Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.02.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді матеріали судового провадження 11-сс/4806/624/23, за апеляційною скаргою представника власника майна - адвоката ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09.10.2023.

Цією ухвалою задоволено клопотанняпрокурора Ужгородської окружної прокуратури у кримінальному провадженні № 0000107, відомості про яке 03.07.2022 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 1 ст. 366 КК України та накладено арешт на земельну ділянку з кадастровим номерам :09:001:0033 площею 0,0481 га, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 та належить на праві приватної власності ОСОБА_6 , шляхом заборони відчуження, користування та розпорядження.

Клопотання мотивоване тим, що СУ ГУ НП в Закарпатській області проводиться досудове в кримінальному провадженні № 0000107 відомості про яке 03.07.2022 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 1 ст. 366 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 на підставі рішення першої сесії шостого скликання Пилипецької сільської ради Міжгірського району Закарпатської області від 09.11.2010 № 1, обійняв посаду Пилипецького сільського голови Міжгірського району, яка згідно ст. 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» відноситься до четвертої категорії посад в органах місцевого самоврядування. Відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» на сільського, селищного, міського голову, серед іншого, покладено: забезпечення здійснення у межах наданих законом повноважень органів виконавчої влади на відповідній території, додержання Конституції та законів України, виконання актів Президента України та відповідних органів виконавчої влади; організацію в межах, визначених цим Законом, роботи відповідної ради та її виконавчого комітету; здійснення керівництва апаратом ради та її виконавчого комітету; скликання сесії ради, внесення пропозицій та формування порядку денного сесій ради і головування на пленарних засіданнях ради; підписання рішення ради та її виконавчого комітету; розпорядження бюджетними коштами, використання їх лише за призначенням, визначеним радою.

Крім того, згідно з вимогами ч. 5 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільський, селищний, міський голова несе персональну відповідальність за здійснення наданих йому законом повноважень.

-2-

Таким чином, ОСОБА_7 у період з 09.11.2010 по 09.11.2015, у силу приписів ч. 3 ст. 18 КК України, був службовою особою, наділеною організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями.

ОСОБА_7 , будучи Пилипецьким сільським головою, тобто службовою особою органу місцевого самоврядування, обіймаючи посаду в органах місцевого самоврядування, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, діючи всупереч ч. 4 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» а саме, будучи обізнаним та достовірно знаючи, що відповідно до п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та ст. 12 Земельного кодексу України, питання регулювання земельних відносин належить виключно до компетенції сільської ради, а тому вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської ради, 10.08.2014, у не встановленому слідством місці, діючи умисно, достовірно знаючи про те, що на розгляд 33 сесії 6 скликання Пилипецької сільської ради питання затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_8 , мешканки АДРЕСА_2 , яка знаходиться в межах населеного пункту с. Пилипець в урочище «Луги», площею 0,0481 га, кадастровий номер :09:001:0033 для ведення особистого селянського господарства, не виносилось і сесією сільської ради відповідне рішення з цього приводу не приймалось, видав завідомо неправдивий офіційний документ, а саме рішення № 5 33 сесії 6 скликання Пилипецької сільської ради від 10.08.2014 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_8 , мешканці АДРЕСА_2 », в який вніс недостовірні відомості щодо розгляду вищевказаного питання сесією Пилипецької сільської ради, як сільський голова підписав вказане рішення та завірив гербовою печаткою Пилипецької сільської ради Міжгірського району Закарпатської області

У подальшому на підставі вищевказаного рішення підписав та завірив гербовою печаткою Пилипецької сільської ради Міжгірського району Закарпатської області технічну документацію із землеустрою щодо складання документів на земельну ділянку ОСОБА_8 мешканці АДРЕСА_2 для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером :09:001:0033.

В результаті чого, на підставі вищевказаних складених та виданих ОСОБА_7 підроблених завідомо неправдивих офіційних документів, було незаконно відчужено земельну ділянку загальною площею 0,0481 га вартістю 26277,48 грн.

Окрім того, ОСОБА_7 , будучи Пилипецьким сільським головою, тобто службовою особою органу місцевого самоврядування, обіймаючи посаду в органах місцевого самоврядування, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, діючи всупереч ч. 4 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» а саме, будучи обізнаним та достовірно знаючи, що відповідно п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та ст. 12 Земельного кодексу України, питання регулювання земельних відносин належить виключно до компетенції сільської ради, а тому вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської ради, 13.09.2015, у не встановленому слідством місці, діючи умисно, достовірно знаючи про те, що на розгляд 40 сесії 6 скликання Пилипецької сільської ради сесії питання щодо затвердження проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки ОСОБА_6 , мешканця АДРЕСА_3 , яка знаходиться в межах населеного пункту с. Пилипець в урочище «Луги», площею 0,0481 га, кадастровий номер :09:001:0033, не виносилось і сесією сільської ради відповідне рішення з цього приводу не приймалось, видав завідомо неправдивий офіційний документ,

-3-

а саме рішення № 47 від 13.09.2015 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_6 , мешканцю АДРЕСА_3 », яка знаходиться в межах населеного пункту с. Пилипець в урочищі «Луги», площею 0,0481 га, кадастровий номер :09:001:0033, в який вніс недостовірні відомості щодо розгляду вищевказаного питання сесією Пилипецької сільської ради, як сільський голова підписав вказане рішення, завірив його гербовою печаткою Пилипецької сільської ради Міжгірського району Закарпатської області.

У подальшому, на підставі вищевказаного рішення підписав та завірив гербовою печаткою Пилипецької сільської ради Міжгірського району Закарпатської області саму технічну документацію із землеустрою щодо складання документів на земельну ділянку громадянину ОСОБА_6 , мешканцю АДРЕСА_3 для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд з кадастровим номером :09:001:0033.

22.09.2023 ОСОБА_7 повідомлений про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

На підставі вищевикладеного, та з метою запобігання вчинення будь-яких дій спрямованих на відчуження майна, а саме земельної ділянки за кадастровим номером: :09:001:0033, у органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на цю земельну ділянку та об`єктів нерухомого майна розташованих на ній. Не застосування такого виду забезпечення кримінального провадження як арешт на вищевказане майно негативно вплине на хід досудового розслідування, унеможливить встановлення всіх важливих обставин вчиненого кримінального правопорушення, може призвести до їх відчуження, поділу заінтересованими особами з метою перешкоджання встановлення об`єктивної істини, адже існують обґрунтовані підстави вважати, що зазначені у клопотанні земельні ділянки були одержані їх теперішніми власниками внаслідок вчинення злочину та у подальшому відчужені, змінені їх площі та кадастрові номери з метою приховування, маскування походження злочинно набутого майна або володіння ним, а тому визнання такого майна речовим доказом є обґрунтованим і переслідує законну мету - збереження цього майна як речового доказу. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про земельну ділянку з кадастровим номером :09:001:0033 площею 0,0481 га, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , належить на праві приватної власності ОСОБА_6 . Враховуючи те, що земельна ділянка за кадастровим номерам :09:001:0033, є предметом кримінального правопорушення та набута кримінально протиправним шляхом, тобто має значення речового доказу по даному кримінальному провадженні, а тому з метою запобігання вчинення будь-яких дій спрямованих на їх відчуження, перереєстрацію, поділ, виділ та інше, у органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні на них арешту.

Ухвала слідчого судді про задоволення клопотання прокурора мотивована наявністю достатніх підстав вважати, що майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а відтак накладення арешту на земельну ділянку за кадастровим номером :09:001:0033 площею 0,0481 га, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , належить на праві приватної власності ОСОБА_6 , є необхідним для її збереження, проведення відповідних слідчих дій.

В апеляційній скарзі, поданій в інтересах власника майна ОСОБА_6 , адвокат ОСОБА_5 просить ухвалу слідчого судді від 09.10.2023 про накладення арешту на земельну ділянку за кадастровим номером :09:001:0033скасувати та відмовити в задоволенні клопотання прокурора. Вказує на те, що прокурором при

-4-

внесенні клопотання та слідчим суддею під час його розгляду не були дотримані вимоги, передбачені ст. 170, 171, 173 КПК України. Земельна ділянка, на яку накладено арешт, набута ОСОБА_6 у законний спосіб на підставі нотаріально посвідченого договору дарування від 20.08.2013, укладеного між ним та ОСОБА_8 і з вказаного часу ОСОБА_6 як добросовісний набувач безперервно володіє та користується вказаною земельною ділянкою. Також звертає увагу, що арештоване майно (земельна ділянка) не є предметом кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 1 ст. 366 КК України, які розслідуються в рамках кримінального провадження № 0000107, оскільки предметом, зокрема кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, повідомлення про підозру у вчиненні якого вручено ОСОБА_9 , - є саме офіційний документ, яким в даному випадку виступає рішення Пилипецької сільської ради № 5 від 10.08.2014. Також, поза увагою слідчого судді залишилось і те, що оформлення права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :09:001:0033 за ОСОБА_8 відбулось саме внаслідок прийняття державним реєстратором відповідного рішення про державну реєстрацію вказаного права, яке мало місце тільки 14.08.2014, тобто через 4 дні після прийняття рішення Пилипецької сільської ради № 5 від 10.08.2014. При цьому саме по собі підписання ОСОБА_9 як сільським головою рішення Пилипецької сільської ради № 5 від 10.08.2014, до оформлення відповідного права не призвело та не мало наслідком відчуження земельної ділянки з кадастровим номером :09:001:0033 від сільської ради на користь ОСОБА_8 Земельною ділянкою з кадастровим номером :09:001:0033 ОСОБА_6 користується вже тривалий час і жодних дій, спрямованих на його пошкодження, знищення, приховування чи відчуження не вчиняв. Більш того, на вказаній земельній ділянці вже з 2016 року наявне нерухоме майно (будинок), який також з 10.01.2017 на праві приватної власності належить ОСОБА_6 . При цьому жодного відношення ОСОБА_6 до кримінального провадження не має і про підозру у вчиненні цього чи іншого кримінального правопорушення ОСОБА_6 не повідомлялось. Крім того, оскаржувана ухвала слідчого судді забороняє ОСОБА_6 не тільки розпоряджатись, але й користуватись належною йому земельною ділянкою, що водночас унеможливлює нормальну та звичну експлуатацію розташованого на ній житлового будинку. Також адвокат ОСОБА_10 просить поновити йому строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, оскільки питання про арешт майна розглянуто без повідомлення та участі власника майна ОСОБА_6 , який не знав про наявність оскаржуваного судового рішення.

Судове провадження розглядається за відсутності прокурора, власника майна та його представника, неявка яких з урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України не перешкоджає його розгляду. При цьому, враховується, що вказані особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді, а також те, що від них не надходили заяви чи клопотання про відкладення розгляду судового провадження на інший термін та відомості про поважність причин їх неявки. Також приймаються до уваги заяви представника власника майна та прокурора про можливість розгляду апеляційної скарги без їх участі.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

За приписами до ст. 370, 372 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

-5-

Цим вимогам закону ухвала слідчого судді від 09.10.2023 відповідає у повній мірі.

Як вбачається з клопотання, СУ ГУ НП в Закарпатській області проводиться досудове у кримінальному провадженні № 0000107 відомості про яке 03.07.2022 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 1 ст. 366 КК України.

В межах зазначеного кримінального провадження прокурор звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на нерухоме майно шляхом заборони відчуження, користування та розпорядження, а саме земельною ділянкою з кадастровим номером :09:001:0033, площею 0,0481 га, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 та належить на праві приватної власності ОСОБА_6 .

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, передбачений п. 7 ч. 2 ст. 131 цього Кодексу, який застосовується на підставі ухвали слідчого судді, постановленої згідно з вимогами ст. 170 - 173 КПК України.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

За змістом ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

-6-

Отже, саме до компетенції органу досудового розслідування належить встановлення чи є вказане майно знаряддям чи предметом злочину, для чого, з метою його збереження, запобігання приховування, пошкодження, псування, зникнення, втраті, знищення, використання, пересування, передачі, відчуження, слідчим суддею правомірно накладено на нього арешт як на речовий доказ.

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, слідчий суддя відповідно до вимог ст. 170-173 КПК України, з`ясувала всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна, в тому числі належно перевірила наведені у клопотанні прокурора доводи про наявність підстав для накладення арешту на майно.

З матеріалів клопотання вбачається, що ОСОБА_7 на підставі рішення першої сесії шостого скликання Пилипецької сільської ради Міжгірського району Закарпатської області від 09.11.2010 за № 1, обійняв посаду Пилипецького сільського голови Міжгірського району, яка відноситься до четвертої категорії посад в органах місцевого самоврядування. Таким чином, ОСОБА_7 у період з 09.11.2010 по 09.11.2015, у силу приписів ч. 3 ст. 18 КК України, був службовою особою, наділеною організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями.

Таким чином, ОСОБА_7 , будучи Пилипецьким сільським головою, тобто службовою особою органу місцевого самоврядування, обіймаючи посаду в органах місцевого самоврядування, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, діючи всупереч ч. 4 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» а саме, будучи обізнаним та достовірно знаючи, що відповідно до п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та ст. 12 Земельного кодексу України, що питання регулювання земельних відносин належить виключно до компетенції сільської ради, а тому вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської ради, 10.08.2014 у не встановленому слідством місці, діючи умисно, достовірно знаючи про те, що на розгляд 33 сесії 6 скликання Пилипецької сільської ради питання затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_8 , мешканки АДРЕСА_2 , площею 0,0481 га, кадастровий номер якої :09:001:0033 для ведення особистого селянського господарства, не виносилось і сесією сільської ради відповідне рішення з цього приводу не приймалось, видав завідомо неправдивий офіційний документ, а саме рішення № 5 33 сесії 6 скликання Пилипецької сільської ради від 10.08.2014 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_8 , мешканці АДРЕСА_2 », в який вніс недостовірні відомості щодо розгляду вищевказаного питання сесією Пилипецької сільської ради, як сільський голова підписав вказане рішення та завірив гербовою печаткою Пилипецької сільської ради Міжгірського району Закарпатської області

У подальшому, на підставі вищевказаного рішення підписав та завірив гербовою печаткою Пилипецької сільської ради Міжгірського району Закарпатської області технічну документацію із землеустрою щодо складання документів на земельну ділянку ОСОБА_8 для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером :09:001:0033.

-7-

В результаті чого, на підставі вищевказаних складених та виданих ОСОБА_7 підроблених завідомо неправдивих офіційних документів, було незаконно відчужено земельну ділянку загальною площею 0,0481 га вартістю 26277,48 грн.

Окрім того, ОСОБА_7 , будучи Пилипецьким сільським головою, тобто службовою особою органу місцевого самоврядування, обіймаючи посаду в органах місцевого самоврядування, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, діючи всупереч ч.4 ст.42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» а саме, будучи обізнаним та достовірно знаючи, що відповідно п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та ст. 12 Земельного кодексу України, що питання регулювання земельних відносин належить виключно до компетенції сільської ради, а тому вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської ради, 13.09.2015 у не встановленому слідством місці, діючи умисно, достовірно знаючи про те, що на розгляд 40 сесії 6 скликання Пилипецької сільської ради сесії питання щодо затвердження проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки ОСОБА_6 , мешканцю АДРЕСА_3 , площею 0,0481 га, кадастровий номер якої :09:001:0033 не виносилось і сесією сільської ради відповідне рішення з цього приводу не приймалось, видав завідомо неправдивий офіційний документ, а саме рішення № 47 від 13.09.2015 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_6 , мешканцю АДРЕСА_3 », яка знаходиться в межах населеного пункту с. Пилипець в ур «Луги», площею 0,0481 га, кадастровий номер якої :09:001:0033, в який вніс недостовірні відомості щодо розгляду вищевказаного питання сесією Пилипецької сільської ради, як сільський голова підписав вказане рішення, завірив його гербовою печаткою Пилипецької сільської ради Міжгірського району Закарпатської області.

В подальшому, на підставі вищевказаного рішення підписав та завірив гербовою печаткою Пилипецької сільської ради Міжгірського району Закарпатської області саму технічну документацію із землеустрою щодо складання документів на земельну ділянку громадянину ОСОБА_6 для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд з кадастровим номером :09:001:0033.

22.09.2023 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366 КК України.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про земельну ділянку з кадастровим номером :09:001:0033 площею 0,0481 га, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , належить на праві приватної власності ОСОБА_6 .

Постановою слідчого від 22.09.2023 земельну ділянку за кадастровим номером :09:001:0033 площею 0,0481 га, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000107 відомості про яке 03.07.2022 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 1 ст. 366 КК України.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що матеріали провадження містять достатньо даних вважати, що вказане у клопотанні майно є об`єктом вчинення кримінального правопорушення, яке залучено до матеріалів кримінального провадження як речовий доказ, що свідчить про наявність обґрунтованих підстав для прокурора звертатись із клопотанням про арешт майна, та обґрунтованих підстав для слідчого судді накласти арешт на таке майно, з огляну на те, що таке майно підпадає під критерії, визначені положеннями ст. 98 КПК України.

-8-

Таким чином, як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, обґрунтовано відповідно до вимог ст. 131-132,170-173 КПК України, наклала арешт на земельну ділянку, з тих підстав, що вона у встановленому законом порядку визнана речовим доказом в рамках вказаного кримінального провадження та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

На переконання колегії суддів є підстави вважати, що земельна ділянка з кадастровим номером :09:001:0033, є предметом кримінального правопорушення та набута кримінально протиправним шляхом, тобто може мати значення речового доказу у даному кримінальному провадженні.

При цьому враховується і те, що ухвалою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 30.11.2023 обвинуваченого ОСОБА_7 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження № 0000321 від 26.10.2023 закрито. Зазначеним судовим рішенням встановлено факт виділення ОСОБА_8 земельної ділянки з кадастровим номером :09:001:0033 на підставі підробленого рішення Пилипецької сільської ради Міжгірського району Закарпатської області, та яка в подальшому останньою була відчужена громадянину ОСОБА_6 , на підставі договору дарування від 20.08.2014.

Твердження представника власника майна про порушення законних прав та інтересів власника майна ОСОБА_6 , на переконання колегії суддів, не може слугувати підставою для відмови у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно щодо земельної ділянки з кадастровим номером :09:001:0033, оскільки арешт на майно, що є речовим доказом у кримінальному провадженні, за правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, може бути накладений незалежно від суб`єкту, що є його власником, процесуального статусу останнього, розміру шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, можливості застосування спеціальної конфіскації або конфіскації майна як виду покарання.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що слідчий суддя, встановила належні правові підстави, передбачені ст. 170 КПК України та прийшла вірно до висновку щодо задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на майно - земельну ділянку з кадастровим номером :09:001:0033.

Матеріали судового провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна для виконання завдань арешту майна, якими є запобігання можливості використання в частині проведення будь яких будівельно-монтажних робіт (окрім аварійно-відновлювальних) та розпорядження цим майном.

У свою чергу, у кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися у наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був упевнений в тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що у даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обтяження з метою уникнення негативних наслідків.

-9-

Колегія суддів враховує, що при вирішенні питання про арешт майна, слідчий суддя, дослідила усі матеріали, що мають значення для вирішення питання про накладення арешту, врахувала правову підставу для накладення арешту, достатність доказів, що вказують на скоєння кримінального правопорушення, наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, тому необхідність накладення арешту на вказане майно, як захід забезпечення кримінального провадження, обґрунтована та доцільна.

Посилання власника майна на те, що арешт на майно - земельну ділянку з кадастровим номером :09:001:0033, може завдати особистого і надмірного тягаря, слід визнати необґрунтованими, оскільки будь-яких ґрунтовних доказів настання негативних наслідків у зв`язку із накладенням арешту на спірну земельну ділянку представником власника майна ОСОБА_6 не надано та колегією суддів не встановлено.

Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом перевірки та розгляду слідчим суддею і підстав для їх задоволення не встановлено. Зазначені мотиви не дають підстав для зміни чи скасування ухвали слідчого судді.

Колегія суддів вважає, що прийняте слідчим суддею рішення узгоджується з практикою Європейського Суду з прав людини, в тому числі із правовими позиціями, викладеними у рішеннях, якими констатовано, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення першого пункту дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном через введення в дію «законів». Крім того, верховенство права, один із фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей Конвенції. Також Суд нагадує, що втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти через вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності.

Як вбачається з оскаржуваного рішення, слідчий суддя, вирішуючи питання про арешт майна, діяла відповідно до вимог чинного законодавства з урахуванням обставин визначених у ст. 170-173 КПК України та положень, закріплених у ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», з наведенням мотивів прийняття зазначеного рішення.

Порушень норм кримінального процесуального закону, невідповідності висновків слідчого судді фактичним обставинам кримінального провадження, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, апеляційний суд не вбачає, а тому доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими та безпідставними і такі відхилити.

При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що обмеження майнових прав відповідно до ч. 1 ст. 170 КК України має тимчасовий характер і повинно бути негайно припинено, якщо у ході подальшого досудового розслідування або за результатами судового розгляду не підтвердиться, що це майно є предметом кримінального правопорушення або доказом такого.

Арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за відповідним клопотанням, якщо буде доведено, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба, відповідно до ст. 174 КПК України.

-10-

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що слідчим суддею було в повному обсязі досліджено надані матеріали та прийнято законне і обґрунтоване рішення.

Колегії суддів вважає, що слідчий суддя, під час розгляду клопотання, з`ясувала всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту, а також перевірила співрозмірність втручання у права власності з потребами кримінального провадження.

При цьому враховується, що досудове розслідування в даному кримінальному провадженні закінчено, а обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України направлено до Міжгірського районного суду Закарпатської області, яким призначеного підготовче судове засідання на 14.03.2024.

Згідно з положеннями п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

При розгляді апеляційної скарги колегія суддів, враховуючи положення кримінального процесуального закону, не перешкоджала учасникам судового розгляду в наданні ними доказів, можливостях доведення переконливості висунутих ними аргументів.

При прийнятті рішення колегія суддів враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом, ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги, положення ст. 220, 317 цього Кодексу про те, що саме за клопотанням учасників процесу сторони обвинувачення чи захисту апеляційний суд визначає необхідність дослідження тих чи інших доказів для з`ясування фактичних обставин справи, і те, що представником власника майна не доведено обґрунтованість доводів апеляційної скарги про незаконність ухвали слідчого судді про накладення арешту на майно.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09.10.2023 про накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номерам :09:001:0033, площею 0,0481 га, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 та належить на праві приватної власності ОСОБА_6 , шляхом заборони відчуження, користування та розпорядження,- без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді