ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
справа № 753/5396/24
провадження № 1-кс/753/1149/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" квітня 2024 р. слідчий суддя Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 з секретарем судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора Дарницької окружної прокуратури міста Києва про накладення арешту у кримінальному провадженні №0001326,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Дарницької окружної прокуратури міста Києва звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно, а саме: на автомобіль марки JEEP COMPASS, державний номерний знак НОМЕР_1 , та ключі від нього, який зареєстрований на ім`я ОСОБА_3 .

В обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що вказане майно використовувалось для протиправної діяльності ОСОБА_3 .

Клопотання прокурором обґрунтовано наступними обставинами.

Мотивуючи подане клопотання прокурор вказує, що у провадженні слідчого відділу Дарницького управління поліції ГУ НП у м. Києві перебувають матеріали досудового розслідування, зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0001326 від 08.03.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Так, у ході досудового розслідування встановлено, що на території Дарницького району міста Києва, невстановлена особа займається незаконним збутом наркотичного засобу «Канабіс» у великих розмірах шляхом передачі «з рук в руки». Замовлення від наркозалежних покупців як правило отримує за допомогою мобільного телефону яким користується, а саме з абонентського номеру НОМЕР_2 .

На виконання доручення, наданого в порядку ст. 40 КПК України, оперуповноваженими УБН ГУ НП в місті Києві отримано інформацію щодо громадянина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та на території Дарницького району міста Києва займається незаконним збутом наркотичних засобів та психотропних речовин, шляхом передачі «з рук в руки». Замовлення від наркозалежних покупців як правило отримує за допомогою мобільного телефону яким користується, а саме НОМЕР_2 , використовує транспортний засіб марки JEEP COMPASS, державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснює вирощування рослин конопель на території мебельного цеху за адресою: АДРЕСА_2 .

Допитана в якості свідка ОСОБА_4 пояснила, що нею здійснюється оперативне супроводження кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001326 від 08.03.2024, за ознаками вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, за фактом незаконного збуту наркотичних засобів та психотропних речовин групою осіб на території Дарницького району та інших районів м. Києва.

В ході супроводження вказаних матеріалів отримано оперативну інформацію відносно особи, яка має відношення до вказаного кримінального провадження та причетна до незаконного зберігання з метою збуту наркотичних засобів та психотропних речовин на території міста Києва.

Встановлено, що до вчинення даного кримінального правопорушення причетний: ОСОБА_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 . За даною адресою проживання останній здійснює незаконне зберігання наркотичних засобів та психотропних речовин з метою збуту наркозалежним особам.

Допитана в якості свідка ОСОБА_5 , пояснила, що вона вживає наркотичні засоби та психотропні речовини, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває. У зв`язку з тим, що вона вживає наркотичні засоби та психотропні речовини, у колі її знайомих є певна кількість осіб, які також вживають наркотичні засоби та психотропні речовини та їй відомий чоловіком на ім?я ОСОБА_6 , прізвище якого їй невідомо, який повідомив свідку, що знає чоловіка, який за власною адресою місця проживання збуває канабіс іншим наркозалежним особам. Декілька разів ОСОБА_6 зі своїми знайомими купляв у нього канабіс для власного вживання. Вказаного ОСОБА_6 чоловіка звати ОСОБА_7 (повних його даних він не знає), ОСОБА_7 мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , замовлення на канабіс від наркозалежних осіб отримує дзвінками на номер мобільного телефону яким користується: НОМЕР_2 , оплату за канабіс від наркозалежних осіб отримує як в готівковій формі, так і в безготівковій формі, оплатою на банківську картку. Зі слів ОСОБА_6 , даний канабіс ОСОБА_7 вирощує на території мебельного цеху, що розташований на території Дарницького району м. Києва.

В подальшому, 27.03.2024 в ході реалізації оперативної інформації, серед інших слідчих дій, було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_2 , за результатом якого виявлено та вилучено 45 кущів канабісу, речовину рослинного походження зеленого кольору в сухому виді (приблизно 10 грам), добрива «Агроперлит» 3 упаковки, 2 термометри, розприскувач ємністю 350 мл. 2 шт., світлодіодну стрічку 3 шт., газовий балон з горілкою 1 шт., 13 ламп, 3 вентилятора, 2 підсилювачі струму (блок живлення), 10 пластикових відер, пластикові ємності 35 шт., перелічені вилучені речові докази використовувались ОСОБА_3 з метою вирощування в заздалегідь обладнаному місці ймовірного наркотичного засобу «канабіс».

Крім того, 27.03.2024 було проведено обшук автомобіля марки JEEP COMPASS, державний номерний знак НОМЕР_1 , за результатом якого його було вилучено, а також ключі від цього транспортного засобу, які поміщені до спец-пакету CRI1272405. Відповідно до інформації з реєстраційної картки транспортного засобу, даний автомобіль належить ОСОБА_3 на підставі договору КП укладений в ТСЦ №8045/2022/596558755 від 03.06.2022.

28.03.2024 слідчим СВ Дарницького УП ГУНП у м. Києві визначено речовими доказами вилучене майно, а саме транспортний засіб JEEP COMPASS, державний номерний знак НОМЕР_1 , та ключ від вказаного транспортного засобу.

Прокурор та власник транспортного засобу, повідомлені належним чином, у судове засідання не з`явились, надали заяви про розгляд клопотання без їх участі, в зв`язку з чим, фіксація судового засідання відповідно до ч. 4 ст.107 КПК України не здійснювалась.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя вважає, що воно не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з стст. 131, 132 Кримінального процесуального кодексу України (далі по тексту КПК України) заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частиною 2 статті 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з клопотанням про арешт майна, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Як на підставу арешту майна визначеного в клопотанні, зокрема автомобіль марки JEEP COMPASS, державний номерний знак НОМЕР_1 , прокурор посилається на те, що вказаний транспортний засіб визначено речовим доказом та він може використовуватись в протиправній діяльності ОСОБА_3 .

При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як визначено у ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Разом з тим, жодних об`єктивних даних, які б підтверджували, що вилучене під час обшуку майно є предметом, доказом злочину, набуте злочинним шляхом або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, отримане внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, з наданих слідчому судді матеріалів клопотання не вбачається.

Прокурор не навів у клопотанні та не надав жодного належного і допустимого доказу, що вилучений під час обшуку транспортний засіб та ключі від нього дійсно може бути речовим доказом у кримінальному провадженні, яке здійснюється за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, який може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження. Однак прокурор, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 132 КПК України, не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні.

Вказане свідчить, що всупереч доводам прокурора, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування не виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна і при вказаних обставинах явно порушуватиметься справедливий баланс між інтересами власників майна, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження, що у свою чергу нівелює накладення арешту на вилучене майно з метою забезпечення збереження речових доказів.

Як визначено у ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку, що в задоволенні клопотання про арешт майна необхідно відмовити, оскільки слідчим суддею не встановлено яким саме критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, у кримінальному провадженні, в межах якого подано клопотання, відповідає майно. З наданих слідчому судді матеріалів не вбачається зв`язку між обставинами, які розслідуються у кримінальному провадженні, та майном, на яке накладається арешт з метою збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

На підставі викладеного та керуючись вимогами стст. 131, 132, 170-171, 174 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання прокурора Дарницької окружної прокуратури міста Києва про накладення арешту у кримінальному провадженні №0001326.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_8