ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2024 року місто Фастів

Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Фастів Київської області подання Голосіївського районного відділу Державної установи «Центр пробації» в м. Києві та Київській області про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого 17.08.2017 року Фастівським міськрайонним судом Київської області за ч.3 ст.15, ч.1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. 00 коп. в дохід держави, -

ВСТАНОВИВ:

До Фастівського міськрайонного суду Київської області надійшло подання Голосіївського районного відділу Державної установи «Центр пробації» в м. Києві та Київській області про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку Фастівського міськрайонного суду Київської області від 17.08.2017.

Прокурор у судовому засіданні підтримав подання.

Засуджений ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, про місце та час проведення судового засідання повідомлений завчасно та належним чином, заяви про відкладення судового засідання до суду не надходили.

Дослідивши матеріали подання та особової справи судом встановлено наступне.

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, який складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ст. 1 КПК України).

Зокрема, ч. 1 ст. 539 КПК України регламентовано, що питання, які виникають під час виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

За умовами п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

При цьому, виходячи з положень п. 3 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого проживає засуджений, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 5, 8, 9 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 17.08.2017 ОСОБА_4 засуджено до покарання у виді штрафу в сумі 850 грн.

Даний вирок суду набрав законної сили 17.09.2017.

За правилами ст. 80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Строки давності щодо додаткових покарань визначаються основним покаранням, призначеним за вироком суду.

Перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання.

Перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

За ч. 2 ст. 36 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" Верховний Суд забезпечує однакове застосування норм права судами різних спеціалізацій у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом

У постанові Верховного Суду від 31 березня 2021 року у справі N 201/604/20 сформульовано висновок про те, що ст. 80 КК України окреслює нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання. Засуджена до певного виду покарання особа не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання покарання. Вказані положення свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

Під ухиленням від відбування покарання розуміють умисні дія або бездіяльність засудженого, спрямовані на невиконання покарання.

Ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку, є особливим юридичним фактом, який може бути підтверджений лише обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання (постанова Верховного Суду України від 24 грудня 2015 року у справі N 5-324кс15).

Єдиною та безумовною підставою для визнання особи такою, що ухиляється від виконання покарання, призначеного їй за вироком суду, є лише наявність обвинувального вироку суду, яким особа буде визнана винною саме в ухиленні від відбування покарання.

У той же час, відомостей щодо притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 389 КК України (ухилення від відбування покарання у виді штрафу), немає, такий вирок не ухвалювався, про що ствердив і прокурор.

Наявність лише факту невиконання засудженим покарання у виді штрафу саме по собі не свідчить про ухилення від відбування цього покарання.

Судовим розглядом не встановлено обставин, які б свідчили про конкретну поведінку засудженого щодо перешкоджання процедурі виконання вироку, а відповідно зупинення перебігу давності строку виконання вироку на встановлено.

Дані про те, що з часу постановлення останнього вироку Голосівського районного суду м. Києва від 05.10.2018 року засуджений вчинив новий злочин, що б могло бути підставою для переривання строку давності виконання вироку, у суду відсутні.

Зважаючи на те, що вирок в частині покарання у виді штрафу в стосовно засудженого не був виконаний на протязі більше двох років, а сам засуджений на протязі цього строку не ухилявся від відбування покарання та не вчинив нового кримінального правопорушення, подання органу пробації про звільення ОСОБА_4 від відбування покарання у виді штрафу у зв`язку із закінченням строків давності виконання слід задоволити. Відомості та докази, які б спростовували даний висновок суду, відсутні.

На підставі ст. ст. 80, 369, 372, 532 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Подання Голосіївського районного відділу Державної установи «Центр пробації» в м. Києві та Київській області - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді штрафу у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку Фастівського міськрайонного суду Київської області від 17.08.2017.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Фастівський міськрайонний суд Київської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1