Справа № 463/5004/24
Провадження № 1-кс/463/4431/24
У Х В А Л А

10 липня 2024 року слідчий суддя Личаківського районного суду м.Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Львівського районного управління поліції № 1 ГУ Національної поліції у Львівській області про закриття кримінального провадження,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова із скаргою на постанову слідчого СВ Львівського районного управління поліції № 1 ГУ Національної поліції у Львівській області від 31.10.2022 року про закриття кримінального провадження за № 0000040 від 21.10.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.140 КК України. Просить скасувати постанову про закриття кримінального провадження та визнати бездіяльність слідчого щодо проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Скаргу мотивує тим, що Львівським районним управлінням поліції № 1 ГУ Національної поліції у Львівській області здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000040 від 21.10.2019 року. Постановою слідчого від 31.10.2022 року, кримінальне провадження закрито, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.140 КК України. З постановою вона не погоджується, вважає проведене досудове розслідування неповним, висновок слідчого є передчасним, оскільки на її думку слідчий не провівши усіх необхідних слідчих та процесуальних дій, виніс постанову про закриття кримінального провадження. Вважає постанову винесену з порушенням норм матеріального та процесуального права, так як досудове розслідування на її думку є однобічним, неповним і упередженим, під час якого не було здійснено всіх необхідних слідчих дій для встановлення факту вчинення кримінального правопорушення.

Крім цього, просить поновити строк на оскарження постанови про закриття кримінального провадження, оскільки про існування зазначеної постанови вона дізналася лише 18.05.2024 року, отримавши два листи за підписом заступника керівника Галицької окружної прокуратури м.Львова ОСОБА_4 , які долучені до матеріалів скарги.

Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя вважає за необхідне поновити ОСОБА_3 строк на звернення до суду із скаргою, оскільки такий пропущений з поважних причин.

Скаржник 10.07.2024 року в судове засідання повторно не з`явилася, належним чином була повідомлена про час та місце розгляду скарги. При цьому,05.07.2024 року та 08.07.2024 року скерувала на адресу суду клопотання про розгляд скарги без її участі. Просить скаргу задовольнити.

У зв`язку з наведеним, слідчий суддя вважає за можливим розглянути скаргу за відсутності скаржника.

Слідчий в судове засідання жодного разу не з`явився, належним чином був повідомлений про час та місце розгляду скарги, не повідомив суд про причини неявки. Крім того, органом досудового розслідування не виконано неодноразові вимоги слідчого судді про надання у повному обсязі матеріалів кримінального провадження, про причини неможливості надати такі слідчого суддю не повідомлено.

Враховуючи вищенаведене та відповідно до ч.3 ст.306 КПК України розгляд скарги проведено без участі слідчого.

Згідно з ч.4 ст.107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Розгляд скарги неодноразово було відкладено, а саме 20.06.2024 року, 21.06.2024 року та 01.07.2024 року у зв`язку з непредставленням слідчим усіх матеріалів кримінального провадження.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч.1 ст.303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п.3 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.3 КПК України досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з ч.2 ст.9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ст.8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно зі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (справа «Ассенов та інші проти Болгарії»). Вони повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, inter alia, показань очевидців та експертних висновків (рішення у справах «Танрікулу проти Туреччини» та «Ґюль проти Туреччини»).

У відповідності до ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається, зокрема, в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Згідно з ч.4 ст.284 КПК України про закриття кримінального провадження слідчий, дізнавач, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.

Таким чином, закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силі наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Подальше розслідування, після закриття кримінального провадження, є неможливим до того часу, коли постанова про закриття кримінального провадження не буде скасована в установленому КПК порядку.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, дізнавачем, прокурором, показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, в їх сукупності.

У п.42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13 січня 2011 року в справі «Михалкова та інші проти України» розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Як вбачається з матеріалів скарги, слідчим СВ Львівського районного управління поліції № 1 ГУ Національної поліції у Львівській області здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000040 від 21.10.2019 року.

Постановою слідчого СВ Львівського районного управління поліції № 1 ГУ Національної поліції у Львівській області від 31.10.2022 року, кримінальне провадження закрито, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.140 КК України.

Частини 1, 2 ст. 22 КПК України передбачають, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

В судове засідання слідчий жодного разу не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заперечення на скаргу не подав, матеріали кримінального провадження за № 0000040 від 21.10.2019 року у повному обсязі на вимогу слідчого судді не надав, про причини неможливості надати такі для огляду в судовому засіданні не повідомив.

Скарга чотири рази була призначена до розгляду в судові засідання, три з яких відкладено у зв`язку із не представленням у повному обсязі матеріалів кримінального провадження.

Розглядаючи скаргу на постанову про закриття кримінального провадження з підстав неповноти досудового розслідування, слідчий суддя вважав за необхідне, з метою перевірки доводів скаржника, оглянути матеріали кримінального провадження та надати оцінку процесуальним діям слідчого під час проведення досудового розслідування, в тому числі щодо проведення всіх необхідних слідчих та процесуальних дій за наслідками яких була винесена оскаржувана постанова. Однак орган досудового розслідування проігнорував вимогу суду надати у повному обсязі матеріали кримінального провадження для огляду в судовому засіданні.

Така процесуальна поведінка слідчого та органу досудового розслідування в цілому, враховуючи принцип змагальності, свідчить про те, що слідчий погоджується з доводами скаржника щодо неповноти проведеного досудового розслідування, оскільки жодного заперечення на скаргу не подано, матеріалів кримінального провадження для огляду в судовому засіданні для спростування доводів скаржника, слідчим слідчому судді не надано.

Враховуючи вищенаведені обставини, обмежені строки розгляду скарги, слідчий суддя вважає, що постанова про закриття кримінального провадження від 31.10.2022 року винесена передчасно та підлягає скасуванню, у зв`язку з неповнотою проведеного досудового розслідування.

Разом з тим, слідчий суддя приходить до висновку, що у задоволенні скарги в частині визнання протиправної бездіяльності слідчого слід відмовити, оскільки відповідно до ч.2 ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Керуючись вимогами ст.ст.303, 304, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в :

поновити ОСОБА_3 строк на звернення із скаргою.

Скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Постанову слідчого СВ Львівського районного управління поліції № 1 ГУ Національної поліції у Львівській області від 31.10.2022 року про закриття кримінального провадження за № 0000040 від 21.10.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.140 КК України - скасувати.

У задоволенні решти вимог скарги - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1