Дата документу 05.07.2024Справа № 554/6919/24
Провадження № 1-кс/554/7216/2024
У Х В А Л А

05 липня 2024 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві клопотання старшого слідчого ВРЗСТ СВ Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Полтавської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні № 0001107 від 01 липня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

в с т а н о в и в:

Слідчий звернувся до суду із вищезазначеним клопотанням, в якому просить накласти арешт на автомобіль ВАЗ 210990-20, д. н. з. НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер ТЗ НОМЕР_3 , зареєстрований на ОСОБА_5 , з позбавленням права на його відчуження, розпорядження та користування.

Обґрунтовуючи вимоги клопотання зазначив, що ВРЗСТ Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001107 від 01 липня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, за фактом того, що 01 липня 2024 року, близько 07 год 15 хв, водій ОСОБА_6 , керуючи автомобілем ВАЗ 210990-20, д. н. з. НОМЕР_1 , рухався в Полтавському районі по автодорозі Т1732 зі сторони с. Рунівщина (другорядна дорога), на перехресті з автодорогою Т1707 (головна дорога) виконував маневр лівого повороту для руху в напрямку м. Полтава, та допустив зіткнення з автомобілем Ford Ranger, д. н. з. НОМЕР_4 (на іноземній реєстрації), під керуванням військовослужбовця ВЧ НОМЕР_5 НГУ ОСОБА_7 , який рухався по автодорозі Т1707 в напрямку м. Охтирка. Внаслідок ДТП водій ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді переломів ребер та шийних хребців та був госпіталізований до КП «1 МКЛ ПМР».

За результатом огляду місця ДТП 01 липня 2024 року транспортний засіб автомобіль ВАЗ 210990-20, д. н. з. НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер ТЗ НОМЕР_3 , який зберіг на собі пошкодження в результаті зіткнення транспортних засобів, було тимчасово вилучено та поміщено на відповідальне зберігання за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_6 , автомобіль ВАЗ 210990-20, д. н. з. НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер ТЗ НОМЕР_3 , зареєстрований на ОСОБА_5 .

Постановою слідчого від 02 липня 2024 року вилучений автомобіль ВАЗ 210990-20, д. н. з. НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер ТЗ НОМЕР_3 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Згідно ст. ст. 168 і 237 КПК України вилучений автомобіль ВАЗ 210990-20, д. н. з. НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер ТЗ НОМЕР_3 є тимчасово вилученим майном, на яке у відповідності до ч. 5 ст. 171 КПК України потрібно накласти арешт з метою його подальшого використання під час проведення експертних досліджень та слідчих дій, унеможливлення втрати слідів злочину.

Оскільки в даному випадку є всі підстави вважати, що автомобіль ВАЗ 210990-20, д. н. з. НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер ТЗ НОМЕР_3 є предметом, який зберіг на собі сліди злочину, слідчий вважає за необхідне вжити щодо нього заходів забезпечення кримінального провадження, шляхом накладення арешту на тимчасово вилучене майно, так як незастосування арешту майна може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна та слідів злочину.

На підставі викладеного, з метою досягнення повноти, всебічності та неупередженості розслідування кримінального провадження, в органу досудового розслідування виникла потреба у накладенні арешту на автомобіль ВАЗ 210990-20, д. н. з. НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер ТЗ НОМЕР_3 .

В судове засідання слідчий ОСОБА_3 не з`явився.

Власниця майна ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, повідомлялася про дату, час та місце судового розгляду вчасно та належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомила та заяви про відкладення судового засідання не подала. Разом із тим, неприбуття останньої в судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Зважаючи на неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України не здійснюється.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Речовим доказом у розумінні положень ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст.131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Згідно ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до п. п. 1, 2, 5 і 6 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як слідує зі змісту клопотання, метою накладення арешту на майно є забезпечення збереження речових доказів.

Слідчим доведено, що вилучений 01 липня 2024 року автомобіль ВАЗ 210990-20, д. н. з. НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер ТЗ НОМЕР_3 має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, зокрема зберігає на собі сліди кримінального правопорушення.

При цьому арешт вилученого транспортного засобу надасть змогу провести з ним необхідні органу досудового розслідування слідчі дії та експертні дослідження, відомості, отримані за результатами виконання яких, слугуватимуть доказами у справі.

Таким чином, вказане майно підлягає арешту, так як не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий довів необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.

На підставі викладеного, зважаючи на принципи розумності та співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для арешту майна, шляхом позбавлення права відчуження, розпоряджання та користування.

Керуючись ст. ст. 98, 131, 132, 170 - 173, 372 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в:

Клопотання слідчого - задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль ВАЗ 210990-20, д. н. з. НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер ТЗ НОМЕР_3 , зареєстрований на ОСОБА_5 , шляхом позбавлення права відчуження, розпоряджання та користування до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_8