Справа № 347/244/23
Провадження № 11-кп/4808/264/24
Категорія ч.4 ст. 185КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря с/з ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську справу за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та прокурора, на вирок Косівського районного суду від 18.03.2024 року, у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України,-

в с т а н о в и в:

Вказаним вироком ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не працевлаштованого, освіта середня, раніше не судимого,

визнано винуватим та засуджено за ч.4 ст.185 КК України та призначено йому покарання - у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України, звільнений від відбування призначеного покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з випробуванням строком на 1 рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Згідно вироку, ОСОБА_10 вчинив таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану за наступних обставин:

В грудні 2022 року ОСОБА_10 , перебуваючи в селі Тюдів Кутської селищної територіальної громади Косівського району Івано-Франківської області, з метою вчинення крадіжки чужого майна, зайшов на територію господарства свого знайомого ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_2 .

Перебуваючи на території вказаного господарства, впевнившись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_10 відчинив вхідні двері літньої кухні ключем, який знаходився у врізному замку дверей, після чого проник всередину цього приміщення, звідки умисно, таємно, з корисливих мотивів викрав належну ОСОБА_11 бувшу у використанні бензопилу «STIHL MS 180» помаранчевого кольору, із серійним номером НОМЕР_1 , вартістю 4 067 гривень.

Після вчинення крадіжки ОСОБА_10 місце вчинення кримінального правопорушення покинув, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_11 майнову шкоду на загальну суму 4 067 грн.

Не погоджуючись з вироком суду обвинувачений ОСОБА_10 та прокурор подали апеляційні скарги.

Обвинувачений ОСОБА_10 вважає вирок незаконним, необґрунтованим та суворим. Зазначає, що в судовому засіданні він не визнавав вини. Намагався переконати суд, що обвинувачення пред`явлене необґрунтовано та незаконно.

Крім того, судом не взято до уваги:

- розписку потерпілого, з якої вбачається, що бензопилу він йому передавав особисто добровільно;

- розписку свідка ОСОБА_12 , яка є сусідкою потерпілого і вказала, що вона не бачила як обвинувачений виносив бензопилу від потерпілого;

- розписку ОСОБА_13 , яка вказала, що вона не бачила як обвинувачений виносив бензопилу від потерпілого.

Крім того, потерпілий разом з бензопилою віддав обвинуваченому 1,5 літрів бензину для заправки бензопили, а також надфіль для загострення ланцюга бензопили.

Суд ці докази не досліджував та не відобразив у вироку. Крім того, зазначив, що працівниками поліції порушено його право на захист.

Просить вирок скасувати і ухвалити новий вирок, яким його виправдати.

Прокурор вважає вирок незаконним, з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості.

Зазначає, що обвинувачений вини не визнав, у вчиненому правопорушенні не розкаявся, тому підстав для застосування до ОСОБА_10 положень ст.75 КК України не було.

Однак, враховуючи, що є підстави для визнання обставин, що пом`якшують покарання, а саме: обвинувачений вперше притягується до кримінальної відповідальності, відшкодував завдані збитки, позитивно характеризується за місцем проживання, тому у суду були підстави для застосування ст.69 КК України та призначення реального покарання у виді громадських робіт.

Крім того, суд невірно оцінив його високу суспільну небезпечність, а покарання не відповідає меті кримінального покарання, засадам застосування санкцій закону про кримінальну відповідальність та суспільним критеріям оцінки діяльності правоохоронних органів та суду.

Просить вирок скасувати в частині покарання та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_10 покарання за ч.4 ст.185 КК України із застосуванням ст.69 КК України у виді громадських робіт на строк 240 годин.

В судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений та його захисник підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого та заперечували проти апеляційної скарги прокурора.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого та наполягав на задоволенні апеляційної скарги прокурора.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд приходить до висновку, що їх слід залишити без задоволення, виходячи із наступного.

У відповідності до положень ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Таким є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Цих вимог суд першої інстанції дотримався в повній мірі.

Так, суд першої інстанції дійшов правильних висновків про доведеність винуватості ОСОБА_10 за обставин викладених у вироку. При цьому, на доведеність цих обставин суд навів аналіз безпосередньо досліджених доказів, які містяться: у показаннях потерпілого ОСОБА_11 , свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_12 ; у протоколі прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 17.01.2023 року; заяві ОСОБА_11 від 17.01.2023 року про надання дозволу на проникнення та проведення огляду в його домогосподарстві.

Також, суд врахував письмову заяву ОСОБА_10 від 17.01.2023 року, із якої вбачається, що він добровільно видає працівникам поліції бензопилу Штіль, яку він викрав із кухні свого знайомого ОСОБА_11 в с. Тюдів Косівського району, а також видає свій мобільний телефон марки Ксіомі синього кольору. Заяву написано власноруч, без будь-якого тиску працівників поліції.

Бензопила була вилучена в ході огляду місця події від 17.01.2023 року про що складено протокол із долученою до нього фототаблицею. При цьому обвинувачений у присутності двох понятих добровільно видав викрадену ним у потерпілого ОСОБА_17 бензопилу марки STIHL MS 180 помаранчевого кольору, а також добровільно видав свій мобільний телефон XIAOMI REDMI синього кольору.

В ході огляду зазначеного мобільного телефону ХІАОМІ REDMI синього кольору ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , виявлено фотознімки бензопили по вигляду ідентичної з викраденою. Як видно із інформації даний фотознімок зроблений 09 грудня 2022 о 14.33, про що свідчать наявні написи на екрані. В ході проведення огляду Інтернет месенджеру «WhatsApp» було виявлено спілкування обвинуваченого з користувачем « ОСОБА_18 », якому обвинувачений направив повідомлення яке складається із фотознімку бензопили із прикріпленим текстовим повідомленням «Купив пилку». Вказаний фотознімок за своєю аналогією відповідає фотознімкові, який був виявлений та вище описаний галереї фотознімків мобільного телефону. Зазначені предмети визнані у кримінальному провадженні речовими доказами.

Висновком експерта № СЕ-19/109-23/952-ТВ від 20.01.2023 року встановлено вартість викраденого майна.

Зазначені докази досліджені та оцінені судом першої інстанції з дотриманням вимог діючого кримінального процесуального законодавства та будь-яких сумнівів у їх належності, допустимості, достатності та взаємозв`язку не викликають.

Що стосується показань та доводів обвинуваченого вони не заслуговують на увагу апеляційного суду.

Так суд першої інстанції надав оцінку розпискам обвинуваченого та потерпілого, згідно яких потерпілий начебто позичив бензопилу обвинуваченому. Також суд дав оцінку показанням обвинуваченого, що потерпілий забув про ці розписки оскільки зловживав алкоголем, а тому звернувся до поліції. При цьому суд дав їм критичну оцінку, оскільки такі розписки не були надані працівникам поліції при вилученні бензопили, також при проведенні інших слідчих дій, а з`явилися лише під час розгляду справи в суді. Крім того, інформація викладена в розписках суперечить показанням свідків та самого потерпілого наданим в судовому засіданні.

На переконання апеляційного суду, зміна потерпілим ставлення до крадіжки вчиненої обвинуваченим, може свідчити про той факт, що він не мав претензій до обвинуваченого, про що пояснював суду першої інстанції. На час апеляційного розгляду потерпілий ОСОБА_11 помер.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції вважав безпідставними клопотання обвинуваченого про повторний допит свідка ОСОБА_14 , яка є дружиною померлого потерпілого ОСОБА_11 , оскільки вона була допитана в суді першої інстанції з дотриманням вимог КПК України і її показання викладені та оцінені у вироку належним чином.

Таким чином, доводи обвинуваченого про порушення судом вимог діючого законодавства та неправильну оцінку доказів не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду вироку.

Щодо доводів апеляційної скарги прокурора про безпідставне застосування щодо ОСОБА_10 ст.75 КК України, то вони, на думку колегії суддів, є безпідставними.

Згідно з ч.1 ст.75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Так, судом першої інстанції враховано ступінь суспільної небезпеки скоєного, особу обвинуваченого ОСОБА_10 , позитивну характеристику за місцем проживання, відсутність судимостей, відсутність на обліку у наркологічному кабінеті, добровільну видачу викраденого майна, відсутність претензій у потерпілого. Врахувавши зазначені вище обставини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування призначеного покарання.

Доводи прокурора про необхідність застосування ст.69 КК України не обґрунтовані, оскільки ним не наведено відповідних обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Враховуючи, викладені обставини, апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржуваний вирок є законним, вмотивованим та обґрунтованим, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги обвинуваченого та прокурора залишити без задоволення.

Вирок Косівського районного суду від 18.03.2024 року щодо обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 185 КК України залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий ОСОБА_3

Судді ОСОБА_4

ОСОБА_5