Дата документу 18.06.2024 Справа№ 337/7427/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/728/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №337/7427/23Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.309 КК України
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2024 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на вирок Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 04 березня 2024 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Басань Пологівського району Запорізької області, який зареєстрований у АДРЕСА_1 , проживає у АДРЕСА_2 (Центр соціально-психологічної реабілітації «Нове покоління Україна»),

визнано винуватим і засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України,

ВСТАНОВИЛА

Вказаним вироком районного суду ОСОБА_8 визнано винуватим і засуджено за те, що він 17.10.2023 року о 12 годині 25 хвилин, маючи умисел на незаконне придбання та зберігання психотропних речовин, без мети збуту, протягом року після засудження за ст.309 КК, з власного мобільного телефону через телеграм-бот «CandyShop» замовив особливо небезпечну психотропну речовину PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-он), сплативши за неї грошові кошти в сумі 350 гривень через платіжний термінал.

Після цього ОСОБА_8 отримав фотографію з координатами місця розташування речовини та ввів координати місця розташування раніше замовленої психотропної речовини PVP (1 -феніл-2-піролідин-1 -іл-он) в Інтернет - сервіс «Google» та направився за вищевказаною речовиною у лісосмугу, яка розташована біля буд. АДРЕСА_3 .

17.10.2023 року у невстановлений досудовим розслідування час ОСОБА_8 відшукав психотропну речовину PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-он), яка знаходилась у землі відповідно до координат. Відкопавши вказаний зіп-пакет, ОСОБА_8 переконався, що кристалічна речовина, білого кольору, яка міститься в ньому, є особливо небезпечною психотропною речовиною - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-он). Після чого, вказаний зіп-пакет ОСОБА_8 залишив при собі, а саме поклав до рюкзаку, тим самим діючи умисно незаконно придбав та почав незаконно зберігати його при собі без мети збуту протягом року після засудження за ст.309 КК.

Далі ОСОБА_8 , продовжуючи свій злочинний умисел, зберігаючи при собі особливо небезпечну психотропну речовину PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-он), переніс вказаний згорток на територію, розташовану напроти будинку АДРЕСА_3 , де був зупинений працівниками поліції.

17 жовтня 2023 року у період часу з 17 год. 23 хв. до 17 год. 34 хв. в ході проведення огляду місця події за вказаною адресою за участю ОСОБА_8 виявлено та вилучено зіп - пакет з речовиною білого кольору, яка є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено, - PVP(1-феніл-2-піролідин-1-іл-он), маса якої складає 0,3814 грам (в перерахунку на основу).

Дії ОСОБА_8 кваліфіковано за ч.2 ст.309 КК, як незаконне придбання, зберігання психотропних речовин без мети збуту, вчинене протягом року після засудження за ст.309 КК. Йому призначено покарання у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 грн.

Вирок Деснянського районного суду м.Києва від 19.07.2023 року ухвалено виконувати самостійно.

В апеляційній скарзі прокурор просив вирок скасувати, виключити з числа обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 щире каяття та сприяння в розкритті кримінального правопорушення. Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.309 КК у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та на підставі ст.71 КК шляхом повного складання призначити остаточне покарання у виді 1 року обмеження волі та штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 грн.

Аргументуючи свої вимоги прокурор зазначив, що суд при призначенні покарання обвинуваченому не врахував покарання за вироком Деснянського районного суду м.Києва від 19.07.2023 року та в порушення вимог кримінального закону не призначив обвинуваченому покарання на підставі ст.71 КК. Крім того, посилання суду на такі пом`якшуючі покарання обставини як щире каяття та сприяння розкриттю злочину носить формальний характер та не містить необхідного обґрунтування. Зокрема судом не враховано, що вказаний злочин був викритий працівниками поліції, які вилучили у ОСОБА_8 наркотичний засіб, а формальне визнання обвинуваченим вини не є тотожним щирому каяттю.

Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши позицію прокурора, яка повністю підтримала доводи та вимоги апеляційної скарги та наполягала на її задоволенні; обвинуваченого та його захисника, які заперечили проти скарги та просили залишити вирок суду без змін; перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Подія кримінального правопорушення, доведеність винуватості ОСОБА_8 у його вчиненні, кримінально-правова оцінка його діянь в апеляційному порядку не оскаржені. У зв`язку з чим, з огляду на положення ч.1 ст.404 КПК вирок суду в цій частині не переглядався.

З цих же підстав судова колегія вважає встановленим скоєння кримінального правопорушення обвинуваченим ОСОБА_8 за обставин, зазначених в оскарженому вироку суду.

Щодо доводів прокурора, наведених у поданій апеляційній скарзі, про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, то колегія суддів вважає їх такими, що заслуговують на увагу з огляду на таке.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_8 раніше був засуджений вироком Деснянського районного суду м.Києва від 19.07.2023 року за ч.1 ст.309 КК до 1 року обмеження волі. На підставі ст.75 КК ОСОБА_8 було звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

Кримінальне правопорушення у даній справі обвинуваченим вчинено 17.10.2023 року, тобто після постановлення вироку Деснянського районного суду м.Києва від 19.07.2023 року, але до повного відбуття покарання.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Відповідно до ч.3 ст.72 КК основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю злочинів і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

Виходячи із системного аналізу законодавства України про кримінальну відповідальність, у разі засудження особи за новий злочин, учинений до повного відбуття покарання за попереднім вироком, яке згідно з ч.3 ст.72 КК за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягає, суд, незважаючи на це, спочатку повинен застосувати вимоги ст.71 КК і визначити остаточне покарання за сукупністю вироків. У такому випадку суд визначає остаточне покарання, яке складається із сукупності невідбутої частини покарання за попереднім вироком та покарання за новим вироком, і на підставі ч.3 ст.72 КК приймає рішення про ?їх самостійне виконання.

Таким чином, при призначенні ОСОБА_8 покарання за кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.309 КК вчинене до повного відбуття покарання за попереднім вироком, суд першої інстанції в порушення вимог закону, не призначив остаточне покарання за сукупністю вироків на підставі ст.71 КК.

У контексті наведених обставин вирок суду в частині призначеного покарання не відповідає вимогам кримінального закону, а тому в цій частині судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового вироку.

При цьому слід наголосити, що в даному випадку складання покарань із застосуванням положень ст.71 КК, як про це ставив питання прокурор у апеляційній скарзі, згідно вимог чинного кримінального закону не передбачено.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про безпідставне врахування судом першої інстанції щирого каяття обвинуваченого в якості обставини, що пом`якшує його покарання, то вони не можуть вважатися обґрунтованими. Адже основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_8 повністю визнав свою вину, надав правдиву розповідь про усі відомі йому обставини, що дало суду право розглянути провадження в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК. При цьому сам прокурор в обвинувальному акті вважав встановленою у даній справі такої пом`якшуючої обставини покарання як щире каяття.

Про наявність з боку обвинуваченого щирого каяття додатково свідчить і та обставина, що обвинувачений добровільно та свідомо прийняв рішення про проходження повного курсу реабілітації, яку і проходить наразі. Відповідно до наданої центром реабілітації характеристики ОСОБА_8 докладає зусилля до зміни способу свого життя. Зазначене, на переконання колегії суддів, безумовно свідчить про те, що обвинувачений надав відверту негативну оцінку своїй злочинній поведінці, засудив свій вчинок та визнав його антигромадський характер, а відтак щиро розкаявся.

Що стосується вимог прокурора про виключення з числа обставин, які пом`якшують покарання, сприяння розкриттю злочину, то вони не є прийнятними, оскільки суд першої інстанції не визнавав сприяння в розкритті злочину в якості обставини, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_8 .

За наведених обставин апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407, 420 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 04 березня 2024 року щодо ОСОБА_8 в цій справі в частині призначеного покарання скасувати.

Призначити ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.309 КК України у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 грн.

На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків шляхом повного приєднання невідбутого покарання за вироком Деснянського районного суду м.Києва від 19.07.2023 року остаточно призначити покарання у виді 1 року обмеження волі та штрафу в розмірі 34 000 грн., які на підставі ч.3 ст.72 КК України виконувати самостійно.

Початок строку відбування покарання у виді обмеження волі обчислювати з дня прибуття і постановки ОСОБА_8 на облік у виправному центрі.

В решті вирок суду залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржений до Верховного Суду протягом трьох місяців з часу його проголошення.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4