Номер провадження: 11-кп/813/347/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.04.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_7 ОСОБА_8 на вирок Київського районного суду м. Одеси від 21.03.2023 у кримінальному провадженні №0000584, внесеному до ЄРДР 27.08.2022 відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Одеси, громадянки України, українки, із середньою освітою, заміжньої, маючої на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працевлаштованої, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої:

- 01.08.2022 року Малиновським районним судом м. Одеси за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільненої від відбуття покарання з іспитовим строком на 1 рік;

обвинуваченої у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Оскаржуваним вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано не відбуту ОСОБА_7 частину покарання, призначену вироком Малиновського районного суду міста Одеси від 01.08.2022 року у виді 2 (двох) місяців обмеження волі та застосовано п.п. «б» п. 1 ч. 1 ст.72 КК України, переведено 2 (два) місяці обмеження волі в 1 (один) місяць позбавлення волі, виходячи із співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі, та остаточно визначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту фактичного затримання в порядку виконання даного вироку.

Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні до ОСОБА_7 не застосовувався.

Вироком також вирішено питання щодо долі речових доказів.

Зазначеним вироком суду першої інстанції ОСОБА_10 визнано винною у тому, що вона будучи раніше судимою 01.08.2022 року Малиновським районним судом м. Одеси за ч. 1 ст. 309 КК України, не ставши на шлях виправлення, в умовах воєнного стану, введеного у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року №133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року №2119-ІХ, зі змінами, внесеними Указом від 18 квітня 2022 року №259/2022, затвердженим Законом України від 22 квітня 2022 року №2212-ІХ, внесеними Указом від 17 травня 2022 року №341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року №2263-ІХ, внесеними Указом від 12 серпня 2022 року №573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року №2500-IX) вчинила умисні корисливі злочини проти власності при наступних обставинах.

Так, 25.08.2022 року ОСОБА_10 в період часу з 15 годин 39 хвилин до 15 годин 49 хвилин, знаходилась в приміщенні магазину «WATSONS», за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Вільямса, 74, що належить ТОВ «ДЦ Україна» (, юридична адреса: 04073, м. Київ, проспект Московський, буд.28-А), де у останньої виник умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, що належить ТОВ «ДЦ Україна».

ОСОБА_7 , реалізуючи свій умисел та корисливий мотив, впевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, таємно, шляхом вільного доступу, викрала з полиць магазину «WATSONS» шампунь торгової марки «FRIZZEASE», випрямляючий волосся об`ємом 250 мл., вартістю 107,24 грн. без ПДВ, кондиціонер для волосся торгової марки «FRIZZEASE», об`ємом 250 мл., вартістю 107,24 грн. без ПДВ, шампунь торгової марки «Олива» для довгого волосся, об`ємом 385 мл., вартістю 103,70 грн. без ПДВ, бальзам торгової марки «Олива» для довгого волосся, об`ємом 385 мл., вартістю 103,70 грн. без ПДВ, що належить ТОВ «ДЦ Україна».

Після чого, з метою недопущення можливості її викриття, ОСОБА_7 сховала викрадений товар в свій рюкзак чорного кольору та прослідувала до виходу з магазину «WATSONS» повз касову зону не розрахувавшись за вказаний товар, після чого з місця скоєння злочину зникла, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим спричинивши майнову шкоду ТОВ «ДЦ Україна» на загальну суму 421 гривні 88 копійок.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Крім того, ОСОБА_7 повторно, в умовах воєнного стану, введеного у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року №133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року №2119-ІХ, зі змінами, внесеними Указом від 18 квітня 2022 року №259/2022, затвердженим Законом України від 22 квітня 2022 року №2212-ІХ, внесеними Указом від 17 травня 2022 року №341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року №2263-ІХ, внесеними Указом від 12 серпня 2022 року №573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року №2500-IX),29.08.2022 в період часу з 18 годин 19 хвилин до 18 години 31 хвилину, знаходячись в приміщенні магазину «Ева» №418, за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Корольова, 94, що належить ТОВ «РУШ» (, юридична адреса: 49101, м. Дніпро, вул. В.Антоновича, 6), де у останньої повторно виник умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, що належить ТОВ «РУШ».

Після чого, остання реалізуючи свій умисел та корисливий мотив, впевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, таємно, повторно, шляхом вільного доступу, викрала з полиць магазину «Ева» №418 товар, що належить ТОВ «РУШ», а саме: антиперспірант кульковий чоловічий ультра, торгової марки «Нівея», об`ємом 50 мл., вартістю 49 гривень 20 копійок за одну одиницю товару без урахування ПДВ, гель для гоління чоловічий ультра, торгової марки «Нівея», об`ємом 200 мл., вартістю 96 гривень 90 копійок за одну одиницю товару без урахування ПДВ, лосьйон після гоління чоловічий ультра, торгової марки «Нівея», об`ємом 100 мл., вартістю 157 гривень 45 копійок за одну одиницю товару без урахування ПДВ, бальзам розкіш кокосової олії, торгової марки «Ельсев», об`ємом, 200 мл., вартістю 56 гривень 45 копійок за одну одиницю товару без урахування ПДВ, шампунь розкіш кокосової олії, торгової марки «Ельсев», об`ємом 400 мл., вартістю 70 гривень 15 копійок за одну одиницю товару без урахування ПДВ, сироватка для термозахисту волосся, торгової марки «Ельсев», об`ємом 100 мл., вартістю 106 гривень 70 копійок за одну одиницю товару без урахування ПДВ.

Після чого, з метою недопущення можливості її викриття, ОСОБА_7 сховала викрадений товар в свій рюкзак чорного кольору та прослідувала до виходу з магазину «Ева» повз касову зону не розрахувавшись за вказаний товар, після чого з місця скоєння злочину зникла, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим спричинивши майнову шкоду ТОВ «РУШ», на загальну суму 536 гривень 85 копійок.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, повторно.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погоджуючись із рішенням суду захисник ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає вирок суду першої інстанції незаконним, необґрунтованим та винесеним з порушення кримінального процесуального законодавства.

Доводи обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не роз`яснив права на кваліфіковану правову допомогу обраного захисника, порушив право на заміну захисника, не перевірив здатність засудженої повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, усвідомлювати соціальну та фактичну небезпеку вчинених нею правочинів, не перевірив наявності підстав для застосування примусового заходу медичного характеру, отже, призначив покарання за наявності достатніх підстав вважати, що обвинувачена вчинила інкриміновані суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності.

Просить вирок суду першої інстанції скасувати та постановити ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_7 примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Представники потерпілих ТОВ «ДЦ Україна», ТОВ «РУШ», будучи належним чином сповіщеними про дату та час в судове засідання не з`явилися, про причини неявки не повідомили.

За таких обставин апеляційний суд заслухавши думку прокурора та сторони захисту, які не заперечували проти розгляду апеляційної скарги за відсутності представників потерпілих у відповідності до положень ч. 4 ст. 405 КПК України вважав за можливе провести судовий розгляд за відсутності представників.

Позиції учасників судового розгляду.

Заслухавши: суддю-доповідача, захисника та обвинувачену, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до кримінального провадження та оскаржуваного вироку обвинувачена ОСОБА_7 винною себе у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, повторно, а саме за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України визнала у повному обсязі та підтвердила фактичні обставини вчинення скоєних злочинів.

Незважаючи на повне визнання вини обвинуваченою ОСОБА_7 у інкримінованих їй злочинах, її вина підтверджується наступними належними, допустимими і достовірними доказами:

- протоколом огляду місця події від 26.08.2022 року разом з ілюстрованими таблицями зафіксовано обстановку в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_3 » за адресою: АДРЕСА_2 , та відсутність товару;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 02.08.2022 року доведено, що під час впізнання за фотознімками, свідок ОСОБА_11 впізнала на фото №4 жінку, яка 25.08.2022 року вчинила крадіжку в магазині «Watsons»;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 02.08.2022 року доведено, що під час впізнання за фотознімками, свідок ОСОБА_12 впізнала на фото №4 жінку, яка 25.08.2022 року вчинила крадіжку в магазині «Watsons»;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 01.09.2022 року доведено, що під час впізнання за фотознімками, свідок ОСОБА_13 впізнала на фото №4 жінку, яка 25.08.2022 року продала їй біля ринку «Привоз» косметичні засоби;

- протоколом огляду відеозаписів від 01.09.2022 року зафіксовано вчинення ОСОБА_7 25.08.2022 року крадіжки в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_3 » за адресою: АДРЕСА_2 .

Крім того, в судовому засіданні переглянуто та досліджено відеозапис з камер спостереження магазину «Watsons», яким зафіксовано обставини при яких ОСОБА_7 25.08.2022 року здійснено крадіжку косметичних засобів.

- протоколом огляду місця події від 30.08.2022 року разом з ілюстрованими таблицями зафіксовано обстановку в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_4 » за адресою: АДРЕСА_3 , та відсутність товару;

- довідкою про закупівельну вартість косметичних засобів станом на 30.08.2022 року підтверджено вартість викраденого товару;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 02.09.2022 року доведено, що під час впізнання за фотознімками, свідок ОСОБА_14 впізнала на фото №4 жінку, яка 29.08.2022 року вчинила крадіжку в магазині «Ева»;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 02.09.2022 року доведено, що під час впізнання за фотознімками, свідок ОСОБА_13 впізнала на фото №4 жінку, яка 25.08.2022 року вчинила крадіжку в магазині «Watsons»;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 01.09.2022 року доведено, що під час впізнання за фотознімками, свідок ОСОБА_13 впізнала на фото №4 жінку, яка 29.08.2022 року продала їй біля ринку «Привоз» косметичні засоби;

- протоколом огляду відеозаписів від 01.09.2022 року зафіксовано вчинення ОСОБА_7 29.08.2022 року крадіжки в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_4 » за адресою: АДРЕСА_3 .

Крім того, в судовому засіданні безпосередньо районним судом та учасниками судового розгляду переглянуто та досліджено відеозапис з камер спостереження магазину «Ева», яким зафіксовано обставини при яких ОСОБА_7 29.08.2022 року здійснено крадіжку косметичних засобів.

Оцінюючи вищезазначені докази, апеляційний суд приходить висновку про те, що всі досліджені у суді першої інстанції докази є належними, оскільки підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом.

Таким чином, апеляційний суд вважає вірними висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченої ОСОБА_7 у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, за встановлених районним судом та викладених у вироку обставин.

Щодо доводів захисника з приводу не здатності засудженої повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, усвідомлювати соціальну та фактичну небезпеку вчинених нею правочинів, тобто вчинення кримінальних правопорушень у стані неосудності та застосування щодо обвинуваченої ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом,то колегія суддів дійшла такого висновку.

Так, згідно ст.ст. 18, 19 КК України осудність є обов`язковою ознакою суб`єкта злочину, що характеризується таким психічним станом особи, при якому вона під час вчинення злочину здатна усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Здатність особи під час вчинення злочину усвідомлювати свої дії (бездіяльність) означає правильне розуміння фактичних об`єктивних ознак злочину - об`єкта посягання, суті діяння, обстановки, часу і місця, способу його вчинення, його суспільно небезпечних наслідків тощо. Така здатність повинна бути пов`язана з можливістю контролювати, керувати своїми вчинками. Тут свідомість і воля взаємозалежні й лише в сукупності виступають передумовою визнання особи винною.

За приписами ст. 503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що: 1) особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності; 2) особа вчинила кримінальне правопорушення у стані осудності, але захворіла на психічну хворобу до постановлення вироку.

Відповідно до положень, передбачених ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб: 1) які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння; 2) які вчинили у стані обмеженої осудності злочини; 3) які вчинили злочин у стані осудності, але захворіли на психічну хворобу до постановлення вироку або під час відбування покарання.

Таким чином, суб`єктом примусових заходів медичного характеру є три категорії осіб: неосудні, обмежено осудні та осудні суб`єкти, які після скоєння злочину захворіли на психічну хворобу.

Особа яка вчинила кримінальне правопорушення у стані осудності, але до постановлення вироку захворіла на психічну хворобу, що позбавляє її можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними - є суб`єктами кримінального правопорушення, проте до неї згідно вимог ч. 3 ст. 19 КК України не може бути застосоване покарання. До такої особи застосовуються заходи медичного характеру, а після одужання така особа може підлягати покаранню.

Визначальним при розгляді клопотання про застосування заходів медичного характеру, є встановлення осудності особи як обов`язкової ознаки суб`єкта кримінального правопорушення.

Проте, будь-яких доказів, які би підтвердили факт неосудні, обмеженої осудності та того, що обвинувачена після скоєння злочину захворіла на психічну хворобу апеляційному суду стороною захисту не надано, а тому апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про осудність обвинуваченої ОСОБА_10 та призначення їй покарання за вчиненні кримінальних правопорушень в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України, а доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.

Відповідно до практики призначення кримінальних покарань, суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

У відповідності до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про те, яка міра покарання має бути призначена обвинуваченій ОСОБА_7 суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, особу обвинуваченої, те, що остання скоїла кримінальне правопорушення під час іспитового строку, врахував майновий стан обвинуваченої, та вважав, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої і попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, покарання ОСОБА_7 слід призначити у виді позбавлення волі із застосуванням ст. 71 КК України, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Зокрема, до обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_7 районний суд відніс фактичне визнання своєї вини та усвідомлення протиправності своїх дій.

Обставини, що обтяжують покарання судом першої інстанції не встановлено.

Враховуючи сукупність вищезазначених обставин суд першої інстанції дійшов до висновку про необхідність призначення обвинуваченій ОСОБА_7 покарання у виді реального позбавлення волі, оскільки виправлення обвинуваченої можливо тільки в умовах ізоляції від суспільства та таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 .

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу, що обвинувачена ОСОБА_7 вчинила інкриміновані їй кримінальні правопорушення у період війни, яка триває в Україні, у зв`язку з нападом рф, Законом України затверджено Указ Президента України «Про введення воєнного стану в Україні».

Вчиняючи крадіжку в умовах воєнного стану, коли зусилля всієї країни спрямовані на подолання агресора, люди згуртувались, використовуючи, в тому числі, власні матеріальні ресурси, для надання відсічі ворогу та виживання, ОСОБА_7 знехтувала всіма моральними та загальнолюдськими цінностями і в надскладний для держави час, здійснила посягання на майно, тому ці обставини також впливають на ступінь тяжкості вчиненого.

Посилання захисника про не роз`яснення права на кваліфіковану правову допомогу та порушення судом першої інстанції права на захист є необґрунтованими, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 20 КПК України однією з головних засад кримінального провадження є забезпечення права на захист, яке полягає у наданні підозрюваному, обвинуваченому, виправданому та засудженому можливості надавати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення, праві збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.

Тобто, право на захист є широким поняттям і охоплює різні процесуальні можливості особи для свого захисту, один із яких є залучення захисника для надання особі правової допомоги.

При цьому положеннями ст. 45 КПК визначено, що захисником може бути виключно адвокат, який відповідає наведеним у ст. 6 Закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» вимогам, зокрема, має свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

Під час судового засідання від 03.11.2022 року за клопотанням обвинуваченої ОСОБА_7 судом першої інстанції залучено захисника - адвоката ОСОБА_15 з регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги в Одеській області. Призначений захисник здійснював захист обвинуваченої ОСОБА_7 у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання та безпосередньо приймав учать у всіх судових засіданнях, висловлював свою думку щодо питань які виникали під час розгляду справи, приймав участь у дослідженні доказів по даному кримінальному провадженні. Будь-яких клопотань від обвинуваченої про неефективний захист та відмову від послуг захисника до суду першої інстанції не надходило.

З огляду на вищевикладене апеляційний суд приходить до висновку, що захист ОСОБА_7 у суді першої інстанції було проведено ефективно та право на захист обвинуваченої не порушено.

Таким чином, колегія суддів не виявила допущених істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону під час розгляду справи та постановлення вироку суду, а тому вважає, що постановлений по справі вирок відносно ОСОБА_7 є законним та обґрунтованим, підстав для його скасування або зміни за результатами апеляційного розгляду не встановлено.

Враховуючи наведене апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржуваний вирок суду першої інстанції ухвалено з дотримання принципу повноти, об`єктивності та всебічності розгляду справи, висновки суду ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження, а призначене обвинуваченій ОСОБА_7 покарання відповідає тяжкості вчинених нею кримінальних правопорушень та даним про її особу.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а оскаржуваний вирок суду першої інстанції без змін.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_7 ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Київського районного м. Одеси від 21.03.2023 у кримінальному провадженні №0000584, внесеному до ЄРДР 27.08.2022 відносно ОСОБА_7 , засудженої за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4