вищезазначеними обставинами та даними про конкретні обставини інкримінованих підозрюваній кримінальних правопорушень, слідчий суддя врахував дані про особу підозрюваної, та дійшов обґрунтованого висновку про те, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти ризикам, які зазначені у клопотанні слідчого.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність продовження ОСОБА_6 виняткового запобіжного заходу, оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які не зменшилися з часу застосування щодо підозрюваної запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти таким ризикам.

Наявність обставин, які б давали підстави вважати про достатність застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 ніж тримання під вартою, колегією суддів не встановлено під час перегляду оскаржуваної ухвали.

При цьому, продовживши підозрюваній ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано не визначив розмір застави, враховуючи фактичні обставини та кваліфікацію інкримінованих підозрюваній кримінальних правопорушень, зміст підозри та вимоги абзацу 8 ч. 4 ст. 183 КПК України.

Крім того, у відповідності до вимог ч. 6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Викладені в апеляційній скарзі з доповненнями доводи про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_6 підозри колегія суддів вважає безпідставними, оскільки слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваною кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 332 КК України.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на вищенаведені дані, у колегії суддів наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованих їй злочинів.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення.

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07- Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, колегія суддів враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності події та складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, у тому числі наявності або відсутності умислу в діях особи, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Обставини здійснення підозрюваною конкретних дій, доведеність її винуватості, у тому числі правильність кваліфікації її дій, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а дослідження та оцінка доказів, встановлення наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, та достатності доказів для доведеності винуватості особи, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

З наведених підстав, доводи захисника в апеляційній скарзі про відсутність у діях ОСОБА_6 ознак кримінальних правопорушень за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 та ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 332 КК України,з тих підстав, що в силу займаної посади підозрювана не могла виготовити будь-які документи ОСОБА_10 , посилання наявність ознак провокації у діях ОСОБА_10 , а також про те, що у підозрюваної під час обшуку не виявлено та не вилучено завчасно ідентифікованих грошових коштів, які вручалися заявнику ОСОБА_10 , та не знайдено жодної медичної документації, яка пов`язана із ним, а також доводи про неналежність та недопустимість показань ОСОБА_11 , відсутність інших доказів причетності підозрюваної до інкримінованих їй кримінальних правопорушень, на даній стадії досудового розслідування є передчасними та такими, що підлягають вирішенню під час розгляду кримінального провадження по суті.

Сукупність зібраних доказів та матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для продовження щодо підозрюваного запобіжного заходу.

Посилання захисника в апеляційній скарзі на те, що органом досудового розслідування не доведено продовження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними.

Так, враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 , характер та обставини інкримінованих їй діянь, дані про особу підозрюваної у сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим у клопотанні доведено продовження існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме можливості підозрюваної переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити речі чи документи, які мають значення для кримінального провадження; незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Посилання апелянта на відомості про особу підозрюваної, яка раніше не судима, заміжня, має постійне місце проживання, має міцні соціальні зв`язки та місце роботи, позитивно характеризується по місцю роботи, не спростовують продовження існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та не є достатньою підставою для застосування щодо підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу або визначення їй застави.

Посилання апелянта на погіршення стану здоров`я були враховані слідчим суддею під час розгляду клопотання, унаслідок чого ухвалою слідчого судді зобов`язано начальника ДУ "Київський слідчий ізолятор" негайно забезпечити додержання права ОСОБА_6 на належну медичну допомогу, в частині забезпечення медичного обстеження останньої, та за необхідності лікування згідно призначень лікаря.

Разом з тим, стороною захисту не надано достатніх та належних відомостей медичного характеру, які вказують на неможливість утримання підозрюваної під вартою та неможливість отримання ним необхідного лікування в умовах установи попереднього ув`язнення, як не надано і відомостей про те, що наявні та діагностовані у ОСОБА_6 захворювання відносяться до переліку хвороб, які несумісні із триманням під вартою.

Оцінивши доводи сторони захисту у сукупності із наданими матеріалами, колегія суддів дійшла висновку, що отримані колегією суддів відомості не вказують на таку ступінь погіршення стану здоров`я підозрюваної, яка б могла слугувати самостійною підставою для застосування щодо неї більш м`якого запобіжного заходу.

Інші доводи апеляційної скарги з доповненнями висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193, 199, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваної ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 27 лютого 2024 року,- без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3