Провадження №1-кс/127/5973/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб Вінницької обласної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_4 від 24.04.2024, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла скарга ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб Вінницької обласної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_4 від 24.04.2024.

Скарга мотивована тим, що 24.04.2024 ОСОБА_4 подав заяву до Вінницької обласної прокуратури про вчинення працівниками поліції кримінальних правопорушень, передбачених ст. 146, 121, 364 КК України. Однак, всупереч положенням ст. 214 КПК України, відомості по вказаній заяві не було внесено до ЄРДР протягом 24-х годин.

Заявник вважає, що Вінницькою обласною прокуратурою допущено бездіяльність, а тому просить зобов`язати уповноважену особу Вінницької обласної прокуратури внести відомості до ЄРДР по заяві ОСОБА_4 про скоєння кримінальних правопорушень, від 24.04.2024.

В судове засідання ОСОБА_4 не з`явився, з невідомих суду причин.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував щодо задоволення скарги та вказав, що за вказаною заявою не встановлено ознак кримінального правопорушення, крім того аналогічна скарга розглядалась Вінницьким міським судом Вінницької області та за результатами розгляду було відмовлено у внесенні відомостей до ЄРДР.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується.

Разом з тим, заявник, будучи належно повідомленим, повторно не з`явився на розгляд скарги та така процесуальна поведінка скаржника призводить до порушення розумних строків розгляду скарги, передбачених ч. 2 ст. 306 КПК України.

Чергове відкладення розгляду скарги призводить до порушення строку, встановленого ч. 2 ст. 306 КПК України, а також не гарантує прибуття в наступне судове засідання особи, яка не бажає брати в ньому участь.

Враховуючи вищевикладене, а також поведінку скаржника, слідчий суддя приходить до висновку про можливість розгляду скарги за його відсутності.

Суд, вислухавши пояснення прокурора, дослідивши матеріали скарги, заяви про злочин від 24.04.2024, матеріали перевірки, встановив наступне.

24.04.2024 ОСОБА_4 подав заяву до Вінницької обласної прокуратури про вчинення працівниками поліції кримінальних правопорушень, передбачених ст. 146, 121, 364 КК України. Зі змісту заяви встановлено, що 15.11.2023 ОСОБА_4 підійшов до ВМР м. Вінниці для ознайомлення з матеріалами справи. Однак до нього підійшли двоє поліцейських, які на думку заявника, здійснили його незаконне затримання.

Відповідно до ч.1 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Відповідно до ст. 11 КК України, злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину. Не є злочином дія або бездіяльність, яка хоча формально і містить ознаки будь-якого діяння, передбаченого цим Кодексом, але через малозначність не становить суспільної небезпеки, тобто не заподіяла і не могла заподіяти істотної шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству або державі.

Обов`язковими елементами складу будь-якого злочину є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона. Відсутність хоча б одного з цих елементів свідчить про те, що дії (бездіяльність), які оцінюються, не є злочином.

Системний аналіз положень ст.ст. 214, 303 КПК України, свідчить про те, що предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого чи прокурора, щодо невнесення відомостей до ЄРДР, після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто саме заява чи повідомлення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про вчинення злочину є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину).

Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань і щодо них не повинно проводитися досудове розслідування.

Верховний Суд у своєму рішенні від 30.09.2021 (Постанова ККС ВС у справі 556/450/18) вказав, що слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

Таким чином, підставою для початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких, серед іншого, вноситься до ЄРДР.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30.01.2019 при розгляді справи №818/1526/18 зазначила, що, саме у межах процедури оскарження бездіяльності, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

При дослідженні матеріалів перевірки по заяві ОСОБА_4 від 24.04.2024 встановлено, що ОСОБА_4 15.11.2023 звертався з аналогічною заявою до Вінницької обласної прокуратури. За результатами перевірки Вінницькою обласною прокуратурою повідомлено заявника, що підстави для внесення відомостей до ЄРДР відсутні.

Не погодившись з таким рішенням ОСОБА_4 подав скаргу до Вінницького міського суду Вінницької області щодо невнесення відомостей по заяві від 15.11.2023. За результатами розгляду було винесено ухвалу суду від 23.11.2023 про відмову у задоволенні скарги та внесенні відомостей до ЄРДР.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 02.01.2024 вказану ухвалу було скасовано, у зв`язку з розглядом скарги за відсутності ОСОБА_4 та направлено до суду першої інстанції для повторного розгляду.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 06.03.2024 у зв`язку з неодноразовою неявкою заявника було відмовлено у задоволенні скарги та внесенні відомостей до ЄРДР.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 11.04.2024 рішення ВМС ВО від 06.03.2024 залишено без змін.

Норми КПК України не передбачено винесення такого рішення як повернення скарги у зв`язку з повторністю звернення особи з питання, яке вже було вирішено слідчим суддею по суті. У той же час, Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частина 5 статті 9 КПК). Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) та практику ЄСПЛ як джерело права (стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"). Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, що передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення.

У випадках, коли положення КПК не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 КПК (частина 6 статті 9 КПК). Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться, серед іншого диспозитивність (пункт 19 частини 1 статті 7 КПК). Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК.

Слідчий суддя не може розглядати питання бездіяльності, якщо воно вже було вирішене слідчим суддею у іншій справі, оскільки такий розгляд буде порушувати принцип юридичної визначеності.

Неможливість повторного розгляду справи, коли є судове рішення, що набрало законної сили і не скасоване у встановленому законом порядку, перш за все пов`язана з виключністю судового рішення.

Так, відповідно до п. 10, 12 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13.06.2007 «Про незалежність судової влади» зазначено, що ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; скасування повідомленні про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що нормами КПК України не передбачено повторний розгляд справи за аналогічними обставинами, за результатами якої вже винесено рішення суду про відмову у її задоволенні, яке не скасоване в апеляційному порядку, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга ОСОБА_4 не підлягає до задоволення.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 303, 305, 306, 307, 309, 370, 372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб Вінницької обласної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_4 від 24.04.2024 відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя