Справа № 761/3777/24 Головуючий в 1 інстанції - ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/4136/2024 Доповідач в 2 інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

26 червня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів: ОСОБА_2 (головуюча), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар - ОСОБА_5

за участю:

прокурора - ОСОБА_6

захисника - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 06 травня 2024 року,

в с т а н о в и л а:

Захисник засудженого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_7 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про звільнення засудженого ОСОБА_8 від відбування покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, призначених вироком Святошинського районного суду м. Києва від 21 лютого 2013 року, у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 06 травня 2024 року клопотання захисника ОСОБА_7 залишено без задоволення. Вказане рішення суд першої інстанції мотивував тим, що ОСОБА_8 не був засуджений Шевченківським районним судом м. Києва та не відбуває покарання в межах територіальної юрисдикції Шевченківського районного суду м. Києва, оскільки матеріали особової справи не містять відомостей про залишення ОСОБА_8 в ДУ «Київський слідчий ізолятор» для відбування покарання за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 21.02.2023 року, а тому суд позбавлений можливості розглянути клопотання по суті.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій вказав на незаконність оскаржуваної ухвали. В обґрунтуваннядоводів апеляційної скарги зазначив, що строк виконання вироку щодо ОСОБА_8 сплив 09.03.2018 року, а тому останній має бути звільнений від відбування покарання і розгляд відповідного клопотання має здійснюватися в Шевченківському районному суді м. Києва, оскільки ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 19 березня 2024 року ОСОБА_8 тимчасово залишено в ДУ «Київський слідчий ізолятор», який знаходиться за адресою: м. Київ, Шевченківський район, вул. Дегтярівська, 13, до розгляду Голосіївським районним судом м. Києва кримінального провадження, що свідчить про те, що Київський слідчий ізолятор на цей час є установою відбування покарання засудженим ОСОБА_8 . Також зазначив, що після скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням засуджений не ухилявся від відбування покарання, його місцезнаходження було відомо, а вирок не виконувався через бездіяльність працівників поліції, які не вживали необхідних заходів для встановлення точного місцезнаходження засудженого та направлення його для відбування призначеного судом покарання. За наведених обставин, просив скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою засудженого ОСОБА_8 звільнити від відбування покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, призначених вироком Святошинського районного суду м. Києва від 21 лютого 2013 року, у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

захисника засудженого, який підтримав вимоги апеляційної скарги;

прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги;

вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги захисника, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Разом з цим, положеннями ст. 80 КК України встановлено обмеження щодо можливості держави притягнути особу до кримінальної відповідальності та застосувати до неї покарання певними строками давності виконання обвинувального вироку суду, якщо обвинувачений не ухилявся від його виконання та не вчинив нового кримінального правопорушення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, захисник засудженого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_7 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про звільнення засудженого ОСОБА_8 від відбування покарання, призначеного вироком Святошинського районного суду м. Києва від 21 лютого 2013 року, у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, однак ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 06 травня 2024 року клопотання захисника ОСОБА_7 залишено без задоволення на тій підставі, що вказане клопотання подане до неналежного суду, оскільки ОСОБА_8 не засуджений Шевченківським районним судом м. Києва та не відбуває покарання в межах територіальної юрисдикції Шевченківського районного суду м. Києва.

Разом з тим, вказані висновки суду не ґрунтуються ні на матеріалах провадження, ні на вимогах законодавства та погодитись із ними неможливо.

Згідно з п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

За змістом положень ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом. За наслідками розгляду такого клопотання (подання) суд постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Виходячи з вищевказаних положень кримінального процесуального закону, прийняти рішення про відмову в задоволенні клопотання суд може лише за наслідками розгляду такого клопотання, тоді як суд по суті клопотання захисника не розглянув, не оцінив викладені в клопотанні доводи та відмовив в його задоволенні з підстав звернення до неналежного суду, що може бути лише підставою для повернення вказаного клопотання захиснику з метою звернення до належного суду.

Наведене свідчить про те, що суд зробив висновки про необхідність відмови у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про звільнення засудженого ОСОБА_8 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку без розгляду такого клопотання по суті, що є порушенням кримінального процесуального закону. Також колегія суддів звертає увагу, що наявна в матеріалах провадження ухвала Шевченківського районного суду м. Києва від 06.05.2024р. не містить підпису судді, що також є порушенням норм процесуального права і тягне за собою необхідність скасування судового рішення.

Наведені вище порушення вимог КПК України перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, а тому вони, відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК України визнаються істотними порушеннями кримінального процесуального закону, за наявності яких ухвала Шевченківського районного суду м. Києва від 06 травня 2024 року не може визнаватись законною та обґрунтованою, а тому вона підлягає скасуванню, а вимоги апеляційної скарги в цій частині підлягають задоволенню.

Разом з тим, оскільки за клопотанням захисника ОСОБА_7 рішення по суті судом не приймалось, колегія суддів позбавлена можливості розглянути клопотання про звільнення засудженого ОСОБА_8 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку по суті.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про незаконність ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 06 травня 2024 року, а тому вказана ухвала підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 06 травня 2024 рокускасувати.

Призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4