Справа № 339/39/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2024 року м. Болехів

Болехівський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000489 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Верхня Калуського району Івано-Франківської області, жителя АДРЕСА_1 , неодруженого, непрацюючого, відповідно до ст. 89 КК України несудимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднане з проникненням у житло, вчинене в умовах воєнного стану.

Кримінальне правопорушення вчинено при наступних обставинах.

У зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ІХ» в Україні введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє на час притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності.

ОСОБА_4 07 грудня 2023 року приблизно о 16:00 год., діючи умисно, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно-небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки і свідомо бажаючи їх настання, з корисливих мотивів та тією самою метою, перебуваючи на території домоволодіння АДРЕСА_2 , шляхом пошкодження скоби до механізму навісного замка, прикріпленої на скрині вхідних дверей приміщення літної кухні, в якій проживає особа похилого віку ОСОБА_5 , проник через двері в середину, де відшукав у шафі на полиці під одягом гроші - чотири купюри номіналом по 200 гривень та дві купюри номіналом по 100 гривень, які таємно викрав, після чого покинув місце вчинення злочину, тим самим довів до завершення свій злочинний умисел та отримав можливість розпорядитися викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 1000 гривень.

Таким чином, своїми діями обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому визнав повністю, вказавши, що засуджує свої дії, погоджується зі всіма обставинами кримінального правопорушення, які зазначені в обвинувальному акті, щиро розкаюється. Пояснив, що у грудні 2023 року, зірвавши скобу до навісного замка на вхідних дверях літньої кухні потерпілої ОСОБА_5 , зайшов всередину та із полиці в шафі викрав гроші в сумі 1000 грн. (чотири купюри по 200 грн. та дві купюри по 100 грн.), після чого покинув приміщення. Запевнив, що більше такого не повторить, просив суворо не карати. Також, оскільки він визнає свою вину повністю, просив суд не допитувати потерпілу, свідка, не досліджувати письмові докази. Його позиція є добровільною та істинною, розуміє, що в разі оскарження вироку він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Прокурор у судовому засіданні висловив думку щодо недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Просив визнати обвинуваченого ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та застосувати щодо нього покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк два роки, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, а також стягнути процесуальні витрати та вирішити долю речових доказів.

Потерпіла ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилася, подавши до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, оскільки, через поважний вік не може брати участь у судовому засіданні. Зазначила, що цивільний позов заявляти не буде, щодо покарання обвинуваченого покладається на розсуд суду.

Враховуючи показання обвинуваченого, які є послідовними, логічними та такими, що не викликають у суду сумнівів щодо правильності розуміння ним змісту обставин вчинення кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції, а також те, що він не оспорює фактичні обставини, вказані в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів, розуміє неможливість в подальшому оскаржити дані фактичні обставини в апеляційному порядку, у суду немає сумнівів в добровільності його позиції, а тому суд, роз`яснивши обвинуваченому порядок та наслідки розгляду кримінального провадження у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, переконавшись, що ніхто із учасників судового провадження не заперечує щодо такого порядку судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та обмежив обсяг доказів, що підлягають дослідженню, допитом обвинуваченого та дослідженням даних, які характеризують його особу.

Аналізуючи здобуті та перевірені в судовому засіданні докази суд приходить до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднане з проникненням у житло, вчинене в умовах воєнного стану.

Відповідно до ст. 65 КК України суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» визначено, що суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

У справі «Ізмайлов проти росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи». Також у справах «Бакланов проти росії» (рішення від 9 червня 2005 року) та «Фрізен проти росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним».

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він позитивно характеризується по місцю проживання, депутатом не являється, згідно з довідками КНП "Калуська міська лікарня Калуської міської ради" на обліку лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не знаходиться, раніше судимий 26.04.2021 року Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 80 (вісімдесят) годин громадських робіт, яке ним відбуто.

Обставиною, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненому кримінальному правопорушенні є щире каяття і добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставиною, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Згідно з досудовою доповіддю Калуського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Івано-Франківській області» ризик повторного вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 кримінального правопорушення - високий, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб - середній; орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства чи окремих осіб, та виконання покарання у громаді можливе лише за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду і застосування соціально-виховних заходів.

За вище викладених обставин суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції його від суспільства, тому відносно нього слід обрати покарання в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України.

На думку суду саме таке покарання буде справедливим та законним з врахуванням всіх фактичних обставин по кримінальному провадженню у їх сукупності, що відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого ОСОБА_4 , буде необхідним та достатнім для його виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами, буде відповідати принципу співрозмірності конкретного кримінально протиправного діяння, вчиненого обвинуваченим з призначеним йому покаранням та таким, що слідує з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод і не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 під час розгляду провадження у суді не обирався та клопотань про його обрання не поступало.

Ухвалою слідчого судді Долинського районного суду Івано-Франкіської області від 12.12.2023 року накладено арешт на грошові кошти в сумі 1000,00 грн, а саме: чотири купюри номіналом по 200 грн. серія та номер: СК0049278, ТГ1158666, КЗ1559031, СЛ4404433; дві купюри номіналом по 100 грн. серія та номер УЖ6190016, ЄИ2335630, а також черевики чорного кольору, які видав ОСОБА_4 .

Питання про скасування арешту суд вирішує відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України та враховує міру покарання, яку слід призначити обвинуваченому і майно, на яке накладено арешт, яке не підлягає спеціальній конфіскації.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Питання речових доказів слід вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати за проведення експертизи відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України слід покласти на обвинуваченого.

Керуючись ст.ст. 12, 100, 124, 174, 185, 349, 369-371, 373-374, 376, КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 2 (два) роки.

Відповідно до вимог ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Долинського районного суду Івано-Франківської області від 12.12.2023 року (справа № 343/3107/23, провадження № 1-кс/0343/728/23) на грошові кошти в сумі 1000,00 грн, а саме: чотири купюри номіналом по 200,00 грн. (серія та номер: СК0049278, ТГ1158666, КЗ1559031, СЛ4404433); дві купюри номіналом по 100,00 грн. (серія та номер УЖ6190016, ЄИ2335630), а також на черевики чорного кольору скасувати.

Речові докази:

- грошові кошти у сумі 1000,00 гривень, а саме: чотири купюри номіналом по 200,00 грн. (серія та номер: СК0049278, ТГ1158666, КЗ1559031, СЛ4404433); дві купюри номіналом по 100,00 грн. (серія та номер УЖ6190016, ЄИ2335630), гаманець та скобу - повернути законному володільцю ОСОБА_5 ;

- черевики чорного кольору, що знаходяться в кімнаті для зберігання речових доказів при Відділенні поліції № 1 (м. Долина) Калуського РВП - повернути обвинуваченому ОСОБА_4 ;

- три сліди пальців рук, аркуш паперу формату А4 зі слідом взуття - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави 13631 (тринадцять тисяч шістсот тридцять одну) грн. 04 коп. процесуальних витрат в кримінальному провадженні на залучення експертів.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Івано-Франківського апеляційного суду через Болехівський міський суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду у відповідності з вимогами ч. 2 ст. 394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1