Справа №463/7445/20
Провадження №1-кп/463/68/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2024 р. Личаківський районний суд м.Львова

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

у відкритому судовому засіданні,

розглянувши обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001559 від 02 липня 2019 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Золочів Львівської області, українки, громадянки України, із вищою освітою, одруженої, яка працює вчителем трудового навчання у ліцеї «Львівській», раніше не судимої, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 Кримінального кодексу України, суд -

в с т а н о в и в :

органами досудового слідства ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 Кримінального кодексу України, а саме в тому, що 01 липня 2019 року приблизно о 12 год. 30 хв., перебуваючи по АДРЕСА_2 , між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 виник конфлікт, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків, в ході якого, діючи цілеспрямовано, незаконно, протиправно, з прямим умислом, з мотивів неповаги та з метою завдання невизначеної шкоди здоров`ю ОСОБА_6 нанесла декілька ударів рукою в область плечей, грудей та голови ОСОБА_6 . Внаслідок нанесених ударів ОСОБА_6 спричинено тілесні ушкодження у вигляді синців на грудях зліва, на лівому плечі, в ділянці правої лопатки, на правому плечі, садна у лівій завушній ділянці, на лівому плечі, в ділянці правої лопатки, на правому плечі. Вказані тілесні ушкодження відносяться до легкого ступеня тяжкості.

Тобто, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 Кримінального кодексу України.

Захисник обвинуваченої заявила клопотання про звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, яке обвинувачена підтримала.

Прокурор проти клопотання не заперечила.

Потерпіла в судовому засіданні проти заяви заперечила.

Підозрювана в судовому засіданні вину у скоєному не взнала, разом з тим дала згоду на звільнення її від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, оглянувши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 Кримінального кодексу України, а саме в тому, що 01 липня 2019 року приблизно о 12 год. 30 хв., перебуваючи по АДРЕСА_2 , між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 виник конфлікт, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків, в ході якого, діючи цілеспрямовано, незаконно, протиправно, з прямим умислом, з мотивів неповаги та з метою завдання невизначеної шкоди здоров`ю ОСОБА_6 нанесла декілька ударів рукою в область плечей, грудей та голови ОСОБА_6 . Внаслідок нанесених ударів ОСОБА_6 спричинено тілесні ушкодження у вигляді синців на грудях зліва, на лівому плечі, в ділянці правої лопатки, на правому плечі, садна у лівій завушній ділянці, на лівому плечі, в ділянці правої лопатки, на правому плечі. Вказані тілесні ушкодження відносяться до легкого ступеня тяжкості.

Відповідно до ст.12 КК України, в редакції, яка діяла на час вчинення інкримінованих дій, кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України, відноситься до злочинів невеликої тяжкості; в чинній редакції - до кримінального проступку.

Звільнення від кримінальної відповідальності це відмова держави в особі відповідного суду від офіційного осуду, призначення покарання та визнання судимою особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у випадках, передбачених КК та у порядку, встановленому КПК.

Застосування інституту давності обумовлене зменшенням суспільної небезпечності кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила внаслідок спливу певного проміжку часу.

Строк давності це передбачений ст. 49 КК певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення, що визначено в обвинувальному акті та встановлено судом, і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою для звільнення особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.

Чинна ч. 1 ст. 49 КК передбачає, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) два роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; 3) п`ять років у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини; 4) десять років у разі вчинення тяжкого злочину; 5) п`ятнадцять років у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Вказаною нормою встановлено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення відповідно до класифікації, визначеної приписами ст. 12 КК, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення; правила обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення і переривання.

Особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули зазначені у ч. 1 ст. 49 КК диференційовані строки давності за умови, що протягом вказаних строків особа не вчинила нового злочину, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років (перебіг давності не перерваний); особа не ухилялася від досудового слідства або суду (перебіг давності не зупинявся); законом не встановлено заборону щодо застосування давності до вчиненого особою злочину.

Особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Особі, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення та щодо якої передбачена можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, роз`яснюється право на таке звільнення.

Підозрюваному, обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути роз`яснено суть підозри чи обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. У разі якщо підозрюваний чи обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку (ст. 285 КПК).

Згідно з частинами 1, 4 ст. 286 КПК звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом. Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність (ч. 3 ст. 288 КПК).

Відповідно до положень ст.49 КК України, в редакції, яка діяла на час вчинення інкримінованих дій, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі; 3) п`ять років - у разі вчинення злочину середньої тяжкості; 4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; 5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Відповідно до ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; 3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини; 4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; 5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Враховуючи вищевикладене та те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення 01 липня 2019 року, тобто з часу його вчинення минуло понад 4 роки, а тому збігли встановлені строки давності притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Відповідно до положень п.1 ч.2 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом, зокрема, у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до положень ч.3 ст.288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

В судовому засіданні суд роз`яснив обвинуваченій суть обвинувачення, підстави звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності , наслідки закриття провадження із нереабілітуючих підстав і вона надала згоду на закриття провадження з цих підстав.

Таким чином, з врахуванням відсутності даних про вчинення обвинуваченою нового кримінального правопорушення чи ухилення від досудового розслідування або суду, оскільки судом встановлено, що збігли встановлені строки давності притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за інкриміновані кримінальні правопорушення, і обвинувачена проти закриття провадження з нереабілітуючих підстав не заперечує, тому вона підлягає до звільнення від кримінальної відповідальності, у зв`язку з чим клопотання слід задоволити та закрити кримінальне провадження.

При цьому суд заслухав позицію потерпілої, яка проти закриття провадження хоч і заперечила, але ця обставина для прийняття рішення про закриття провадження у зв`язку із закінченням строків давності жодного правового значення не має.

У відповідності до положень ст.100 КПК України, слід також вирішити питання речових доказів у кримінальному провадженні.

Цивільний позов у зв`язку із закриттям провадження у справі слід залишити без розгляду.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні, заходи забезпечення кримінального провадження не застосувались, запобіжний захід не обирався.

Керуючись ст.284 КПК України, ст.49 КК України, -

у х в а л и в :

клопотання задоволити.

Звільнити обвинувачену ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 Кримінального кодексу України у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження №0001559 від 02 липня 2019 року про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 Кримінального кодексу України - закрити.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 залишити без розгляду.

Речовий доказ - оптичний диск CD-R марки «Verbatim» зберігати при справі.

На ухвалу може бути подана апеляція до Львівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1