Справа № 521/6459/24
Номер провадження:1-кс/521/1287/24
УХВАЛА
Сторони кримінального провадження, які приймали участь, з боку обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 , слідчий ОСОБА_5 ; з боку захисту: підозрюваний ОСОБА_3 , захисник адвокат ОСОБА_6
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
1.Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.
Слідчим суддею проводився розгляд клопотання слідчого СВ ВП № 3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області, погодженого з прокурором Малиновської окружної прокуратури міста Одеси про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_3 .
Клопотання розглядалось за ініціативою слідчого.
Слідчим суддею також проводився розгляд скарги про незаконне затримання ОСОБА_3 в порядку ст. 206 КПК.
Скарга розглядалась за ініціативою захисника адвоката ОСОБА_6 .
2.Встановлені слідчим суддею обставини із посиланням на докази.
Під час розслідування встановлено, що ОСОБА_3 з корисливих мотивів, з метою одержання незаконних прибутків від експлуатації людей, яка полягала у примусовому втягненні у зайняття жебрацтвом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх протиправних дій, зайнявся злочинною діяльністю, пов`язаною з пошуком, вербуванням, переміщенням осіб з уразливим станом, через збіг тяжких особистих, сімейних або інших обставин з метою їх експлуатації, яка полягала у примусовому втягненні у зайняття жебрацтвом.
На початку 2022 року ОСОБА_3 познайомився із ОСОБА_7 та у 2023 році із ОСОБА_8 з якими домовився про спільне вчинення злочину. Так спільними заходами вони підшукували та вербували відповідних людей з уразливим станом. ОСОБА_3 підшукав та орендував для зайняття такою діяльністю будинок за адресою АДРЕСА_3 , в підвалі якого облаштував місце утримання потерпілих. Для вказаних цілей придбав і використовував транспортний засіб «БМВ 520» сірого кольору, д.н. НОМЕР_1 .
Встановлено, що в кінці 2022 року, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_3 знаходячись біля супермаркету «Копійка», який розташований за адресою м. Одеса, проспект Небесної Сотні, 65А, діючи умисно, відповідно до узгодженого разом із ОСОБА_7 та ОСОБА_8 плану, виконуючи пошук осіб для подальшого примусового втягнення у зайняття жебрацтвом, зустрів раніше незнайомого йому ОСОБА_9 , який на той час перебував в уразливому стані, внаслідок збігу тяжких життєвих обставин та знаходився на вулиці без визначеного місця проживання.
Усвідомлюючи, що ОСОБА_9 перебуває в уразливому стані, ОСОБА_3 запропонував йому проїхати до спеціально пристосованого для утримання потерпілих будинку за адресою: АДРЕСА_3 , на що останній погодився. Надалі ОСОБА_3 розуміючи, що ОСОБА_9 не має засобів для існування, тобто перебуває в уразливому стані, діючи шляхом обману, обіцяючи високий заробіток, погрожуючи подальшим розшуком та застосуванням тілесних ушкоджень у випадку спроби втечі, запропонував останньому зайнятися жебракуванням, на що ОСОБА_9 погодився. У подальшому, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 діючи відповідно до злочинного плану, за попередньою змовою із ОСОБА_10 в період часу з кінця 2022 року по жовтень 2023 року, зранку кожного дня розміщували потерпілого на місцях жебракування на території міста Одеси, а ввечері доставляли до місця утримання потерпілих за адресою АДРЕСА_3 .
Надалі ОСОБА_3 присвоював собі отримані від жебракування кошти, частину яких розподіляв між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , а іншу частину використовував для фінансування витрат, що були пов`язані із здійсненням злочинної діяльності, забезпеченням проживання потерпілих.
Таким чином, ОСОБА_3 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою один з одним в період часу з кінця 2022 року по жовтень 2023 року здійснювали експлуатацію ОСОБА_9 шляхом примусового втягнення його у зайняття жебрацтвом.
Дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 149 КК. 23.04.2024 року ОСОБА_3 повідомлено про підозру у скоєнні вказаного кримінального правопорушення за кваліфікуючими ознаками: вербування, переміщення, переховування людини, вчинені з метою експлуатації, у виді примусового втягнення у зайняття жебрацтвом з використанням примусу, обману, уразливого стану потерпілого для отримання згоди на його експлуатацію, поєднані з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, погрозою застосування такого насильства, вчинені повторно.
Ризики на які посилається слідчий, як на мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою: ОСОБА_3 може переховуватись від органу досудового розслідування та суду; запобігання знищенню, переховуванню або спотворенню речових доказів по вказаному провадженню; незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні; може вчинити інше кримінальне правопорушення, а також перешкоджати кримінальному провадженню, шляхом невиконання або неналежного виконання обов`язків покладених на нього як на підозрюваного у кримінального провадженні в разі обрання йому більш м`якого виду запобіжного заходу.
Окремо захисником ОСОБА_6 подана скарга про незаконне затримання підозрюваного ОСОБА_3 .
Відповідно до скарги захисник вважає, що затримання ОСОБА_3 було незаконним, здійсненим з порушенням порядку, визначеного КПК України, оскільки на момент затримання відсутні обґрунтовані обставини та підстави для втечі підозрюваного, з метою уникнення кримінальної відповідальності.
3.Позиції сторін кримінального провадження.
Прокурор та слідчий в судовому засіданні просили клопотання задовольнити, оскільки вважали мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтованими та такими, що дають право слідчому судді на застосування найбільш суворого запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_3 . Слідчий також просив не застосовувати заставу до підозрюваного, як альтернативний запобіжний захід.
Захисник адвокат та підозрюваний просили відмовити в задоволенні клопотаня, оскільки підстав для застосування найсуворішого запобіжного заходу не має. Просили обрати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою. Окрім того, захисник просила визнати незаконним затримання підозрюваного.
4.Мотиви, з яких слідчий суддя виходив при постановлені ухвали, мотиви неврахування окремих доказів, положення закону яким керувався слідчий суддя.
Слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню, а в задоволенні скарги захисника необхідно відмовити, з наступних підстав.
Питання яке було поставлено перед слідчим суддею полягає в тому, чи існують підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_3 та чи потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться у клопотанні слідчого? Окрім того, окремо поставлено питання щодо застави, яку на думку прокурора не можливо застосувати.
Окремим питанням стороною захисту поставлено незаконність затримання підозрюваного ОСОБА_3 .
Для відповіді на перше питання необхідно оцінити фактичні обставини правопорушення та особистість підозрюваного ОСОБА_3 .
Фактичні обставини показують, що ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні вербування людини, з метою її експлуатації у виді примусового втягнення у зайняття жебрацтвом з використанням примусу, обману, уразливого стану потерпілого, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинено повторно.
Жодних пояснень підозрюваний ОСОБА_3 в судовому засіданні не надав, користуючись своїм правом відмовитись від дачі показів.
Відповідно обставини події, що інкримінуються підозрюваному фактично досліджувались тільки з доводів і доказів сторони обвинувачення. Надані слідчому судді докази на вказаній стадії процесу доводять обґрунтованість підозри ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК, із зазначеними вище кваліфікуючими ознаками.
Аналізом показів потерпілого ОСОБА_9 можливо встановити, що існують обґрунтовані підозри у відношенні ОСОБА_3 та ще двох осіб, які вчиняли дії направлені на вербування, переміщення та переховування людини з метою експлуатації у зайнятті жебрацтвом. Окрім того, з показів потерпілого встановлено, що ОСОБА_3 , спільно з третьою особою застосував фізичне насилля до потерпілого з метою примусового залишення в спеціальному, створено задля вказаної діяльності місці та примушування займатись жебрацтвом.
Особистість ОСОБА_3 свідчить про наступне. Він знаходиться у віці 33 років, народився в АДРЕСА_4 . Має лише неповну середню освіту. Жодної спеціальності не отримав. Зі слів не працює. Не одружений. Спільно проживає з ОСОБА_11 Зареєстрований в АДРЕСА_1 , тимчасово проживає в АДРЕСА_2 .
Суд вважає, що стабільних соціальних зв?язків у підозрюваного ОСОБА_3 в м. Одесі не має. Необхідно відмітити, що спосіб життя ОСОБА_3 показує, що він може мати незаконні заробітки. Відсутність будь-якої роботи протягом тривалого часу, відсутність спеціальної освіти (будь-якої освіти), відсутність навичок на роботу на фоні інформації про організацію особливо тяжкого злочину пов`язаного із експлуатацією людей на зайняття жебрацтвом, свідчить про існування розумних підозр у відношенні ОСОБА_3 на зайняття саме такою незаконною діяльністю.
Оскільки підозрюваний відмовився від дачі показів, слідчий суддя також сприймає як достовірну інформацію покази потерпілого про насилля у відношенні нього, погрози, примушування на зайняття незаконною діяльністю та організацію такої діяльності саме ОСОБА_3 Обмеження у свободі, примусова експлуатація та нелюдське ставлення є частиною дій підозрюваного ОСОБА_3 , які описані потерпілим.
Відповідаючи на першу частину питання, необхідно зазначити, що правові підстави для застосування найсуворішого запобіжного заходу існують і будуть мати вираз у запобіганні ризикам, які можуть мати місце при більш м`якому контролі з боку держави. Так можливо стверджувати, що за допомогою даного заходу можливо запобігти ризику: переховування від органу досудового розслідування та суду, оскільки вчинений злочин відноситься до категорії особливо тяжких.
Слідчий суддя не погоджується з думкою захисника в частині відсутності доказів у провадженні на переховування. Необхідно зазначити, що кожне провадження є індивідуальним як за фактичними обставинами так і за змістом подій які вчиняє кожний його учасник. Існування обвинувачення у іншому провадженні у відношенні ОСОБА_3 , де він начебто виконує покладені на нього обов`язки, не свідчить про відсутність ризиків у даному провадженні. Хоча обставини правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_3 . схожі, це не руйнує ризики, які можуть бути встановлені слідчим у новому провадженні.
При наявності нової підозри, є очевидним, що існуючі фактичні обставини (як зміст майбутнього обвинувачення) для підозрюваного в майбутньому збільшуються. Відповідно і міра покарання, якщо особу визнають винною, за своїм змістом збільшиться. Така міра покарання, що може загрожувати підозрюваному в майбутньому може призвести до думки про втечу та ухилення від кримінальної відповідальності. Доказів добропорядної поведінки або гарантій такої поведінки, що не буде перешкоджати завданням кримінального провадження, слідчим судді стороною захисту не надано. При цьому слідчий суддя ухвалюючи таке рішення, враховує, що ОСОБА_3 за змістом і способом свого життя обґрунтовано підозрюється у зайняті незаконною діяльністю.
Що стосується незаконного впливу на потерпілого та свідків у вказаному провадженні, необхідно зазначити наступне. Потерпілий ОСОБА_9 відноситься до дуже вразливої соціальної групи, оскільки в силу тих чи інших обставин позбавлений житла, майна та загально-необхідних мінімальних матеріальних цінностей. Він не має не тільки житла і роботи але й сім`ї та будь-яких близьких осіб, які б змогли надати посильну допомогу. Враховуючи, що обвинувачений вчиняв насилля над вказаною особою, а також ту обставину, що сам потерпілий, в силу характеру і темпераменту не здатний протистояти незаконним діям з боку підозрюваного, слідчий суддя вважає, що існують обґрунтовані припущення, що ОСОБА_3 здатний впливати на потерпілого з метою примусити останнього змінити власні покази на користь підозрюваного. Оскільки інші особи, з числа малозабезпечених є свідками у вказаному провадженні, існує також загроза вплину і на них, з метою викривити правдиві обставини на користь ОСОБА_3 .
Таким чином, метою застосування запобіжного заходу є 1)забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, які покладені на нього законом (в тому числі явки до слідчого та прокурора за першою вимогою) та 2)запобігання спробам вчинити дії, які викладені слідчим суддею вище в ухвалі як ризики.
Потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи конкретної особи, оскільки як зазначено вище ми не можемо гарантувати чесної і порядної поведінки підозрюваного у суспільстві на час розслідування кримінального провадження.
Підводячи підсумки під аналізом обставин, що встановлені після вчинення кримінального правопорушення, необхідно зазначити, що сукупність доказів, які вказують на вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_3 і таким чином розумна обґрунтованість підозри у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК, на фоні мінімально соціалізованої особистості підозрюваного, вимагають застосування найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Обставини, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК не має.
Питання визначення розміру застави.
Застава слідчим суддею призначається відповідно до положень ч. 4 ст. 183 КПК. Незважаючи на ту обставину, що злочин вчинено із застосуванням насилля, підстав для обмеження у праві на внесення застави не має. При цьому слідчий суддя враховує, що ОСОБА_3 у іншому провадженні вже був під заставою і не порушував покладені на нього обов`язки. Розмір застави повинен бути в межах визначених у п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК. Слідчий суддя визначає розмір застави, з урахуванням обставин, які викладені вище в ухвалі, а саме враховуючи особистість підозрюваного, відсутність у нього стійких соціальних зв?язків, відсутність власної сім`ї, будь-якої роботи.
Слідчий суддя також враховує значення ОСОБА_3 як суб`єкта незаконних дій, його роль, як організатора у вказаних подіях та відсутність достатньої інформації задля пояснення власних дій. Ігнорування таких даних, буде несправедливим підходом до завдань кримінального провадження.
Застава є мірою психологічного характеру, заснованою на егоїстичних (економічних) мотивах людини. Слідчий суддя в інших судових рішеннях вже зазначав, що застава застосовується не з метою, щоб її не змогли внести, а навпаки, з метою, щоб її могли внести і вказана сума була здатна забезпечити належну поведінку обвинуваченого (або підозрюваного). Тобто застава на думку слідчого судді повинна бути такою, яку здатний внести обвинувачений (підозрюваний) і яка б могла його стримувати від всіх можливих та імовірних ризиків, що можуть перешкоджати кримінальному провадженню. Сума, яку необхідно обрати для підозрюваного, повинна бути як великою з точки зору відношення власності так і помірною для внесення. Значна сума, буде стримуючою силою для розумної поведінки підозрюваного і недопущення порушень в майбутньому, оскільки це призведе до втрати суми застави. Людина вносячи на депозитний рахунок держави значну суму коштів, повинна задуматись про їх повну втрату у випадку недобропорядної поведінки. Окрім того, вона потрапляє в орбіту нових відносин, пов`язаних із заміною запобіжного заходу на більш суворий. Тобто застава є економічним заходом контролю поведінки обвинуваченого (підозрюваного), який при сьогоднішніх умовах життя є одним із життєво необхідних для кожної людини.
Відповідно розмір застави повинен бути 120 (сто двадцять) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто станом на 01.01.2024 року 363 360 (триста шістдесят три тисячі триста шістдесят) гривень.
Питання незаконного затримання.
Звертаючись до слідчого судді із скаргою, захисник головним чином спирається на той факт, що ОСОБА_3 є обвинуваченим, йому вже обраний запобіжний захід у вигляді застави і він не порушує покладені на нього обов`язки. Відповідно захисник вважає, що підстав для затримання в порядку п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК у слідчого не було.
Разом з тим, поза увагою захисника начебто залишається той факт, що затримання відбулось в межах іншого кримінального провадження, за інших обставин, з іншими можливими ризиками незаконного поводження особи.
Так, слідчий суддя погоджується, що добропорядна поведінка ОСОБА_3 під час досудового розслідування та судового провадження може певним чином впливати на загальну характеристику особи, що буде в тому числі враховуватись судом (слідчим суддею) при вирішення питання - заходів забезпечення кримінального провадження. Натомість це зовсім не свідчить, що слідчий не може бути переконаний в існуванні загроз для нового провадження з боку підозрюваного. Саме про такі загрози і стверджував прокурор під час судового засідання.
Слідчий суддя вважає, що слідчий, мав право використати положення п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК на власний розсуд і відсутність на території м. Одеси активних бойових дій не мають жодного значення для цілей вказаної статті. «Виникли обґрунтовані обставини, які дають підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні злочину» - навіть за своїм змістом є настільки абстрактним формулюванням, що під обґрунтовані обставини можливо підвести будь-яку оперативну інформацію.
Разом з тим, розумним застосуванням вказаної норми буде вважатись використання її слідчим у випадку коли він особисто буде переконаний наявною в нього інформацією про втечу такої особи. Думати, що такою інформацією буде власне зізнання особи, підозрюваної у вчиненні злочину є нісенітниця. Як правило інформація такого роду є сукупність відомостей про життя особи, його соціальні зв?язки та минулі вчинки. Саме такого роду інформацію, вочевидь використав слідчий.
У будь-якому випадку, у новому провадженні можуть існувати нові дані про втечу і переховування, з урахуванням вже існуючого об`єму підозри або обвинувачення.
Відповідно ставити під сумнів дії слідчого під час затримання, лише з тих, підстав, що ОСОБА_3 у іншому провадженні виконує покладені на нього обов`язки є недостатнім аргументом. Такі мотиви можливо будуть мати значення у сукупності з іншими обставинами у провадженні і перш за все у новому провадженні. У даному випадку, слідчому судді не надані відомості, які б ставили під сумнів дії слідчого. Відповідно в задоволенні скарги про незаконне затримання необхідно відмовити.
Постановляючи ухвалу, слідчий суддя керується ст. ст. 132, 178, 183, 194, 196 КПК.
1.Висновки слідчого судді.
Клопотання слідчого СВ ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області, погодженого з прокурором Малиновської окружної прокуратури міста Одеси про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_3 задовольнити частково.
Застосувати до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».
Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_3 обов`язків, передбачених КПК у розмірі 120 (сто двадцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто станом на 01.01.2024 року 363 360 (триста шістдесят три тисячі триста шістдесят) гривень.
В іншій частині клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.
В задоволенні скарги адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_3 - відмовити.
Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу.
Підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави.
У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_3 обов`язки строком на 58 (п`ятдесят вісім) днів, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК:
1)прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;
2)не відлучатися з населеного пункту в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
3)повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи;
4) утримуватись від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні.
5)здати на зберігання до органу досудового розслідування свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон.
Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. ч. 8, 10, 11 ст. 182 КПК, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК. Застава внесена підозрюваним може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.
2.Строк і порядок набрання ухвалою законної сили та її оскарження.
Строк дії ухвали слідчого судді становить 58 (п`ятдесят вісім) днів, в межах строку досудового розслідування і обчислюється з моменту затримання, тобто з 23.04.2024 року. Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою припиняє свою дію 22.06.2024 року.
Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1