Справа № 333/1761/24
Провадження № 1-кс/333/763/24
УХВАЛА

Іменем України

01 березня 2024 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Запоріжжя, клопотання старшого слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі, ОСОБА_3 , погоджене прокурором першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000394, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.07.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України КК України, -

В С Т А Н О В И В:

29.02.2024 року старший слідчий першого СВ (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі, ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000394, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.07.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що першим СВ (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000394 від 03.07.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що наказом начальника ГУ НП в Запорізькій області № 42о/с від 16.01.2021 року ОСОБА_5 призначено на посаду поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області.

Перебуваючи на вказаній посаді в спеціальному званні старший сержант поліції, відповідно ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» № 3781-XII від 23.12.1993 року, ОСОБА_5 являється працівником правоохоронного органу, та здійснюючи функції представника влади, тобто будучи службовою особою в силу статей 3, 7, 18 Закону України «Про Національну поліцію» (надалі Закон) № 580-VIII від 02.07.2015 року, має обов`язки неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; поважати і не порушувати права і свободи людини, а згідно з вимогами ст. 23 Закону володіючи повноваженнями здійснювати превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; вживати заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняти виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; вживати заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального та адміністративного правопорушення.

Згідно з положеннями ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що корупція це використання особою, зазначеною у частині першій ст. 3 цього Закону, наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній у частині першій ст. 3 цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», неправомірна вигода це грошові кошти або інше майно, переваги, пільги, послуги, нематеріальні активи, будь-які інші вигоди не матеріального чи не грошового характеру, які обіцяють, пропонують, надають або одержують без законних на те підстав.

Нормами ст. 22 Закону України «Про запобігання корупції» встановлено, що особам, зазначеним у частині першій ст. 3 цього Закону, забороняється використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, у тому числі використовувати будь-яке державне чи комунальне майно або кошти в приватних інтересах.

Положеннями ст. ст. 22, 24 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що забороняється використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вимоги для себе чи інших осіб, а у разі надходження пропозиції щодо неправомірної вигоди або подарунка, незважаючи на приватні інтереси, зобов`язані невідкладно вжити таких заходів: відмовитися від пропозиції; за можливості ідентифікувати особу, яка зробила пропозицію; залучити свідків, якщо це можливо, у тому числі з числа співробітників; письмово повідомити про пропозицію безпосереднього керівника (за наявності) або керівника відповідного органу, підприємства, установи, організації, спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції.

Водночас ОСОБА_5 діючи всупереч вищевказаним нормам законів, з метою отримання неправомірної вигоди, використовуючи своє службове становище, вчинив корупційний злочин за наступних обставин.

Так, ОСОБА_5 , будучи поліцейським сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, відповідно до графіку чергувань 29.09.2023 року заступив на добове чергування з охорони громадського порядку спільно з інспектором сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 .

Далі, 29.09.2023 року, приблизно о 14 год. 00 хв., ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , знаходячись у службовому автомобілі Renault Duster, реєстраційний номер НОМЕР_1 та виконуючи службові обов`язки відповідно до наданих державою повноважень, перебуваючи поряд з магазином «Візіт», який розташований по вул. Магістральній в смт. Новомиколаївка, Запорізького району, Запорізької області, візуально зафіксували факт порушення правил дорожнього руху водієм автомобіля ЗАЗ 110307, реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_7 , який після цього зупинився поряд з вказаним магазином.

Одразу після зупинки, водій автомобіля ЗАЗ 110307, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_7 підійшов до службового автомобіля співробітників поліції та, на виконання законних вимог ОСОБА_6 , передав останньому документи для перевірки.

Перевіривши документи, ОСОБА_6 зробив усне зауваження ОСОБА_7 за порушення правил дорожнього руху та відпустив останнього, однак одразу після цього, знову запросив ОСОБА_7 до службового автомобіля Renault Duster, реєстраційний номер НОМЕР_1 , де висунув припущення, що ОСОБА_7 перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

На вказане припущення ОСОБА_7 заперечив та пояснив ОСОБА_6 , що не перебуває у стані алкогольного сп`яніння, але при цьому зауважив, що напередодні, у вечірній час, дійсно вживав алкогольні напої, та попросив не складати відносно нього протокол про вчинення правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП (керування транспортним засобом особою в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння). У цей час у ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , який також знаходився у службовому автомобілі Renault Duster, реєстраційний номер НОМЕР_1 , виник злочинний умисел, спрямований на одержання неправомірної вигоди.

Реалізуючи вказаний злочинний умисел, ОСОБА_6 , перебуваючи у службовому автомобілі Renault Duster реєстраційний номер НОМЕР_1 , на прохання ОСОБА_5 та у присутності ОСОБА_7 вимкнув відеореєстратор, встановлений на лобовому склі в салоні вказаного автомобіля, після чого наказав ОСОБА_7 продовжувати рух на своєму автомобілі по власному маршруту, а він разом із ОСОБА_5 будуть слідувати за ним.

Прослідувавши за автомобілем ОСОБА_7 до місця мешкання останнього, за адресою: АДРЕСА_1 , та перебуваючи поряд з вказаним домоволодінням, діючи з метою реалізації спільного злочинного умислу, спрямованого на одержання неправомірної вигоди, ОСОБА_5 , за мовчазної згоди, та відома ОСОБА_6 , продемонстрував ОСОБА_7 надрукований на екрані свого мобільного телефону текст у вигляді комбінації цифр «3000», тим самим висунувши вимогу ОСОБА_7 щодо суми неправомірної вигоди необхідної для передачі йому та ОСОБА_6 за уникнення ОСОБА_7 адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_7 , розуміючи владні повноваження та службове становище ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а також те, що в разі не надання неправомірної вигоди, його може бути притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, надав згоду на передачу грошових коштів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , при цьому ОСОБА_5 , з метою прикриття своєї незаконної діяльності сказав ОСОБА_7 , що вказані грошові кошти необхідно передати через посередника їх спільного знайомого ОСОБА_8 , на що ОСОБА_7 також погодився.

У подальшому ОСОБА_5 та ОСОБА_6 сіли до службового автомобіля Renault Duster реєстраційний номер НОМЕР_1 , де, за допомогою жесту у вигляді трьох витягнутих пальців лівої руки, ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_6 суму неправомірної вигоди, яку він висунув ОСОБА_7 за не притягнення останнього до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 КУпАП. Після цього, ОСОБА_6 жестом голови продемонстрував свою згоду з сумою неправомірної вигоди висунутої ОСОБА_5 , та перебуваючи у службовому автомобілі Renault Duster державний номерний знак НОМЕР_1 вони поїхали за визначеним маршрутом патрулювання.

У подальшому ОСОБА_7 , розуміючи владні повноваження та службове становище ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , незаконність їх дій, а також те, що в разі не надання неправомірної вигоди, його може бути притягнуто до адміністративної відповідальності, діючи на виконання незаконних вимог ОСОБА_5 та ОСОБА_6 щодо передачі останнім неправомірної вигоди через посередника, за допомогою мобільного зв`язку зателефонував своєму знайомому ОСОБА_8 , якого попросив заїхати до себе додому.

У свою чергу, ОСОБА_6 , реалізовуючи спільний з ОСОБА_5 злочинний умисел направлений на отримання неправомірної вигоди, використовуючи власний мобільний телефон, зателефонував ОСОБА_8 та повідомив, про необхідність отримання грошових коштів від ОСОБА_7 , та їх подальшої передачі йому.

Того ж дня, приблизно о 15 год. 10 хв., ОСОБА_8 , який не був обізнаний про злочинні наміри ОСОБА_5 та ОСОБА_6 прибув до місця мешкання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , де останній передав ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 3 000,00 гривень для їх подальшої передачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , не повідомляючи при цьому ОСОБА_8 , що вказані грошові кошти необхідно передати вищевказаним співробітникам поліції у якості неправомірної вигоди за уникнення ним адміністративної відповідальності.

Після цього, 29.09.2023 року, близько 15 год. 20 хв., не будучи обізнаним, що грошові кошти отримані від ОСОБА_7 необхідно передати ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у якості неправомірної вигоди за уникнення ОСОБА_7 адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 КУпАП, ОСОБА_8 , перебуваючи на перехресті вул. Лесі Українки та вул. Шкільної у смт. Новомиколаївка, Запорізького району, Запорізької області, зустрівся та передав, а ОСОБА_5 у свою чергу, за попередньою змовою з ОСОБА_6 , одержав неправомірну вигоду у розмірі 3 000,00 гривень, за невчинення ним та ОСОБА_6 , як службовими особами, дій в інтересах третьої особи ОСОБА_7 , а саме не притягнення останнього до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, що кваліфікується як одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за не вчинення такою службовою особою в інтересах третьої особи дії з використанням службового становища, за попередньою змовою групою осіб.

26.02.2024 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, підтверджується наступними зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме: заявою ОСОБА_7 про вчинення кримінального правопорушення; відповіддю Запорізького управління ДВБ НП України на виконання доручення слідчого надано в порядку ст. 40 КПК України; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ; протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками; іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

ОСОБА_5 відповідно до ч. 6 ст. 12 КК України підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом, згідно з санкцією ч. 3 ст. 368 КК України, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.

В ході проведення досудового розслідування вказаного кримінального провадження встановлено, що у ОСОБА_5 перебуває у власності автомобіль BMW 523i, реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Враховуючи наявність достатність доказів, які вказують на вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, враховуючи, що незастосування заборони на перереєстрацію, відчуження вищевказаного транспортного засобу, унеможливить застосування до останнього конфіскації майна у межах санкції ч. 3 ст. 368 КК України, слідчий просить накласти арешт на майно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на автомобіль BMW 523i, реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Слідчий, прокурор у судове засідання не з`явилися, про час та місце слухання справи були повідомлені належним чином, слідчий ОСОБА_3 надав заяву, у якій просить клопотання задовольнити у повному обсязі, з підстав викладених у ньому, судове засідання провести за його відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, розглядається без повідомлення власника майна підозрюваного ОСОБА_5 , з метою забезпечення арешту майна.

Перевіривши доводи клопотання, додані матеріали на підтвердження підстав для накладення арешту, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

В клопотанні слідчий наводить підставу застосування арешту майна те, що накладення арешту необхідне з метою забезпечення виконання покарання у вигляді конфіскації майна як покарання, передбаченого санкцією статті, яка передбачає кримінальну відповідальність за злочин, за ознаками вчинення якого повідомлено про підозру власника майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 2 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як убачається з наданих матеріалів клопотання 26.02.2024 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Враховуючи, що санкція ч. 3 ст. 368 КК України передбачає покарання у вигляді конфіскації майна, з метою забезпечення виконання вироку суду в частині можливої конфіскації майна, а також враховуючи, що незастосування заборони на перереєстрацію, відчуження вищезазначеного автомобілю, унеможливить застосування до останнього конфіскації майна у межах санкції ч. 3 ст. 368 КК України, існують підстави для накладення арешту на майно.

Слідчий надав дані, якими підтверджується право власності на зазначене майно.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. 170-174 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання старшого слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі, ОСОБА_3 , погоджене прокурором першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000394, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.07.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України КК України задовольнити.

Накласти арешт на об`єкт рухомого майна, що належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

-автомобіль BMW 523i реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала слідчого судді, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до Запорізького апеляційного суду. У разі якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту проголошення. Подання апеляційної скарги не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя ОСОБА_1