№691/1237/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2024 року Черкаський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Черкаси кримінальне провадження № 0000192 по обвинуваченню ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Малосолоне, Вознесенського району, Миколаївської області, неодруженого, непрацюючого, мешканця АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ,

раніше судимого:

30.09.1994 року Маловисківським районним судом Кіровоградської області за ст.102, ч. 1 ст. 101, ст. 42 КК України (1961 року) до 5 років позбавлення волі;

04.07.1996 року Маловисківським районним судом Кіровоградської області за ч. 2 ст. 140, ст. 42 КК України (1961 року) до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна та звільнений 19.12.1997 року;

26.04.2000 року Городищенським районним судом Черкаської області за ст. 102 КК України (1961 року) до 3-х років позбавлення волі та звільненого 31.12.2002 року;

07.02.2005 року Городищенський районним судом Черкаської області за ч. 1 ст. 115, ч.1 ст. 296, ст. 70 КК України до 12 років позбавлення волі. Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 27.12.2015 року вирок скасовано, а справу направлено на додаткове розслідування;

15.12.2010 року Городищенським районним судом Черкаської області за ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України до покарання у виді 13 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений умовно-достроково 07.04.2021 року з невідбутим терміном 2 роки 2 місяці 18 днів,

у вчиненні злочинів, передбачених п. 13 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 194, ч. 3 ст. 357 КК України,-

в с т а н о в и в:

Обвинувачення, визнане судом доведеним та кваліфікація діяння.

ОСОБА_8 вчинив кримінальні правопорушення передбачені п.13 ч.2 ст.115, ч.4 ст.185, ч.3 ст. 357 КК України за наступних обставин.

ОСОБА_8 , будучи особою, яка раніше вчинила умисне вбивство (засуджений вироком Городищенського районного суду Черкаської області за ч. 1 ст. 115 ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України до покарання у виді 13 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений умовно-достроково 07.04.2021 року з невідбутим терміном 2 роки 2 місяці 18 днів), 04.05.2023 року, близько 01 години, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись в тимчасовій споруді літньої кухні, на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , на грунті раптово виниклих неприязних відносин з власником вищевказаного домоволодіння ОСОБА_9 , діючи умисно, протиправно та цілеспрямовано, реалізуючи свій умисел, направлений на заподіяння смерті іншій людині (вбивство), усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх протиправних дій, під час сутички з останнім, наніс ОСОБА_9 два удари ножем в область передньої черевної стінки та серця, внаслідок чого спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді колото-різаної рани передньої черевної стінки та колото-різаної рани серця, які згідно висновку експерта №05-11-02/39 від 29.08.2023 відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, що небезпечні для життя, та від яких настала смерть останнього.

Крім того, ОСОБА_8 , 04.05.2023 року, в період дії на території України воєнного стану, близько 01 години, після вчинення умисного вбивства ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , повторно, діючи умисно, протиправно та цілеспрямовано, реалізуючи свій умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, незаконно проник до приміщення будинку, який знаходився на території вказаного домоволодіння де відшукав та незаконно заволодів курткою «BRAVO спецодежда», відповідно до висновку експерта №СЕ-19/124-23/8443-ТВ, вартість якої складає 439 гривень 64 копійки, портативною колонкою «JBL», згідно з висновком експерта №СЕ-19/124-23/7819-ТВ вартістю 294 гривні 93 копійки, банківською карткою банку АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_2 , банківською карткою банку АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_3 виданої на ім`я ОСОБА_9 , банківською карткою банку АТ «Ощадбанк НОМЕР_4 , банківською карткою банку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_5 , банківською карткою банку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_6 . Таким чином, ОСОБА_8 спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальний збиток в сумі 734 гривні 57 копійок.

Також, ОСОБА_8 04.05.2023 року, близько 01 години, після вчинення умисного вбивства ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись в будинку, що знаходиться на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, протиправно та цілеспрямовано, реалізуючи свій умисел направлений на таємне викрадення документів відшукав та незаконно заволодів свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серія та номер НОМЕР_7 на автомобіль марки ЗАЗ 110216 д.н.з. НОМЕР_8 , 1999 року випуску, свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_9 на автомобіль марки «NIVA CHEVROLET» 2006 року випуску, пенсійним посвідчення № НОМЕР_10 на ім`я ОСОБА_9 .

Обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_8 і визнане судом недоведеним:

ОСОБА_8 обвинувачується в умисному знищенні майна вчинене шляхом підпалу, за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 194 КК України, за наступних обставин. 04.05.2023, близько 01 години, після вчинення умисного вбивства ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, протиправно та цілеспрямовано, реалізуючи свій умисел направлений на умисне знищення чужого майна та знищення слідів кримінального правопорушення за допомогою газового пальника, який знайшов на території вказаного домоволодіння, запалив приміщення тимчасової споруди літньої кухні, де знаходився труп ОСОБА_9 та автомобіль марки ЗАЗ 110216 д.н.з. НОМЕР_8 , 1999 року випуску, а також запалив салон автомобіля марки «NIVA CHEVROLET» 2006 року випуску, який знаходився поряд з вказаним приміщенням. Внаслідок пожежі, яку влаштував ОСОБА_8 було частково пошкоджено салон автомобіля марки «NIVA CHEVROLET» 2006 року випуску, знищено тимчасову споруду літньої кухні та автомобіль марки ЗАЗ 110216 д.н.з. НОМЕР_8 , 1999 року випуску, згідно висновку експерта №СЕ-19/124-23/7852 від 13.07.2023 вартістю 21580 гривень, тим самим ОСОБА_8 спричинив матеріального збитку на вказану суму.

Докази та інші документи і матеріали сторони обвинувачення та сторони захисту, які були досліджені судом, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Вказаних висновків суд дійшов з урахуванням показів обвинуваченого та ґрунтуючись на досліджених у судовому засіданні письмових доказів та відеозаписів слідчих дій.

Позиція ОСОБА_8 висловлена в ході судового розгляду.

ОСОБА_8 пояснив суду, що вину він визнає лише в частині вбивства ОСОБА_9 , в іншій частині пред`явлене обвинувачення заперечує. Щодо обставин вчинення злочину показав, що ОСОБА_9 він знав протягом року. В той день, у вечері, він прийшов до нього на його запрошення, так як потерпілий повідомив, що у нього день народження. Вони вживали спиртні напої (горілку). Обвинувачений випив близько 200 грамів. В ході розпиття спиртних напоїв у них виникла сварка з приводу того, що потерпілий ОСОБА_9 не виконав свою обіцянку перед ним. Так, обвинувачений, на прохання потерпілого, поговорив з його колишньою дружиною та її чоловіком, які проживали поряд з ОСОБА_9 з приводу того, щоб вони переїхали в інше місце проживання, щоб потерпілий «їх не бачив». За вказану послугу ОСОБА_9 обіцяв ОСОБА_8 автомобіль ЗАЗ, але свою обіцянку не виконав. Під час сварки ОСОБА_9 взяв газову горілку та почав палити салон в автомобілі Нива. Обвинувачений взяв відро з водою та почав тушити автомобіль. Потім потерпілий ОСОБА_10 взяв ніж та почав йому погрожувати, обвинувачений викрутив потерпілому руку в якій той тримав ніж (при цьому отримав поріз руки) таким чином, що лезо було направлене в грудну клітку потерпілому, а потім ударом ребра долоні загнав ніж йому в грудну клітку. Від удару ОСОБА_9 зупинився. Потім обвинувачений витягнув ніж з рани та наніс ним ще декілька ударів в груди потерпілому. Він відразу зрозумів, що вбив ОСОБА_9 . Обвинувачений пам`ятає, як зайшов до його будинку, відкрив холодильник, а подальших своїх дій пригадати не може. Прийшов у себе лише на наступний день, коли приїхали працівники поліції. Підпал будинку заперечив, що стосується ножа та інших речей потерпілого, які були вилучені у нього за місцем проживання пояснити суду нічого не зміг.

Потерпіла ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснила, що свідком подій вона не була, ніяких поясненнь з приводу вчинення злочину надати не може, а 17.01.2024 року надала до суду заяву, в якій просила судовий розгляд справи без її участі. Щодо призначеної міри покарання покладається на розсуд суду.

У порядку ст. 325 КПК України, вирішено питання про можливість розгляду кримінального провадження без участі потерпілої, враховуючи, що вона просить розглядати кримінальне провадження без її участі, і цивільний позов до обвинуваченого не пред`являла.

Судом безпосередньо у судовому засіданні, у порядку ст. 358 КПК України, досліджені надані стороною обвинувачення під час судового провадження, як доказ вини обвинуваченого, наступні документи ( спеціально створені з метою збереження інформації матеріальні об`єкти, які містять зафіксовані за допомогою письмових знаків, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин):

протокол затримання ОСОБА_8 та відеозапис на якому зафіксована дана слідча дія. В ході затримання ОСОБА_8 пояснив обставини скоєного та видав знаряддя вчинення злочину (ніж, яким був убитий потерпілий) (т.2 а.с. 40-45);

протокол огляду місця події від 04.05.2023 року, яким зафіксовано огляд території домоволодіння АДРЕСА_2 . В ході огляду виявлено обгорілий труп людини. Вилучено: пожежне сміття з ложе трупа, газовий балон з горілкою з автомобіля, пожежне сміття з автомобіля, два ножа та сліди папілярних візерунків (Т.2, а.с. 12-25);

акт застосування службового собаки від 04.05.2023 року, яким зафіксовано використання собаки по сліду від подвір`я АДРЕСА_3 (Т.2, а.с. 27);

акт про пожежу від 04.05.2023 року, яким зафіксовано факт пожежі, час повідомлення про пожежу та час ліквідації, пошкоджене майно та виявлених загиблих (Т.2, а.с. 28);

звіт про причину виникнення пожежі від 05.05.2023 року, згідно якого ймовірною причиною виникнення пожежі, яка сталася 04 травня 2023 року за адресою: АДРЕСА_1 , у господарчій споруді є підпал (Т.2, а.с.30-31);

фототаблиця до звіту про причину виникнення пожежі, на якому містяться копії фотозображень будинку та подвіря з господарськими будівлями; зображення обгорілого автомобіля та будівлі (Т.2, а.с. 32-33);

протокол обшуку від 04.05.2023 року та відеозапис даного обшуку, якими зафіксовано обшук домоволодіння по АДРЕСА_1 , в якому проживав обвинувачений ОСОБА_8 (обшук проведений на підставі ухвали слідчого судді Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 04.05.2023 року). В ході обшуку вилучено знаряддя вчинення злочину (ніж). Крім того, співмешканка ОСОБА_8 видала працівникам поліції речі, які належали потерпілому ОСОБА_11 , а саме: куртку «BRAVO спецодежда», портативну колонку «JBL, банківську картку банку АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_2 , банківську картку банку АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_3 виданої на ім`я ОСОБА_9 , банківську картку банку АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_4 , банківську картку банку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_5 , банківську картку банку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_6 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія та номер НОМЕР_7 на автомобіль марки ЗАЗ 110216 д.н.з. НОМЕР_8 , 1999 року випуску, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_9 на автомобіль марки «NIVA CHEVROLET» 2006 року випуску, пенсійне посвідчення № НОМЕР_10 на ім`я ОСОБА_9 ;

співмешканка обвинуваченого ОСОБА_12 пояснила працівникам поліції, що вказані речі напередодні приніс із собою ОСОБА_8 (Т.2, а.с. 113-118);

протокол проведення слідчого експерименту від 19.05.2023 року за участю ОСОБА_8 , який в довільній формі розповідає про обставини скоєння злочину, зокрема про спосіб нанесення тілесних ушкоджень потерпілому. ОСОБА_8 зазначив в ході проведення слідчого експерименту, що після нанесення декількох ударів ножем потерпілому, він чітко розумів, що вбив його (Т.2, а.с. 153-156);

висновок експерта №05-1-08/176 від 16.06.2023 року, згідно якого кров трупа ОСОБА_9 відноситься до групи В (ІІІ) з ізогемаглютиніном анти-А ізосерологічної системи АВО (Т.2, а.с. 167);

висновок експерта №05-1-08/177 від 21.06.2023 року, згідно якого антигени А, В і Н виявлені в слідах крові людини на кофті, підштанниках, на штанях темно-синього кольору, можуть походити за рахунок крові особи (осіб) з групою крові АВ (ІV) з супутнім антигеном Н, або за рахунок змішування груп крові А (ІІ) з ізогемаглютиніном анти-В, В (ІІІ) з ізогемаглютиніном анти-А, АВ (ІV) та О (І) з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В. Домішка крові потерпілого ОСОБА_9 не виключається. Антигени А і Н, виявлені в слідах крові людини на кофті, можуть походити за рахунок крові особи (осіб) з групою крові А (ІІ) з ізогемаглютиніном анти-В з супутнім антигеном Н або за рахунок зішування груп крові А (ІІ) з ізогемаглютиніном анти-В та 0 (І) і ізогемаглютинінами анти-В та анти-В. Даних про походження крові від потерпілого ОСОБА_9 не виявлено. Антигени В і Н, виявлені в слідах крові людини на підштанниках, на штанях темно-синього кольору, можуть походити за рахунок крові особи (осіб) з групою крові В (ІІІ) з ізогемаглютиніном анти-А з супутнім антигеном Н або за рахунок змішування груп крові В (ІІІ) з ізогемаглютиніном анти-А та 0 (І) з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В. Походження крові від потерпілого ОСОБА_9 не виключається (Т.2, а.с. 171-173);

висновок експерта №СЕ-19/124-23/7144-ПТ від 08.08.2023 року, згідно якого імовірніше за все зона пожежі, яка відбулася 04.05.2023 року за адресою: АДРЕСА_2 , мала щонайменше два осередки: перший знаходився в господарчій будівлі, другий в задній частині заслону автомобіля «Сhevrolet Niva» держномер НОМЕР_11 , в районі розташування лівої частини заднього сидіння та багажного відділення. Категорично відповісти на дане запитання та встановити точні геометричні координати місця розміщення першого осередку пожежі не представляється можливим, у зв`язку із причиною, викладеною в дослідницькій частині. Джерелом запалювання, яке зумовило займання наявного горючого середовища у місцях формування осередків пожежі було вогневе джерело запалювання (палаючий сірник, запальничка, незагашений тютюновий виріб, факел тощо), занесене безпосередньо у горюче середовище. Технічною причиною виникнення пожежі є займання горючого середовища в зонах осередків пожежі, внаслідок дії на нього вогневого джерела запалювання (Т.2, а.с. 192-199);

протокол огляду предметів від 22.06.2023 року з фототаблицею (Т.2, а.с. 216-227);

висновок експерта №СЕ-19/124-23/7819-ТВ від 19.07.2023 року, згідно якого вартість портативної музичної колонки «JBL», станом на 04.05.2023 року становила 294,93 грн. Ринкова вартість наручного годинника «Orient crystal 21 jewels» станом на 04.05.2023 року могла становити 266,67 грн. (Т.2, а.с. 245-250);

висновок експерта №СЕ-19/124-23/7852-АВ від 13.07.2023 року, згідно якого середня ринкова вартість автомобіля марки ЗАЗ 110216, держномер НОМЕР_8 , 1999 року випуску, при умові, що автомобіль з нормативним пробігом, станом на 04.05.2023 року, становила 21580 грн. (Т.3, а.с. 58-60);

висновок експерта № СЕ-19/124-23/8443-ТВ від 27.07.2023 року, згідно якого ринкова вартість куртки «Bravo спецодежда» станом на 04.05.2023 року становила 439,64 грн. (Т.3, а.с. 66-70);

висновок експерта №05-11-02/39 від 29.08.2023 року, згідно якого на трупі, окрім ушкоджень у вигляді обгорання тканин і органів трупу, що є післясмертним і утворилося від дії відкритого вогню, виявлені також тілесні ушкодження у вигляді колото-різаної рани передньої черевної стінки та колото-різаної рани серця. Дані тілесні ушкодження виникли від дії колюче-ріжучого предмету, що мав добре виражений обушок. Ушкодження у вигляді колото-різаної рани передньої черевної стінки виникло незадовго до настання смерті, відносно живої особи відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, що небезпечні для життя. Тілесні ушкодження у вигляді колото-різаної рани серця виникло не більш ніж як за пів години до настання смерті, відносно живих осіб відноситься до тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя, а в даному випадку спричинили настання смерті. Смерть ОСОБА_9 настала внаслідок тампонади серця згортком крові при кровотечі в порожнину серцевої сорочки внаслідок відкритої рани серця, про що свідчать наявні на передньо-боковій стінці правого шлуночку колото-різаної рани, що проникає в порожнину серця, наявність темно-червоного згортку крові в порожнину серцевої сорочки, малокрівний тьмяний серцевий м`яз. Визначити давність настання смерті ОСОБА_9 неможливо із-за недостатньої кількості судово-медичних даних, що спричинене значним обгоранням тканин і органів трупу, проте не виключається настання смерті в час, вказаний в постанові. Вище вказані тілесні ушкодження виникли внаслідок дії колюче-ріжучого предмету, що мав обушок шириною 1-1,5 см та клинок шириною близько 1-1,5 см в межах погружаємого в тіло частини клинка. Дані розмірі вказані без врахування скоротливої здатності шкіри та є орієнтовними, оскільки ушкоджені ділянки піддалися деформації через дії на них термічного фактору. Вище вказані прижиттєві ушкодження є небезпечними для життя. По тілу ОСОБА_9 було нанесено не менш як удари колюче-ріжучим предметом послідовність нанесення яких визначити неможливо. Ушкоджень, характерних для самооборони, на трупі не виявлено. Визначити розташування тіла ОСОБА_9 під час отримання ним тілесних ушкоджень у вигляді ран в просторі та відносно нападника немає можливості. При токсилогічній експертизі м`язу та крові (згортка крові з порожнини серцевої сорочки) від трупу ОСОБА_9 виявлено етиловий спирт в концентрації відповідно 1,42 та 0,99 проміле. Така концентрація етилового спирту в крові живої особи відноситься до легкого ступеня алкогольного сп`яніння (Т.3, а.с. 88-90);

висновок експерта №05-11-02/39/6 від 02.09.2023 року, згідно якого тілесні ушкодження, які виявлені на трупі ОСОБА_9 , а саме колото-різані рани передньої черевної стінки та серця, могли утворитися при обставинах, вказаних ОСОБА_8 і протоколі проведення за його участі 19.05.2023 слідчого експерименту (Т.3, а.с. 93-95).

висновок експерта №СЕ-19/124-23/6766-Д від 12.06.2023 року, згідно якого слід долоні руки розмірами 70х40 мм залишений не ОСОБА_8 дактилокарта якого надана для порівняльного дослідження, а іншою особою (Т.2., а.с. 182-184);

висновок експерта № СЕ-19-23/35492-БД від 07.09.2023 року, згідно якого генетичні ознаки крові, виявлено на клинку ножа збігаються з генетичними ознаками зразка крові потерпілого ОСОБА_9 та не збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію підозрюваного ОСОБА_8 . Ймовірність випадкового збігу генетичних ознак, встановлених в об`єкті №3,1 та у зразку крові потерпілого ОСОБА_9 складає 2,14 х10-26. Сукупність генетичних ознак, встановлених у вказаних обєктах трапляється не частіше, ніж у 1 з 4,67х10-25 осіб. Походження крові і клітин, виявлених в обєкті №3.1. від підозрюваного ОСОБА_8 виключається (Т.3, а.с. 6-10);

висновок експерта №СЕ -19-23/35514-БД від 11.09.2023 року, згідно якого генетичні ознаки крові на кофті та на штанях збігаються між собою, збігаються з генетичними ознаками зразка крові потерпілого ОСОБА_9 та не збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію підозрюваного ОСОБА_8 . Ймовірність випадкового збігу генетичних ознак, встановлених у об`єктах №1,8,14 та у зразку крові потерпілого ОСОБА_9 складає 7,94х10-26. Сукупність генетичних ознак, встановлених у вказаних об`єктах, трапляється не частіше, ніж у 1 з 1,26х1025 осіб. Походження крові, у об`єктах №1,8,14 від підозрюваного ОСОБА_8 виключається (Т.3, а.с. 25-28);

висновок експерта № СЕ-19-23/41514-БД від 08.09.2023 року, згідно якого генетичні ознаки крові, виявленої на поверхнях шнурків черевика на ліву ногу збігаються з генетичними ознаками зразка крові потерпілого ОСОБА_9 та не збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію підозрюваного ОСОБА_8 . Ймовірність випадкового збігу генетичних ознак, встановлених в об`єкті №2 та у зразку крові потерпілого ОСОБА_9 складає 2,14х10-26. Сукупність генетичних ознак, встановлених у вказаних об`єктах, трапляється не частіше, ніж у 1 з 4,67х10 25 осіб. Походження крові, виявленої в об`єкті №2, від підозрюваного ОСОБА_8 виключається (Т.3, а.с. 44-47).

Дані докази за свою є належними та допустимим у розумінні норм КПК України, оскільки вони підтверджують існування обставин, які суд вважає встановленими у даному кримінальному провадженні, а також достовірність та можливість використання цих доказів.

Порушень вимог ст.87 КПК України не установлено.

Суд не приймає до уваги виписку з амбулаторної картки №1009, згідно якої ОСОБА_8 станом на 04.05.2023 року о 20:20 не має ознак сп`яніння. Тверезий (Т.2, а.с. 95), так як освідування проведено через 20 годин після вчинення злочину. Крім того, ОСОБА_8 як на досудовому слідстві так і в суді повідомляв про те, що вживав з потерпілим алкогольні напої (випив 200 грам горілки), перед вчиненням злочину.

Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачають відповідальність за кримінальні правопорушення, винним у вчиненні яких визнається обвинувачений.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_8 за:

п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України як умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині (вбивство) вчинено особою, яка раніше вчинила умисне вбивство;

ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану, поєднана з проникненням до житла;

ч. 3 ст. 357 КК України як незаконне заволодіння будь яким способом важливим особистим документом.

При цьому не знайшли свого підтвердження доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_8 захищався від неправомірних дій ОСОБА_9 , у зв`язку з чим його дії необхідно кваліфікувати за ст. 118 КК, а не за ст. 115 КК.

За нормативним визначенням умисне вбивство (ст. 115 КК) з об`єктивної сторони характеризується дією або бездіяльністю у вигляді протиправного посягання на життя людини, наслідками у вигляді смерті та причинним зв`язком між зазначеними діяннями та наслідками, а з суб`єктивної сторони - умисною формою вини (прямим або непрямими умислом), коли винний усвідомлює, що може заподіяти смерть особі, передбачає такі наслідки і бажає або свідомо припускає їх настання.

Такі самі ознаки об`єктивної та суб`єктивної сторін характерні й для умисного вбивства, вчиненого при перевищенні меж необхідної оборони (ст. 118 КК). Проте, на відміну від умисного вбивства, відповідальність за вчинення якого передбачена ст. 115 КК, обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони злочину, передбаченого ст. 118 КК, є мотив діяння - захист винною особою охоронюваних законом прав та інтересів від суспільно небезпечного посягання.

Згідно із ч. 1ст. 36 КК необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту (ч. 3ст. 36 КК).

До критеріїв визначення правомірності необхідної оборони належать: наявність суспільно небезпечного посягання, його дійсність та об`єктивна реальність, межі захисних дій, які б не перевищували меж необхідності, а шкода особі, яка здійснює посягання, не перевищувала б ту, яка для цього необхідна.

Для вирішення питання про кваліфікацію складу злочину, пов`язаного з умисним позбавленням життя особи, зокрема щодо відсутності чи наявності стану необхідної оборони, перевищення її меж, суд у кожному конкретному випадку, враховуючи конкретні обставини справи, повинен здійснити порівняльний аналіз та оцінити наявність чи відсутність акту суспільно небезпечного посягання й акту захисту, встановити їх співвідношення, відповідність чи невідповідність захисту небезпечності посягання.

У разі, коли визначальним у поведінці особи було не відвернення нападу та захист, а бажання спричинити шкоду потерпілому (розправитися), такі дії за своїми ознаками не становлять необхідної оборони, вони набувають протиправного характеру і мають розцінюватись на загальних підставах.

При кваліфікації дій ОСОБА_8 як умисне вбивство суд враховує, що ОСОБА_8 завдав ОСОБА_13 декілька ударів ножем в область передньої черевної стінки та серця, внаслідок чого спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді колото-різаної рани передньої черевної стінки та колото-різаної рани серця, від яких настала смерть останнього.

Вирішуючи питання щодо доводів сторони захисту про вчинення ОСОБА_8 умисного вбивства при перевищенні меж необхідної оборони суд встановив, що як зазначає сам обвинувачений, він вивернув потерпілому руку в якій останній тримав ніж, а ребром долоні іншої руки забив цей ніж в грудну клітку потерпілого, від удару ОСОБА_9 зупинився, а обвинувачений дістав ножа із рани та завдав ще декілька ударів в грудну клітку потерпілому. В цей час потерпілий ніяких активних дій не робив та з його боку не існувало реальної загрози життю чи здоров`ю обвинуваченого. З цих підстав суд приходить до висновку, що факт наявності порізу на руці у обвинуваченого свідчить про наявність конфлікту, однак не вказує на те, що метою завдання ОСОБА_8 ударів ножем ОСОБА_9 був захист.

Колегія суддів, оцінюючи встановлені з цього приводу обставини вважає встановленим відсутність підстав стверджувати, що ОСОБА_8 перебував у стані необхідної оборони, але перевищив її межі, оскільки вищезазначені дії обвинуваченого не відповідають вимогам своєчасності оборони, позаяк були вчинені після закінчення посягання з боку потерпілого.

Що стосується, невизнання вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.4 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України, суд вважає, що скоєння вказаних злочинів ОСОБА_8 повністю знайшло своє підтвердження в ході судового розгляду. Так, ОСОБА_8 підтвердив, що заходив до будинку потерпілого, а під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 працівниками поліції були виявлені особисті речі та важливі особисті документи ОСОБА_9 . Як вказані речі опинилися за місцем його проживання, ОСОБА_8 пояснити суд не зміг.

Підстави визнання обвинувачення за ч.2 ст. 194 КК України необґрунтованим.

Дослідивши всі вище вказані докази, встановивши фактичні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Всі надані стороною обвинувачення та досліджені судом докази не містять достатніх даних щодо причетності ОСОБА_8 до вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 194 КК України. Обвинувачений заперечив свою вину у вчиненні даного злочину, свідки, які б вказували на ОСОБА_8 як на особу, яка вчинила пожежу в домоволодінні потерпілого, стороною обвинувачення не зазначені, жодних інших доказів, які б вказували на вину ОСОБА_8 суду не надано. Твердження прокурора про велику ймовірність скоєння даного злочину саме ОСОБА_8 , судом до уваги не приймається з огляду на наступне:

Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Європейський суд з прав людини у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» вказував, що рівень певності, якого має досягати суддя за системою «внутрішнього переконання» чи системою «поза межами розумного сумніву», який є важливим для ухвалення справедливого рішення, не повинен досягатися шляхом примусу до зізнання. Лише таким чином буде дотримано цілковитої поваги до презумпції невинуватості та статусу обвинуваченого, що є ключовими поняттями для демократичної концепції кримінального судового розгляду.

Отже, обвинувачення повинно довести «кожний факт», пов`язаний із злочином, щоб «не існувало жодної розумної підстави для сумнівів». Правило про тлумачення сумнівів на користь обвинуваченого по суті означає, що жодна з сумнівних обставин не може бути покладена в основу обвинувальних тез по справі, тобто воно висуває вимогу повної і безумовної доведеності обвинувачення. Ця вимога має на меті охорону законних інтересів обвинуваченого і служить гарантією досягнення істини у справі.

Таким чином, правило про тлумачення сумнівів на користь обвинуваченого виступає гарантією не тільки для обвинуваченого воно служить також гарантією досягнення мети правосуддя. Завдяки даному правилу досягається об`єктивна істина, так як обвинувачення ґрунтується тільки на безсумнівних доказах і безспірних фактах.

Згідно з ч.1 ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Про це також йдеться у справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» від 06.12.1988 року (п.146), де Європейський Суд з прав людини встановив, що «принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що під час досудового розслідування не було встановлено, а прокурором в ході розгляду справи не наведено суду доказів про вчинення ОСОБА_8 злочину за ч. 2 ст.194 КК України, а тому відповідно до вимог п.2 ч.1ст.373 КПК України, суд вважає за необхідне ухвалити за цим епізодом виправдувальний вирок, у зв`язку із недоведеністю, що дане кримінальне правопорушення вчинене саме ОСОБА_8 .

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 , згідно ст. 66 КК України судом не встановлено. Обставинами, що обтяжують покарання ОСОБА_8 , згідно ст. 67 КК України є: вчинення злочинів в стані алкогольного сп`яніння, рецедив злочину (що стосується кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 357 КК України).

Мотиви призначення відповідного покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями пунктів 1, 2, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами та доповненнями), а також виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує наступне:

позицію сторін судового провадження щодо необхідної міри покарання ;

відношення обвинуваченого до вчиненого (відсутність каяття та небажання виправляти свою поведінку);

ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії: п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України особливо тяжкий злочин; ч. 4 ст. 185 КК України тяжкий злочин; ч. 3 ст. 357 КК України кримінальний проступок;

особливості й обставини вчинення злочину, передбаченого п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України: форму вини (прямий умисел), мотив і мету (мотив особиста неприязнь, мета позбавлення життя), спосіб (тілесні ушкодження у формі колото-різаних ран), стадію вчинення (закінчений злочин), характер і ступінь тяжкості наслідків що настали (смерть потерпілого);

особливості й обставини вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України: форму вини (прямий умисел), мотив і мету (мотив відсутність доходу, мета власне збагачення), спосіб (таємне викрадення шляхом проникнення), стадію вчинення (закінчений злочин), характер і ступінь тяжкості наслідків що настали (завдання матеріальних збитків);

особливості й обставини вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 357 КК України: форму вини (прямий умисел), мотив і мету (мотив приховання слідів злочину, мета заволодіння документами), спосіб (таємне викрадення шляхом проникнення), стадію вчинення (закінчений злочин), характер і ступінь тяжкості наслідків що настали (відсутність тяжких наслідків);

відсутність пом`якшуючих покарання обставин;

наявність обтяжуючих покарання обставин;

особу обвинуваченого, який має непогашені судимості і вчинив нові злочини після умовно-дострокового звільнення за попередній особливо тяжкий злочин, за медичною допомогою до лікаря-нарколога та лікаря-психіатра в КНП Городищенське медичне об`єднання не звертався, за місцем проживання характеризується посередньо, згідно висновку судово-психіатричного експерта №346 від 05.07.2023 року є осудним.

За вищевикладених обставин, відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених уст. 65 Кримінального кодексу України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

В той же час суд зазначає, що згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно дост.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»при розгляді справ застосовується як джерело права, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року, де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

З врахуванням таких вимог закону при призначенні покарання обвинуваченому суд враховує характер і ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності за особливо тяжкий злочин, вчинив злочини під час умовно-дострокового звільнення з місць позбавлення волі. Відсутність обставин, що пом`якшують покарання та наявність обставин, що обтяжують покарання.

З урахуванням наведеного колегія суддів дійшла переконання, що ОСОБА_8 хоч і визнав частково свою вину в скоєному, проте становить підвищену небезпеку для суспільства, а тому вважає необхідним застосувати до нього покарання за ч.4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі, за ч.3 ст. 357 КК у виді обмеження волі та за п. 13 ч.2 ст. 115 КК України - довічне позбавлення волі, як таке, що відповідатиме меті покарання, оскільки, саме таке покарання, на думку колегії суддів, буде справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення винного та попередження вчинення ним нових злочинів.

Остаточне покарання ОСОБА_8 колегія суддів визначає за ч.1ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді довічного позбавлення волі.

Відповідно до п.26 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» маючи на увазі, що при визначенні покарання за правилами ст. 71 КК до покарання за новим вироком повністю або частково приєднується невідбута частина покарання за попереднім вироком, суди повинні точно встановлювати невідбуту частину основного й додаткового покарань і зазначати їх вид та розмір у новому вироку. Невідбутою частиною покарання за попереднім вироком треба вважати: частину покарання, від відбування якого особу звільнено умовно-достроково (статті 81, 107 КК) ( 2341-14 ).

У разі, коли особа була засуджена до арешту або позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням (статті 75, 104 КК) ( 2341-14 ) або була звільнена від відбування покарання умовно-достроково (статті 81, 107 КК) і в період іспитового строку або строку умовно-дострокового звільнення вчинила новий злочин, суд зобов`язаний визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі, зокрема й тоді, коли останнім за часом вироком призначаються більш м`які види покарання. Абзац сьомий пункту 26 із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду N 8 ( v0008700-09 ) від 12.06.2009 \

Враховуючи, що ОСОБА_8 будучи засудженим 15.12.2010 року за вироком Городищенського районного суду Черкаської області за ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України до покарання у виді 13 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений умовно-достроково 07.04.2021 року з невідбутим терміном 2 роки 2 місяці 18 днів, є необхідним застосувати положення ч. 1 ст. 71 КК України і приєднати йому до остаточного покарання повністю невідбуте покарання.

Суд звертає увагу на те, що Черкаським РУП ГУНП в Черкаській області було проведено перевірку щодо тілесних ушкоджень у ОСОБА_8 04.05.2023 року встановлено відсутність достатніх даних про наявність в діянні складу кримінального правопорушення та підстав для внесення відомостей в ЄДРД. Натомість, в матеріалах кримінального провадження наявна заява ОСОБА_8 від 04.05.2023 року в якій останній просить припинити заходи щодо його звернення по факту нанесення йому тілесних ушкоджень, оскільки претензій немає. Крім того, ОСОБА_8 суду пояснив, що поріз на пальці він отримав, коли віддавав ножа працівникам поліції, претензій до них він немає.

Підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду.

Цивільний позов не заявлено.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Майнова шкода становить 734,57 грн.

З обвинуваченого необхідно стягнути на користь держави документально підтверджені витрати за залучення експерта в порядку ч. 2 ст. 124 КПК України, у сумі 68098,12 грн.

Питання про речові докази необхідно вирішити в порядку ст.100 КПК України, у відношенні тих доказів по яким було надано суду відповідні постанови про їх визнання такими.

04.05.2023 року ОСОБА_8 затримано о 09:30 годині. Під час обшуку затриманого вилучено: кофту з чорними та синіми смужками, футболку сірого кольору, штани темного кольору зі слідами речовини бурого кольору, підштанники сірого кольору зі слідами речовини бурого кольору , які поміщені до сейф-пакета № WAR17832169, згідно даними протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину.

Обвинуваченому на досудовому розслідуванні обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який почав діяти з 05.05.2023 року. В подальшому на підставі ухвал слідчих суддів та суду дана міра запобіжного заходу була продовжена.

Враховуючи, що ОСОБА_8 призначено покарання у виді позбавлення волі, міру запобіжного заходу слід залишити попередню тримання під вартою.

На підставі ухвали слідчого судді Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області ОСОБА_14 від 05.05.2023 року накладено арешт на майно: куртку із синтетичного матеріалу фірми «Bravo» червоного та сірого кольорів; переносну колонку фірми «JBL» чорного кольору; розкладне портмоне, в якому малися речі: картка «Ощадбанку» НОМЕР_2 , картка «Ощадбанку» НОМЕР_3 на імя ОСОБА_15 , посвідчення водія № НОМЕР_12 на ОСОБА_9 , картка «Ощадбанку» НОМЕР_4 на ОСОБА_15 , дисконтна картка аптеки «Вітамінка», картка «ПриватБанку» НОМЕР_5 , свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_9 на автомобіль марки «Shevrolet Niva» держномер НОМЕР_11 , власником якого являється ОСОБА_9 , картка «ПриватБанку» НОМЕР_6 , свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_7 на автомобіль марки «ЗАЗ 110216» держномер НОМЕР_8 ; посвідчення власника мопеда на ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 фотознімок; три аркуші з рукописним текстом.

На підставі ухвали слідчого судді Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області ОСОБА_14 від 11.05.2023 року накладено арешт на майно: кофту з чорними та синіми полосами, футболку сірого кольору, штани темно синього кольору зі слідами речовини бурого кольору та підштанники сірого кольору зі слідами речовини бурого кольору, що поміщені до пакету WAR1783269.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Оскільки наразі не має потреби в перебуванні знарядь та засобів вчинення злочину під арештом, суд вважає за можливе його скасувати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 374, 376 КПК України, суд

з а с у д и в:

ОСОБА_8 визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.194 КК України та виправдати на підставі п. 2 ч. 1ст. 373 КПК України у зв`язку з недоведеністю вчинення ОСОБА_8 , кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 13 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України і призначити йому покарання:

- за ч. 3 ст. 357 КК України 3 роки обмеження волі;

- за ч. 4 ст. 185 КК України 7 років позбавлення волі;

- за п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України довічне позбавлення волі

На підставі ч. 1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_8 покарання у виді довічного позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за даним вироком, повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Городищенського районного суду Черкаської області від 15.12.2010 року за ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України, та остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді довічного позбавлення волі.

Захід забезпечення кримінального провадження, а саме: запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, залишити ОСОБА_8 без змін, та продовжити строк його дії до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 , рахувати з дня набрання вироком суду законної сили, зарахувавши йому попереднє ув`язнення у загальний строк покарання з 04.05.2023 року по день набуття вироком законної сили, з розрахунку день за день.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області ОСОБА_14 від 05.05.2023 року з наступного майна: куртки із синтетичного матеріалу фірми «Bravo» червоного та сірого кольорів; переносної колонки фірми «JBL» чорного кольору; розкладного портмоне, в якому малися речі: картка «Ощадбанку» НОМЕР_2 , картка «Ощадбанку» НОМЕР_3 на імя ОСОБА_15 , посвідчення водія № НОМЕР_12 на ОСОБА_9 , картка «Ощадбанку» НОМЕР_4 на ОСОБА_15 , дисконтна картка аптеки «Вітамінка», картка «ПриватБанку» НОМЕР_5 , свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_9 на автомобіль марки «Shevrolet Niva» держномер НОМЕР_11 , власником якого являється ОСОБА_9 , картка «ПриватБанку» НОМЕР_6 , свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_7 на автомобіль марки «ЗАЗ 110216» держномер НОМЕР_8 ; посвідчення власника мопеда на ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 фотознімок; три аркуші з рукописним текстом.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області ОСОБА_14 від 11.05.2023 року з наступного майна: кофти з чорними та синіми полосами, футболки сірого кольору, штанів темно синього кольору зі слідами речовини бурого кольору та підштанників сірого кольору зі слідами речовини бурого кольору, що поміщені до пакету WAR1783269.

Після набрання вироком законної сили, речові докази, а саме:

пожежне сміття з ложе трупа, газовий балон з горілкою з автомобіля «Niva», пожежне сміття з автомобіля «Niva», два ножа, сліди папілярних візерунків на двох липких стрічках, які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів відділення поліції №1 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області знищити;

кофту з чорними та синіми полосами, футболку сірого кольору, штани темно синього кольору зі слідами речовини бурого кольору та підштанники сірого кольору зі слідами речовини бурого кольору, які зберігаються у кімнаті зберіганні речових доказів відділення поліції №1 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області повернути ОСОБА_8 ;

куртку зі шкірозамінника коричневого кольору фірми «zhan shi» розміру 50/52; туфлі зі шкірозамінника чорного кольору 42 розміру; ніж, який складається з металевого леза та дерев`яного руків`я; ніж, який складається з металевого леза та дерев`яного руків`я зі слідами речовини бурого кольору; куртку із синтетичного матеріалу фірми «Bravo» червоного та сірого кольорів; переносну колонку фірми «JBL» чорного кольору; наручний маталевий годинник фірми «Quartz»; розкладне портмоне, в якому малися речі: картка «Ощадбанку» НОМЕР_2 , картка «Ощадбанку» НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_15 , посвідчення водія № НОМЕР_12 на ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , картка «Ощадбанку» НОМЕР_4 на ОСОБА_15 , дисконтна картка аптеки «Вітамінка», картка «ПриватБанку» НОМЕР_5 , свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_9 на автомобіль марки «Shevrolet Niva» держномер НОМЕР_11 , власником якого являється ОСОБА_9 , картка «ПриватБанку» НОМЕР_6 , свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_7 на автомобіль марки «ЗАЗ 110216» держномер НОМЕР_8 ; фотознімок; три аркуші з рукописним текстом, що зберігаються в СУ ГУНП в Черкаській області передати потерпілій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ;

посвідчення власника мопеда на ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яке зберігається в СУ ГУНП в Черкаській області передати останньому за належністю;

зрізи нігтів з обох рук, змиви з обох рук, зразки букального епітелію ОСОБА_8 , які зберігаються в СУ ГУНП в Черкаській області знищити.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати за залучення експертів по справі на суму 68098,12 грн.

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги учасниками процесу до Черкаського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня проголошення вироку.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_17

ОСОБА_3