Справа№ 938/733/23
Судове провадження № 1-кп/938/18/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2024 року селище Верховина

Верховинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

з участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

законного представника обвинуваченого - ОСОБА_5

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_6

потерпілої ОСОБА_7

представника потерпілої - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за №0000359від 24.10.2022 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Верховина Верховинського району Івано-Франківської області, зареєстрованого та проживаючого в присілку АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, раніше не судимого, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 завідомо залишив без допомоги особу, яка перебувала в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок іншого безпорадного стану, коли він сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 135 КК України.

Кримінальне правопорушення вчинив за таких обставин.

23 жовтня 2022 року приблизно о 20 годині в умовах недостатньої видимості через темну пору доби неповнолітній ОСОБА_4 , не досягнувши віку, з якого може бути надано право на керування транспортними засобами категорії «В відповідно до ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» в редакції від 16.06.2022 року, сів за кермо, запустив двигун автомобіля марки ВАЗ-21083 з реєстраційним номером НОМЕР_1 та, в порушення підпункту а пункту 2.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (в редакції на 30.08.2022 року), виїхав на автомобільну дорогу.

Рухаючись автомобільною дорогою Р-24 Татарів - Кам`янець-Подільський, водій ОСОБА_4 проїжджав неосвітлену ділянку проїзної частини автомобільної дороги з сухим дорожнім покриттям у с. Криворівня Верховинського району Івано-Франківської області у напрямку до с. Татарів, яка має по одній смузі для руху транспортних засобів у протилежних напрямках, що розділені між собою лінією горизонтальної дорожньої розмітки 1.5 Правил дорожнього руху України.

У цей час на смузі руху автомобіля під керуванням ОСОБА_4 у стані алкогольного сп`яніння в лежачому положенні перпендикулярно відносно повздовжньої осі дороги знаходився житель с. Криворівня Верховинського району Івано-Франківської області ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а в зустрічному напрямку в сторону м. Кам`янець-Подільський рухався автомобіль марки AUDI-A6 з реєстраційним номером НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_10 . Під час взаємного наближення транспортних засобів водій ОСОБА_4 побачив на своїй смузі руху перешкоду у вигляді пішохода ОСОБА_9 та вчинив на нього наїзд.

Після наїзду на ОСОБА_9 водій ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що своїми діями поставив потерпілого у небезпечний для життя стан, маючи можливість для надання допомоги, не виконав свого громадянського обов`язку, що покладений на нього законом і загальновизнаними нормами моралі, а саме не переконався, чи потребує потерпілий допомоги, не вжив можливих заходів для надання йому домедичної допомоги, не викликав бригаду екстреної (швидкої) медичної допомоги та не вчинив будь-яких дій для транспортування потерпілого до найближчого лікувального закладу, а завідомо залишив без допомоги потерпілого, який перебував в небезпечному для життя стані і був позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, який настав унаслідок отриманих тілесних ушкоджень від наїзду автомобілем.

Порушуючи вимоги п. 2.10 розділу 2 Правил дорожнього руху, продовжуючи рух автомобілем марки ВАЗ-21083 з реєстраційним номером НОМЕР_1 ОСОБА_4 залишив місце події.

У результаті наїзду вищевказаним автомобілем ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у вигляді спінального шоку важкого ступеня, що розвинувся внаслідок поєднаної травми голови (відкрита черепно-мозкова травма із переломами кісток склепіння та основи черепа, крововиливами в м`які мозкові оболонки, забійними ранами волосистої частини голови, лівої скроневої ділянок лівої брови та лівої вилиці, верхньої губи та підборіддя, синець та садно лобної ділянки голови, синець верхньої повіки правого ока), шиї (закритий перелом п`ятого шийного хребця із ушкодженням шийного відділу спинного мозку), закриті переломи обох кісток лівої гомілки (спіралеподібний уламковий перелом верхньої третини лівої великогомілкової кістки та уламковий перелом верхньої третини лівої малогомілкової кістки) від яких настала його смерть.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 135 КК України, визнав частково та надав показання, що в той вечір, коли сталася ДТП (осінню 2022 року, точну дату не пам`ятає), було темно та погано видно. Він керував транспортним засобом марки ВАЗ, який взяв без дозволу батька та їхав тоді з села Криворівня до селища Верховина. Коли проїжджав присілок Слупійка, то назустріч йому їхав інший автомобіль, тому він переключився на ближнє світло фар, але за 3 метри перед собою побачив, що щось лежить на дорозі, виглядало ніби собака. Він, тобто обвинувачений, намагався об`їхати цю перешкоду, але не знає, чи об`їхав її, оскільки нічого не відчував. Посвідчення водія не отримував, досвіду керування транспортним засобом не мав, оскільки раніше керував автомобілем 2-3 рази під наглядом та їхав недалеко 7-8 км. Надалі після цієї перешкоди, що лежала на дорозі, він поїхав до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 », автомобіль залишив неподалік кладки. З магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 » повертався вже з ОСОБА_12 та побачив, що біля його автомобіля перебуває поліція.

Потерпіла ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснила, що 23.10.2022 року їй зателефонував ОСОБА_13 , який повідомив, що її чоловіка збив автомобіль і щоб вона йшла «у долину». Через деякий час вона прийшла до Верховинської лікарні, де в оглядовій кімнаті на підлозі лежав її мертвий чоловік, який був тільки в трусах та в одному взутті. Потерпіла зазначила, що не хоче, щоб обвинуваченого ОСОБА_4 «саджали», тобто позбавляли волі, але має претензії майнового характеру.

Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні зазначив, що не пам`ятає точної дати, коли мала місце подія, але близько 19.30 годин йому зателефонувала дружина та попросила привезти додому. Він, тобто свідок, поїхав за дружиною, їхав повільно , у присілку Слупійка на дорозі на стороні зустрічної смуги побачив лежачого чоловіка, у той час йому на зустріч їхав автомобіль білого кольору марки ВАЗ. Він, тобто свідок, сигналив водієві вищевказаного транспортного засобу, намагаючись попередити про перешкоду на дорозі. Але зустрічний автомобіль їхав досить швидко та переїхав чоловіка, який лежав на дорозі, протягнувши його по дорозі. Свідок бачив, що зустрічний автомобіль, переїхавши лежачого на дорозі чоловіка, зупинився, водій з автомобіля не вийшов та поїхав далі. Свідок підійшов до чоловіка, що лежав на дорозі, намагався надати йому медичну допомогу, надалі викликали карету швидкої допомоги та поліцію.

Свідок ОСОБА_16 у судовому засіданні вказав, що у 2022 році ввечері, точної дати не пам`ятає, їхав з Криворівні до Верховини. Біля Слупійки на дорозі побачив ОСОБА_18 та лежачого чоловіка, якого пізніше впізнав. Це був ОСОБА_9 , який був весь у крові. Разом із ОСОБА_20 викликали поліцію та швидку.

Свідок ОСОБА_21 у судовому засіданні показав, що що не пам`ятає точної дати, коли мала місце подія, але одного вечора він з ОСОБА_4 домовилися про спільну ночівку, тому останній приїхав до нього, тобто свідка, автомобілем, яким раніше їздив у присутності свого батька. Цей автомобіль залишив у Верховині біля кладки, разом пішли до магазину «ІНФОРМАЦІЯ_3», повернувшись з якого побачили біля Ростикового автомобіля поліцію, яка спитала, чий автомобіль. ОСОБА_4 відповів, що друга. Потім приїхали рідні ОСОБА_24 .

Свідок ОСОБА_25 у судовому засіданні зазначив, що мама ОСОБА_4 попросила забрати їх автомобіль додому. Він погодився, поїхали до Слупійки, де біля кладки поблизу Сільгосптехніки у Верховині стояв цей транспортний засіб, біля якого вже була поліція.

Крім часткового визнання вини обвинуваченим його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.135 КК України, повністю доведена такими доказами :

-рапортом чергового Верховинського РВП від 23.10.2022 року (а.с.104 т.1) про те, що цього дня о 20.01 годин надійшло повідомлення зі служби 102 з приводу того, що за 2 км до с.Бережниця зі сторони Верховини транспортний засіб марки ВАЗ 2108» здійснив наїзд на чоловіка віком за 60 років, покинув місце події та поїхав у сторону Верховини; чоловік без свідомості лежить на дорозі, карета швидкої медичної допомоги є на місці події; заявник: ОСОБА_16 , 1974 року народження, потерпілий ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6, житель АДРЕСА_1 ; як вбачається з рапорту, смерть потерпілого наступила по дорозі в лікувальний заклад;

-протоколом огляду місця події від 23.10.2022 року з фототаблицями (а.с.105-112 т.1), відповідно до якого оглядом місця події є приміщення КНП Верховинська багатопрофільна лікарня Верховинської селищної ради, а саме приміщення оглядової кімнати №2, на підлозі якої виявлено труп особи чоловічої статі - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6, жителя АДРЕСА_1 ; на трупі наявний одяг: блуза чорного кольору зі вставками синього кольору, светр в горизонтальні посоли темного та сірого кольорів, в передній частині якого є розріз, зроблений під час надання медичної допомоги, на якому маються сліди речовини бурого кольору (далі - РБК), сорочка розового кольору з вертикальними полосами синього та білого кольорів, на комірі якої виявлено нашарування РБК, майка білого кольору з розрізом спереду як на светрі, штани чорного кольору з нашаруванням бруду, труси темно-синього кольору, шкарпетки темно-синього кольору, на правій нозі черевик коричневого кольору; під час огляду трупа виявлено, що на його голові спереду та ззаду, а також на обличчі наявні множинні плями РБК та ссадна і забої, в ділянці бороди виявлено рану розмірами 10*1 см, у ділянці грудної клітки - садно максимальними розмірами 25*30 см, на правій руці в ділянці ліктєвого згину - медичний катетор для ін`єкцій, на лівій нозі нижче коліна - садна та плями РБК; за результатами огляду труп направлено до моргу Косівської лікарні для проведення судово-медичної експертизи, а також вилучено одяг з трупа: светр, блузу спортивну, сорочку, майку, штани, шкарпетки та один черевик, які поміщено до поліетиленового пакета та опечатано; ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 27.10.2022 року накладено арешт на вищевказане вилучене майно (а.с.167-168 т.1);

-протоколом огляду місця події від 23.10.2022 року з фототаблицями (а.с.113-126 т.1), проведення якого зафіксовано на карту пам`яті (а.с.127 т.1), який проведено з участю двох понятих та спеціаліста-криміналіста, згідно з яким оглядом місця події є проїзна частина ділянки грунтової дороги в АДРЕСА_2 , на якій виявлено автомобіль марки ВАЗ 21083 з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 білого кольору; оглядом вказаного автомобіля встановлено, що з передньої правої частини на металевому болті кріплення передньої частини ходової та на самому кріплені, а також на правому металевому болті, що розташований на середньому кріпленні вихлопної труби виявлено сліди нашарування РБК; оглядом не виявлено візуальних механічних пошкоджень, вм`ятин, тріщин; на момент огляду вказаний автомобіль відчинений, оглядом салону якого, а саме в бардачку, виявлено поліс №АР/5060139 зі строком дії від 19.05.2021 до 18.05.2022 року на ім`я ОСОБА_27 , а також довіреність на ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_5, свідоцтво про реєстрацію серії НОМЕР_3 на транспортний засіб ВАЗ 21083 з днз НОМЕР_1 , на ім`я ОСОБА_27 ; у ході огляду вказаного автомобіля виявлено та вилучено: РБК із металевого болта кріплення передньої частини ходової, який взято на марлевий тампон, поміщено до паперового конверту та опечатано; РБК із кріплення передньої частини ходової, який взято на марлевий тампон, поміщено до паперового конверту та опечатано; РБК із правого металевого болта середнього кріплення вихлопної труби, який взято на марлевий тампон, поміщено до паперового конверту та опечатано; із рульового керма, важеля трансмісії (перемикання передач), ручки водійських дверей з внутрішньої сторони, з важеля з правої сторони рульового керма за допомогою дистильованої води зроблено змиви на марлевий тампон, які поміщено до паперових конвертів та опечатано; з водійського сидіння подушку білого та фіолетового кольорів, чохол сірого кольору із чорними смугами, які поміщено до поліетиленового спец пакету №ЕХР0401694 та опечатано; також у ході вказаного огляду вилучено вищевказаний автомобіль, який поміщено на територію Верховинського РВП; ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 24.10.2022 року надано дозвіл на проведення вищевказаного огляду (обшуку) автомобіля ВАЗ 21083 з днз 343-13 ІВ (а.с.160-162 т.1), а також ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 27.10.2022 року накладено арешт на вищевказане вилучене майно (а.с.167-168 т.1);

-свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 (а.с.146 т.1), відповідно до якого автомобіль марки «ВАЗ21083» з реєстраційним номером НОМЕР_4 В зареєстрований за власником ОСОБА_27 , жителькою АДРЕСА_1 ;

-довіреністю від 15.02.2022 року зі строком дії до 15.02.2025 року (а.с.147 т.1), згідно з якою ОСОБА_27 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уповноважує ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , вчиняти правочини та здійснювати всі юридично значимі дії щодо експлуатації транспортного засобу марки «ВАЗ21083» з реєстраційним номером НОМЕР_4 В;

-протоколом огляду місця події від 24.10.2023 року, проведеного з 00.10 годин до 01.40 годин, зі схемою та фототаблицями (а.с.128-142), відповідно до якого оглядом місця події є територія автодороги Р-24 Татарів-Кам`янецьк-Подільськ, що проходить у АДРЕСА_1 ; в напрямку від с.Буковець до селища Верховина; проїзна частина дороги для двох напрямків руху, має по одній смузі руху для кожного напрямку, які розділені дорожньою розміткою 1.5; покриття проїзної частини дороги - асфальтобетон, рівне, без горбів та вибоїн,у сухому стані, вуличне освітлення відсутнє, будь-які дорожні знаки та пішохідний перехід відсутні; справа від дороги розташований бетонний стовп лінії електропередачі №97, від якого здійснюється прив`язка елементів огляду; на смузі руху в напрямку до селища Верховина на відстані 12,3 м від бетонного стовпа та 1,97 м від правого краю проїзної частини дороги розпочинається слід волочіння загальною довжиною 10,5 м; також виявлено слід нашарування речовини бурого кольору на асфальтному покритті максимальною шириною 0,06 м; на місці, де закінчується слід волочіння зафіксовано пляму речовини бурого кольору, схожої на кров, розмірами 0,2*0,45 м; на смузі руху на відстані 0,57 м від початку сліду волочіння та 1,46 м від правого краю проїзної частини дороги виявлено чоловічу кепку з шкірзамінника чорного кольору, а на відстані 6,35 м від кепки та до 1,35 м від правого краю проїзної частини дороги виявлено туфель на ліву ногу із шкірзамінника коричневого кольору, на відстані 1,5 м від туфля та 2,,17 м від правого краю проїзної частин дороги виявлено частину металевої пластини прямокутної форми з отвором в одній частині та з болтом із закрученою гайкою - в протилежній частині; за результатами огляду вилучено: кепку з шкірзамінника чорного кольору, яку поміщено в спецпакет SUD3072700, туфель на ліву ногу зі шкірзамінника коричневого кольору, який поміщено в спецпакет SUD3072706, частину металевої пластини із болтом та гайкою, яка поміщена в спец пакет SUD2055574, змиви речовини бурого кольору, схожої на кров, із плями проїзної частини дороги, які поміщені паперовий конверт;ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 27.10.2022 року накладено арешт на вищевказане вилучене майно (а.с.167-168 т.1);

-висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с.143 т.1), з якого вбачається, що вказаний огляд ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проведено 22.10.2022 року о 22.35 годин у КНП «Верховинська багатопрофільна лікарня Верховинської селищної ради», за результатами якого у нього не виявлено ознак сп`яніння;

-листом КНП «Прикарпатський наркологічний центр Івано-Франківської обласної ради» від 03.11.2022 року №346 (а.с.145 т.1), відповідно до якого в крові ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , етиловий спирт не виявлено;

-листом Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Івано-Франківській області від 21.11.2022 року №31/9-4092-2022 (а.с.149 т.1), з якого вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчення водія на право керування транспортними засобами в сервісних центрах МВС не видавалося;

-завіреною копією карти виїзду швидкої медичної допомоги від 23.10.2022 року №331на ОСОБА_29 (а.с.187 т.1), яка протоколом тимчасового доступу до речей і документів та їх описом (а.с.185-186 т.1) вилучена з приміщення КНП «Обласний клінічний центр екстреної медичної допомоги катастроф Івано-Франківської обласної ради», з якої вбачається, що на підставі виклику про ДТП здійснено виїзд для надання медичної допомоги ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який доставлено до Верховинської лікарні з діагнозом смерть по дорозі;

-протоколом отримання зразків для експертизи від 10.11.2022 року (а.с.199 т.1), отримання яких здійснено на підставі постанови прокурора (а.с.197-198 т.1), з якого вбачається, що у неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відібрано взірці букального епітелію для проведення молекулярно-генетичної експертизи за допомогою вушної палички із внутрішньої сторони щоки, після чого частину палички та відібрані зразки поміщено на аркуш паперу та у паперовий конверт, який опечатано;

-висновками експерта від 25.10-23.12.2022 року №80 (а.с.207-210 т.1), від 23.11-05.12.2022 №1288/22 (а.с.214 т.1), згідно з якими смерть ОСОБА_9 наступила внаслідок спінального шоку важкого ступеня, яка розвинулася в результаті поєднаної травми голови (відкрита черепно-мозкова травма із переломами кісток склепіння та основи черепа, крововиливами в м`які мозкові оболонки, забійними ранами волосистої частини голови, лівої скроневої ділянки, ділянок лівої брови та лівої вилиці, верхньої губи та підборіддя, синець та садно лобної ділянки голови, синець верхньої повіки правого ока), шиї (закритий перелом п`ятого шийного хребця із ушкодженням шийного відділу спинного мозку), закритими переломами обох кісток лівої гомілки (спіралеподібний уламковий перелом верхньої третини лівої великогомілкової кістки та уламковий перелом верхньої третини лівої малогомілкової кіски); тілесні ушкодження у вигляді поєднаної травми голови (відкрита черепно-мозкова травма із переломами кісток склепіння та основи черепа, крововиливами в м`які мозкові оболонки, забійними ранами волосистої частини голови, лівої скроневої ділянки, ділянок лівої брови та лівої вилиці, верхньої губи та підборіддя, синець та садно лобної ділянки голови, синець верхньої повіки правого ока), шиї (закритий перелом п`ятого шийного хребця із ушкодженням шийного відділу спинного мозку), закритими переломами обох кісток лівої гомілки (спіралеподібний уламковий перелом верхньої третини лівої великогомілкової кістки та уламковий перелом верхньої третини лівої малогомілкової кіски), яка ускладнилася розвитком спінального шоку важкого ступеня, садна в ділянках грудної клітки та живота, правого ліктєвого суглобу, правої та лівої кистей, лівого плечового суглобу, зовнішніх статевих органів, правого стегна, сідниць, правого колінного суглобу та лівої гомілки, спричинені незадовго до моменту настання смерті;

-висновком експерта від 24.11-28.11.2022 року №199 (а.с.211-213 т.1), відповідно до якого на фрагментах лівої великогомілкової кістки трупа ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6, виявлено осколковий перелом, який утворився від згинання кістки в напрямку справа наліво та її скуручання внаслідок дії тупого твердого предмета; на фрагменті лівої малогомілкової кістки виявлено осколковий перелом, який утворився від скучування кістки внаслідок дії тупого твердого предмета;

-висновками експерта від 25.10-23.12.2022 року №80 (а.с.207-210 т.1), від 02.11-03.11.2022 року №1308 (а.с.215-216), з яких вбачається, що в крові та сечі підекспертного ОСОБА_9 виявлено етиловий спирт: у крові - 1,56 проміле, у сечі - 1,48 проміле, що при житті може відповідати середньому ступеню алкогольного сп`яніння, фазі накопичення алкоголю в організмі;

-висновками експерта 25.10-23.12.2022 року №80 (а.с.207-210 т.1), від 31.10.2022 року №987 (а.с.217-220 т.1), згідно з якими кров із трупа ОСОБА_9 відноситься до групи А з ізогемаглютненіном анти-В та ізосерелогічною системою АВО;

-висновками експерта від 25.10-23.12.2022 року №80 (а.с.207-210 т.1), від 28.11-08.12.2022 року №198 (а.с.227-242 т.1), відповідно до яких на одязі потерпілого ОСОБА_29 , ІНФОРМАЦІЯ_6, виявлено накладення частинок піску, глини, заліза та паливно-мастильних матеріалів, які утворилися внаслідок ковзання (волочіння)виступаючими частинами днища автомобіля по поверхні одягу та ковзанню останнього по дорожньому покриттю; з виявлених тілесних ушкоджень вказаного потерпілого та його одягу слід вважати, що місце мало наїзд на тіло з послідуючим волочінням тіла між виступаючими частина днища автомобіля та дорожньому покритті, коли потерпілий перебував у горизонтальному положенні, про що свідчать пошкодження одягу потерпілого із нашаруваннями заліза; ознак первинного удару та переїзду тіла підекспертного кількома транспортними засобами не виявлено;

-висновком експерта від 11.11.2022 року №СЕ-19/109-22/11386-ГГ (а.с.248-251 т.1), згідно з яким на момент експертного огляду та дослідження робоча гальмівна система автомобіля марки ВАЗ 21083 р.н. НОМЕР_1 та його рульове керування знаходилися в працездатному стані;

-висновком експерта від 23.11.2022 року №СЕ-19/109-22/11385 -ГГ (а.с.256-257 т.1), з якого вбачається, що наїзд автомобілем марки ВАЗ 21083 р.н. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_4 на пішохода ОСОБА_29 відбулося в межах смуги, яка призначена для руху у напрямку смт. Верховина, та відносно елементів дороги знаходиться в районі початку сліду волочіння у вигляді нашарування речовини бурого кольору загальною протяжністю 10,5 м, який зафіксовано на відстані 1,97 м від правого краю проїзної частини дороги;

-висновком експерта від 05.12.2022 року №СЕ-19/109-22/12335-ГГ (а.с.264-268 т.1), згідно з яким водій автомобіля марки ВАЗ 21083 р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_4 не мав технічної можливості уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_9 шляхом застосування своєчасного гальмування з моменту виникнення небезпеки для руху, оскільки пішохід ОСОБА_9 перебував на проїзній частині дороги у горизонтальному положенні та опинився в полі зору водія ОСОБА_4 на такій відстані, яка була вже недостатньою для попередження даної ДТП шляхом застосування своєчасного гальмування;

-висновком експерта від 19.01.2023 року №СЕ-19/109-22/12344-БД (а.с.274-284 т.1), яким встановлено генетичні ознаки крові ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6, та зразка букального епітелію ОСОБА_4 ,2005 року народження;

-висновком експерта від 13.03.2023 року №СЕ-19/109-22/12345-БД (а.с.318-334 т.1), з якого вбачається, що генетичні ознаки слідів крові та клітин , виявлених у змивах, вилучених із металевого болта кріплення та з кріплення передньої частини ходової, правого металевого болта середнього кріплення вихлопної труби автомобіля марки ВАЗ 21083 р.н. НОМЕР_1 , та вилучених з плями речовини бурого кольору на проїзній частині дороги, збігаються між собою та збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_9 і не збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію ОСОБА_4 , їх походження від ОСОБА_4 виключається;

-протоколом від 15.11.2022 року прийняття заяви від ОСОБА_7 , 1965 року народження, про вчинене 23.10.2022 року ОСОБА_4 кримінальне правопорушення, а саме про вчинення наїзду на її чоловіка та завідоме його залишення без допомоги (а.с.98-99 т.1), на підставі чого розпочато кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення щодо кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.135 КК України.

Враховуючи вищевказані докази у даній справі, суд критично оцінює показання обвинуваченого, які спростовуються висновками експертиз. Зокрема, з висновків експертиз вбачається, що обвинувачений, керуючи автомобілем марки ВАЗ 21083 р.н. НОМЕР_1 та здійснивши у вечірній час 23.10.2023 року наїзд на лежачого на проїзній частині дороги ОСОБА_9 , волочив останнього під днищем автомобіля на відстані протяжністю 10,5 м, що спростовує показання обвинуваченого, що він не знає, чи об`їхав виявлену ним на дорозі перешкоду, оскільки нічого не відчував.

Вивченням особи неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 та умов його життя і виховання встановлено, що він ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.357 т.1), раніше несудимий (а.с.358 т.1), на обліку в психіатричному та наркологічному кабінеті Верховинської районної поліклініки КНП «Верховинська багатопрофільна лікарня Верховинської селищної ради» не знаходиться (а.с.363 т.1), позитивно характеризується за місцем проживання та навчання (а.с.359,362 т.1), проживає в АДРЕСА_1 з батьками, двома молодшими братами та сестрою (а.с.360 т.1), його сім`я характеризується з позитивної сторони (а.с.361 т.1), за час навчання у школі приймав активну участь у спортивних змаганнях (а.с.10-16 т.2), на час розгляду даної справи в суд - студент 1-го курсу денної бюджетної форми навчання освітнього рівня «бакалавр» факультету фізичного виховання і спорту ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с.9 т.2).

З метою з`ясування умов життя та виховання неповнолітнього обвинуваченого законний представник- матір ОСОБА_5 пояснила, що її син Ростислав росте в повній сім`ї, займається спортом, алкогольні напої не вживає, є спокійним та врівноваженим

Представник служби у справах дітей Верховинської селищної ради ОСОБА_30 суду пояснила, що будь-яких повідомлень чи скарг щодо сім`ї обвинуваченого не поступало.

Представник ювенальної превенції сектору превенції Верховинського РВП ОСОБА_31 суду пояснила, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше до ДТП у поле зору поліції не потрапляв, на будь-яких обліках не перебував.

Відповідно до досудової доповіді Верховинського РС ДУ «Центр пробації» від 03.11.2023 року, ризик вчинення ОСОБА_4 повторного кримінального правопорушення - низький, його виправлення без ізоляції від суспільства (позбавлення волі) можливе. У разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним накладення на правопорушника обов`язків, передбачених ч.1, ч.3 ст. 76 КК України ( а.с. 57-66 т.1).

При призначенні покарання суд враховує, що відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (рішення від 16.10.2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи». Також у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 9.06.2005 року) та «Фрізен проти Росії» (рішення від 24.02.2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним».

Крім того, загальні засади призначення покарання визначені в ст. 65 КК України, відповідно до якої покарання призначається 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу, 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. А згідно з ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Як вбачається з обвинувального акта, органом досудового розслідування визнано обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім (а.с.6 т.1), з чим суд погоджується. Зокрема, станом на 23.10.2022 року ОСОБА_4 досягнув повних 16 років, а неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років (ст.6 Сімейного Кодексу України, ст. 32 Цивільного Кодексу України, ст. 3 Кримінального процесуального кодексу України).

Крім того, у ч. 2 ст. 66 КК України закріплено, що при призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, і інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті.

У ході судового розгляду даної справи встановлено, що померлий ОСОБА_9 23.10.2022 року перебував у нетверезому стані в горизонтальному положенні, тобто лежав, на проїзній частині дорозі, чим, як пішохід, порушив вимоги розділу 4 Правил дорожнього руху України, то суд оцінює таку його поведінку як неправомірну через грубу необережність та її визнає обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 .

У судовому засіданні захисник просив визнати обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , факт намагання часткового відшкодування потерпілій ОСОБА_33 завданої шкоди, долучивши до матеріалів справи квитанцію від 29.12.2023 року про поштовий переказ матері обвинуваченого - ОСОБА_34 грошових коштів у сумі 3000 гривень потерпілій ОСОБА_33 (а.с.56 т.2), які в подальшому повернулися, як такі що не прийняті потерпілою.

Суд визнає вищевказаний факт обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , оскільки сторона захисту намагалася хоча б частково відшкодувати потерпілій завдану шкоду, від чого остання відмовилася, про що підтвердила в судовому засіданні, при цьому заявивши цивільний позов на загальну суму 205161,17 гривень.

Відповідно до обвинувального акта, обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , органом досудового розслідування визнано тяжкі наслідки, завдані злочином, вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку (а.с.6 т.1).

Суд не погоджується з органом досудового розслідування та не визнає обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , - тяжкі наслідки, завдані злочином, з таких підстав.

Зокрема, тяжкі наслідки, завдані злочином, охоплюється об`єктивною стороною злочину, передбаченого ст.135 КК України, та є ознакою його кваліфікованого складу, передбаченого ч.3 ст.135 КК України, тому відповідно до ч.4 ст.67 КК України не може враховуватися, як обставина, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 .

Стосовно обставини, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , - вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку доцільно зазначити, що з конструкції п.6 ч.1 ст.67 КК України є незрозумілим, чи для зазначеної обставини юридичне значення має виключно похилий вік особи, щодо якої вчинено злочин, чи усвідомлення винної особи, що нею умисно вчиняється злочин щодо особи похилого віку. Навіть Верховний Суд в одній справі визнає наявність вказаної обставини, що обтяжує покарання обвинуваченого, виходячи з віку потерпілого ( постанова ВС від 02.12.2021 року в справі № 739/639/20, провадження № 51 - 1851 км 21), а в іншій - погоджується з прокурором, що обов`язковою умовою застосування такої обтяжуючої покарання обставини при призначенні покарання є те, що вона могла і повинна була усвідомлюватися винним (постанова ВС від 13.08.2019 року в справі № 663/2042/16-к, провадження № 51-790км18).

Врахувавши наявність вищевказаної юридичної невизначеності, суд акцентує увагу, що в рішенні Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 року в справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні; відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якість закону»; якщо в національному законодавстві допущено неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, то національні органи мають застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід, тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Таким чином, суд керується принципом застосування до винної особи найбільш сприятливого закону, в зв`язку з чим вважає, що правові підстави для врахування передбаченої п. 6 ч. 1 ст. 67 КК обставини, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відсутні, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували, що останньому було завідомо відомо про похилий вік особи, на яку він здійснив наїзд та залишив без допомоги.

У ч. 2 ст. 4 КК України закріплено, що кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до ч.1 ст. 135 КК України, завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження через малолітство, старість, хворобу або внаслідок іншого безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, зобов`язаний був піклуватися про цю особу і мав змогу надати їй допомогу, а також у разі, коли він сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан, - карається обмеженням волі на строк до двох років або позбавленням волі на той самий строк.

Впродовж періоду з часу вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому злочину та до часу ухвалення судом вироку щодо нього не набирав чинності закон про кримінальну відповідальність, яким скасовувалася б кримінальна протиправність діяння, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України, пом`якшувалася б кримінальна відповідальність за вчинення цього злочину або іншим чином поліпшувалося становище обвинуваченого.

Таким чином, санкцією ч. 1 ст. 135 КК України передбачено тільки покарання у виді позбавлення волі, оскільки покарання у виді обмеження волі не застосовується до неповнолітніх ( ч.3 ст.61 КК України).

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні злочину, будучи неповнолітнім, суд враховує, що при здійсненні кримінального провадження щодо неповнолітніх необхідно забезпечувати точне й неухильне застосування діючого законодавства, своєчасний та якісний їх розгляд, керуватися Конституцією України, Кримінальним кодексом України, Кримінальним процесуальним кодексом України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, зокрема Конвенцією ООН про права дитини від 20.11.1989 року, Мінімальними стандартними правилами ООН, що стосуються відправлення правосуддя щодо неповнолітніх від 29.11.1985 року ("Пекінські правила"), а також враховувати практику Європейського суду з прав людини, запроваджуючи їх положення у вітчизняну правозастосовну практику.

Відповідно до ст. 37 Конвенції ООН про права дитини тюремне ув`язнення дитини використовується лише як крайній захід.

Крім того, суд повинен ухвалювати судове рішення щодо неповнолітнього, керуючись принципом найкращих інтересів дитини, встановленого у ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, відповідно до положень глави 29 КПК та розділу XI КК. При цьому суд при постановленні вироку щодо неповнолітньої особи зобов`язаний суворо дотримуватися принципів законності, справедливості, обґрунтованості покарання. Суд має максимально індивідуалізувати покарання, призначаючи його конкретній неповнолітній особі за конкретне кримінальне правопорушення. Індивідуалізація покарання є важливою вимогою принципового характеру, що передбачає персоніфікацію кримінальної відповідальності: вона настає лише щодо конкретної особи, яка вчинила злочин (ст.ст. 2, 18, 50 КК). Тому призначення покарання з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи неповнолітнього та обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання, повинно максимально сприяти досягненню мети покарання, яка полягає у виправленні неповнолітнього засудженого, його вихованні та соціальній реабілітації.

Враховуючи вищевказане, суд вважає, що призначення ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі може бути "надмірним тягарем" для нього, що призведе до порушення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Конвенції ООН про права дитини, а також не сприятиме досягненню мети покарання, яка полягає у виправленні неповнолітнього засудженого, його вихованні та соціальній реабілітації.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення (нетяжкий злочин), особу винного (не судимий, позитивно характеризується, студент), обставини, що пом`якшують його покарання (вчинення злочину неповнолітнім, неправомірна поведінка потерпілого, намагання частково відшкодувати потерпілій заподіяну шкоду), відсутність обставин, що обтяжують його покарання, висновок досудової доповіді Верховинського РС філії ДУ «Центр пробації в Івано-Франківській області» про можливість виправлення ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства та про низький ризик вчинення ним повторного кримінального правопорушення, думку потерпілої щодо недоцільності у позбавленні його волі, суд дійшов висновку про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, застосувавши ст.ст.75,76,104 КК України.

При визначені тривалості іспитового строку та обов`язків, які необхідно покласти на обвинуваченого згідно зі ст. 76 КК України, суд враховує характер і тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, вид і строк призначеного остаточного покарання, дані, що характеризують особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують покарання.

На думку суду, іспитовий строк, необхідний для того, щоб обвинувачений ОСОБА_4 довів своє виправлення без реального відбування покарання, підлягає визначенню тривалістю один рік, з покладенням обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Суд вважає, що покарання з подальшим звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік відповідає загальним засадам призначення покарання згідно з ст. 65 КК України та меті кримінального покарання, що визначена ст. 50 КК України, узгоджується з принципом індивідуалізації покарання, та є справедливим.

За приписами ч. 1 ст. 165 КВК України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду, а саме з 25.03.2024 року в разі набрання ним законної сили.

У даному кримінальному провадженні потерпілою ОСОБА_7 заявлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_4 та його законного представника-матері ОСОБА_5 матеріальної шкоди в сумі 5161, 17 гривень та моральної шкоди в розмірі 200000 гривень.

Захисник обвинуваченого подав до суду відзив на позов, в якому просив повернути вищевказану позовну заяву для усунення недоліків або в позові відмовити.

У судовому засіданні сторона захисту (обвинувачений, його захисник та законний представник) вказали, що цивільний позов визнають частково, а саме визнають його повністю в частині відшкодування матеріальної шкоди на суму 5161,17 гривень та частково в частині відшкодування моральної шкоди на суму 15000 гривень.

Заслухавши думку учасників справи, вивчивши її матеріали, суд прийшов до такого висновку.

Як вбачається зі змісту ст.129 КПК України, суд, вирішуючи цивільний позов у кримінальному провадженні уповноважений задовольнити його повністю або частково, відмовити в ньому, або залишити без розгляду, але тільки у випадку, якщо в судове засідання не прибув цивільний позивач, його представник.

Таким чином, суд, розглядаючи цивільний позов у кримінальному провадженні, не уповноважений повернути його для усунення недоліків.

З приводу позовних вимог потерпілої/цивільного позивача ОСОБА_7 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням злочину ОСОБА_4 , також із його законного представника - матері ОСОБА_5 суд підкреслює, що особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння (ч.1 ст.128 КПК України).

У ст.1179 ЦК України закріплено, що неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах; у разі відсутностіу неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини; якщо неповнолітня особа перебувала у закладі, який за законом здійснює щодо неї функції піклувальника, цей заклад зобов`язаний відшкодувати шкоду в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі, якщо він не доведе, що шкоди було завдано не з його вини ; обов`язок батьків (усиновлювачів), піклувальника, закладу, який за законом здійснює щодо неповнолітньої особи функції піклувальника, відшкодувати шкоду припиняється після досягнення особою, яка завдала шкоди, повноліття або коли вона до досягнення повноліття стане власником майна, достатнього для відшкодування шкоди.

Таким чином, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 22.12.2023 року досягнув повноліття, то обов`язок його батьків відшкодувати шкоду, завдану ним, припинився після досягнення ним повноліття.

Враховуючи вищевказане, слід відмовити в задоволенні позову ОСОБА_7 в частині стягнення зі законного представника ОСОБА_5 матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином, вчиненим її сином ОСОБА_4 .

Стосовно позовних вимог потерпілої/цивільного позивача ОСОБА_7 про стягнення з ОСОБА_4 матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням ним злочину, слід зазначити, що відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відшкодування шкоди потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в тому числі і у випадку настання смерті, здійснюється страховиком у разі укладення з ним договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності або Моторним (транспортним) страховим бюро України (далі - МТСБУ) у разі відсутності такого договору.

Разом з тим, ст. 38 цього Закону передбачає, що страховик або МТСБУ після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди.

Таким чином, оскільки обвинувачений самовільно залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 23.10.2022 року за участю його та померлого ОСОБА_9 , то відшкодування шкоди потерпілим внаслідок цієї дорожньо-транспортної пригоди в кінцевому результаті здійснюватиметься саме з ОСОБА_35 , як з водія транспортного засобу - учасника дорожньо-транспортної пригоди.

У ст.27.3 вищезазначеного Закону закріплено, що страховик (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Оскільки ДТП за участю водія ОСОБА_4 та померлого ОСОБА_9 відбулася 23.10.2022 року, а відповідно до ст.8 Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік» мінімальна заробітна плата станом на 23.10.2022 року становила 6700 гривень, то розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з обвинуваченого на користь дружини померлого становить (6700*12=80400 гривень). При цьому звертається увага, що в разі наявності у померлого ОСОБА_9 батьків та дітей, вони мають право на пред`явлення регресного позову до дружини померлого про повернення нею їм відповідної частки відшкодованої моральної шкоди.

Згідно зі ст. 27.4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмір і, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Із аналізу Закону України «Про поховання та похоронну справу» вбачається, що до витрат на поховання включається вартість тих ритуальних послуг, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу. Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній в постанові від 09.12.2021 року в справі № 493/1712/20, провадження № 51-4237км21.

Потерпілою/цивільним позивачем ОСОБА_7 долучено до позовної заяви касові (фіскальні) чека за 24-26.10.2022 року на загальну суму 4066,5 (1360+1812+207,5+684= 4066,5) гривень, а також 2 чеки за 20.10.2023 року (а.с.72 т.1), хоча поховання ОСОБА_9 мало місце 26.10.2022 році, в зв`язку з чим слід стягнути на її користь з ОСОБА_4 витрати на поховання в розмірі 4066,5 гривень, які пов`язані зі здійсненням ритуальних послуг з моменту смерті ОСОБА_9 та до моменту поміщення труни з тілом померлого у могилу.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не обирався та не продовжувався.

Витрати на проведення судових експертиз в даному кримінальному провадженні становлять 30976,08 гривень (а.с. 7, 247,255,263, 273, 292,317 т.1).

Дану суму слід стягнути з обвинуваченого в дохід держави, оскільки відповідно до ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Відповідно до ч.4 ст.174 КПК України, одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, суд зобов`язаний вирішити питання про скасування арешту майна та про долю речових доказів у порядку ч. 9 ст. 100 КПК України.

Постановою від 24.10.2022 року визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000359 від 24.10.2022 року одяг з трупа ОСОБА_9 (светр, кофта (блузка) сорочка, майка, штани, шкарпетки, туфель (черевик) на праву ногу), туфель на ліву ногу, частину металевої пластини та змиви речовини бурого кольору з неї, змиви речовини бурого кольору з кріплення передньої частини ходової, з правого металевого болта середнього кріплення вихлопної труби, з керма, з важеля з правої сторони керма, подушку і чохол з водійського сидіння, автомобіль марки ВАЗ 21083 з р.н. НОМЕР_1 (а.с.152-153 т.1).

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 27.10.2022 року (а.с.167-168 т.1) накладено арешт на вищевказане майно.

Відповідно до п.1 та п.4 ч.9 ст.100 КПК України майно, яке зберегли на собі його сліди злочину, конфіскуються, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання, у такому разі майно повертаються власнику (законному володільцю); а майно, яке не має ніякої цінності і не може бути використане, знищується.

Оскільки одяг, який належав ОСОБА_9 , пошкоджений та у крові, його власник помер, то відповідно підлягає знищенню.

Також слід знищити, як майно, яке немає ніякої цінності, змиви речовини бурого кольору з частини металевої пластини, з кріплення передньої частини ходової, з правого металевого болта середнього кріплення вихлопної труби, з керма, з важеля з правої сторони керма.

Вказані речові докази зберігаються при матеріалах кримінального провадження органу досудового розслідування .

Як вбачається з матеріалів справи транспортний засіб марки ВАЗ 21083 з р.н. НОМЕР_1 , який зберігається на території Верховинського РВП, належить на праві власності ОСОБА_27 (а.с.146 т.1), але відповідно до довіреності від 15.02.2022 року зі строк дії до 15.02.2025 року перебуває у законному користуванні ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , жителя с.Криворівня Верховинського району Івано-Франківської області (а.с.147 т.1), в зв`язку з чим зазначений автомобіль та його складові частини (частину металевої пластини та подушку і чохол із водійського сидіння) слід повернути власнику ОСОБА_27 або законному володільцю ОСОБА_28 .

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374 КПК України, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 ( один ) рік.

На підставі ст.75, ст.104 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк - 1 (один) рік.

Відповідно до вимог ч. 1, ч.3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

У задоволенні цивільного позову в частині стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 моральної шкоди на витрат на поховання -відмовити.

Цивільний позов у частині стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 - задовольнити часткового.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 моральну шкоду в розмірі 80400 (вісімдесят тисяч чотириста) гривень та матеріальну шкоду, пов`язану з витратами на поховання в розмірі 4066,5 гривень (чотири тиячі шістдесят шість гривень 50 коп.).

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення судової експертизи в сумі 30976,08 гривень (тридцять тисяч дев`ятсот сімдесят шість тисяч гривень 08 копійок).

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 27.10.2022 року на одяг з трупа ОСОБА_9 (светр, кофта (блузка) сорочка, майка, штани, шкарпетки, туфель (черевик) на праву ногу), туфель на ліву ногу, частину металевої пластини та змиви речовини бурого кольору з неї, змиви речовини бурого кольору з кріплення передньої частини ходової, з правого металевого болта середнього кріплення вихлопної труби, з керма, з важеля з правої сторони керма, подушку і чохол з водійського сидіння, автомобіль марки ВАЗ 21083 з р.н. НОМЕР_1 .

Речові докази по справі після набрання вироком законної сили, а саме:

-одяг з трупа ОСОБА_9 (светр, кофта (блузка) сорочка, майка, штани, шкарпетки, туфель (черевик) на праву ногу), туфель на ліву ногу - знищити;

-змиви речовини бурого кольору з частини металевої пластини, з кріплення передньої частини ходової, з правого металевого болта середнього кріплення вихлопної труби, з керма, з важеля з правої сторони керма - знищити;

-автомобіль марки ВАЗ 21083 з р.н. НОМЕР_1 та його складові частини (частину металевої пластини та подушку і чохол із водійського сидіння) - повернути власнику ОСОБА_27 або законному володільцю ОСОБА_28 .

На вирок суду сторонами може бути подана апеляція до Івано-Франківського апеляційного суду через Верховинський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно, після його проголошення, вручити обвинуваченому, його захиснику, прокурору, потерпілій.

Суддя ОСОБА_1