Справа № 760/1692/23 Головуючий в 1 інстанції - ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/246/2024 Доповідач: ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

10 квітня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі

суддів: ОСОБА_2 (головуюча), ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар - ОСОБА_5

за участю:

прокурора - ОСОБА_6

захисника (в режимі ВКЗ) - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження № 0000318 від 28.11.2022 року за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2023 року,

в с т а н о в и л а :

Вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2023 року,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рогозів Бориспільського району Київської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого за вироком Бориспільського районного суду Київської області від 04.12.2014 року за ч. 3 ст. 357, ч. 3 ст. 187 КК України до покарання у виді 9 років позбавлення волі,

засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі;

строк відбування покарання визначено рахувати з моменту затримання, тобто з 27.09.2023 року;

обраний ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишено без змін;

вирішене питання про речові докази.

Відповідно до вироку, 28.11.2022 року ОСОБА_8 перебував поряд з магазином « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , та в нього виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, що належить ФОП « ОСОБА_9 », з вищевказаного магазину, з метою особистого збагачення.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_8 , приблизно о 11 год. 36 хв. 28.11.2022 року зайшов до вищевказаного магазину.

Перебуваючи у торговій залі вказаного магазину, у відділі продажу парфумерних виробів, ОСОБА_8 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, взяв з полиць вищевказаного магазину майно, що належить ФОП « ОСОБА_9 » (код ІПН НОМЕР_1 ), а саме туалетна вода жіноча «Аромат» Glimmer moon 55 мл, в кількості 1 шт., загальною вартістю 139,90 грн. (без ПДВ), парфумована вода жіноча «Lusso» Blue Girl 70 мл, в кількості 1 шт., загальною вартістю 109,90 грн. (без ПДВ), туалетна вода жіноча «Аромат» L'eau par Aroma 50 мл, в кількості 1 шт., загальною вартістю 159,90 грн. (без ПДВ), яке сховав до внутрішньої кишені чорної куртки, в яку був одягнений, та з викраденим товаром направився до виходу з магазину.

Після чого, приблизно о 11 год. 38 хв. діючи умисно, передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді спричинення майнових збитків та бажаючи настання таких наслідків, ОСОБА_8 , з метою особистого незаконного збагачення, утримуючи при собі таємно викрадене чуже майно, що належить ФОП « ОСОБА_9 », оминувши касову зону магазину, направився до контрольно-пропускних рамок та зник з місця вчинення кримінального правопорушення (злочину), не розрахувавшись за товар.

Злочинними діями ОСОБА_8 потерпілому ФОП « ОСОБА_9 » було завдано матеріальної шкоди на загальну суму 409 грн. 70 коп.

В апеляційній скарзі обвинувачений просив вирок суду першої інстанції змінити в частині призначеного покарання, а саме призначити покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті КК України, враховуючи його стан здоров`я та вік, а також змінити кваліфікацію вчиненого кримінального правопорушення з ч. 4 ст. 185 КК України на ч. 2 ст. 185 КК України.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду; пояснення захисника обвинуваченого, який апеляційну скаргу обвинуваченого підтримав; пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого до задоволення не підлягає з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно з вимогами ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Обставини справи не оспорюються сторонами у випадку, коли обвинувачений повністю визнає свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, погоджується з кваліфікацією вчиненого ним діяння, а прокурор, потерпілий не висловлюють жодних заперечень проти встановлених обставин.

Як вбачається з матеріалів провадження та оскаржуваного вироку, судовий розгляд вказаного кримінального провадження проводився в суді першої інстанції в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України. Обвинувачений ОСОБА_8 в судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому в умовах воєнного стану повторно, що кваліфікується за ч. 4 ст. 185 КК України, визнав у повному обсязі, підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті та погодився з правовою кваліфікацією висунутого йому обвинувачення, а тому, за згодою обвинуваченого та прокурора, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися.

Оскільки судом першої інстанції під час судового розгляду вказаного провадження не досліджувались докази щодо обставин вчинення ОСОБА_8 інкримінованого йому кримінальному правопорушенні, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості перевірити доводи обвинуваченого щодо неправильної, на його думку,кваліфікації його дій за ч. 4 ст. 185 КК України, а не за ч. 2 ст. 185 КК України. Крім того, відповідно до положень ч. 3 ст. 349, ч. 2 ст. 394 КПК України обвинувачений не наділений правом оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що в апеляційній скарзі обвинуваченим ОСОБА_8 не зазначено жодних підстав для зміни кваліфікації його дій з ч. 4 ст. 185 КК України на ч. 2 ст. 185 КК України, так само вказані підстави не навела і захисник обвинуваченого в судовому засіданні.

Разом з тим, оскільки обвинуваченим в апеляційній скарзі також ставиться питання щодо призначення йому покарання з урахуванням вимог ст. 69 КК України, то колегія суддів розглядає вимоги апеляційної скарги обвинуваченого лише в цій частині.

Щодо доводів апеляційної скарги обвинуваченого про необхідність призначення йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України, то вони на думку колегії суддів, є необґрунтованими.

За змістом ч. 1 ст. 69 КК України при наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Відповідно до мотивувальної частини вироку, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 покарання за ч. 4 ст. 184 КК України, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, наявність пом`якшуючих покарання обставин, якими суд визнав щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку, відсутність обставин, що обтяжують покарання винного, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, за місцем відбування покарання характеризується негативно, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Так, сукупність даних про особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючих покарання обставин та відсутність обтяжуючих покарання обставин дали суду першої інстанції обґрунтовані підстави для призначення обвинуваченому покарання за вчинене кримінальне правопорушення у виді позбавлення волі строком на 5 років, тобто у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 4 ст. 185 КК України.

Колегія суддів звертає увагу на те, що матеріали кримінального провадження не містять будь-яких даних, які б указували на можливість призначення обвинуваченому покарання у меншому розмірі, ніж призначив суд першої інстанції. На підтвердження такого висновку, колегія суддів звертає увагу на те, що ті доводи, на які посилається обвинувачений в апеляційні скарзі як на підставу для зменшення йому призначеного покарання, не є такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та дають суду можливість застосувати при призначенні ОСОБА_8 покарання положення ст. 69 КК України.

Наведене у своїй сукупності указує на необґрунтованість апеляційної скарги обвинуваченого та відсутність підстав для її задоволення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2023 року щодо ОСОБА_8 є законним, обґрунтованим та вмотивованим, а тому залишає його без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого - без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2023 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвалу може бути оскаржено у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою - в той же строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4