ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

підозрюваної ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в залі суду в м. Дніпрі матеріали досудового розслідування №0001147 за апеляційною скаргою прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 квітня 2024 року, про відмову у задоволенні клопотання слідчого та застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харкова, громадянки України, яка має середню освіту, розлучена, не працює, фактично мешкє за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 квітня 2024 року, було відмовлено у задоволенні клопотання слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , яке погоджене з прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваної ОСОБА_8 .

Застосовано до підозрюваної ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту до 19 червня 2024 року, з покладенням на останню обов`язків передбачених ст. 194 КПК України.

Слідчий суддя в обґрунтування свого рішення зазначив, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжкого злочину, який спричинив загибель людини та за який передбачено покарання до восьми років.

Слідчий суддя вважав, що прокурором у судовому засіданні доведено наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрювана може переховуватися від органу досудового розслідування, оскільки вона підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, яке спричинило смерть людини та за яке передбачено покарання на строк до восьми років позбавлення волі.

Водночас ризики незаконного впливу на потерпілого, свідків, експертів, а також вчинення іншого правопорушення слідчий суддя вважає недоведеними, оскільки вони об`єктивно не підтвердженні.

Слідчий суддя вважав, що для запобігання ризику переховування підозрюваної від органу досудового розслідування, забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, достатньою мірою буде запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки такий запобіжний захід також пов`язаний із обмеженням особистої свободи особи, дозволить органу досудового розслідування контролювати поведінку підозрюваної.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, без права внесення застави.

Вважає, що ухвала слідчого судді є незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Зазначає, що слідчим суддею не було належним чином оцінено вагомість доказів, які були надані в підтвердження наявності ризиків.

Прокурор зазначив, що існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, про наявність ризику передбаченого у п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховуватись від органів досудового розслідування та суду свідчить те, що ОСОБА_8 підозрюється у вчинені тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років, у результаті вчиненого злочину наступили виключно тяжкі наслідки у вигляді смерті особи. Під час проведення досудового розслідування, ОСОБА_8 неодноразово, після отримання повісток про виклик, не з`являлася для проведення слідчих експериментів та зривала проведення слідчих дій, а в подальшому на виклики слідчого не з`являлася безпідставно мотивуючи це станом свого здоров`я, що свідчить про її неналежну поведінку та підтвердження наявності вказаного ризику.

Про наявність ризику, передбаченого у п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме незаконно впливати на свідків, експертів та потерпілих у кримінальному провадженні свідчить те, що ОСОБА_8 наразі відомі анкетні данні, місце проживання потерпілих та свідків у вказаному кримінальному провадженні, що дає змогу останній впливати на них для приховування дійсних обставин пригоди та зміни їх показів.

Крім того, прокурор зазначив, що ризик незаконного впливу на свідків залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст. 23 КПК України. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України, а останні в судовому засідання ще не допитані.

Також прокурор зазначив про наявність ризику передбаченого у п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме вчинити інше аналогічне кримінальне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху свідчить те, що підозрювана ОСОБА_8 допускає грубі порушення ПДР України, притягувалася до адміністративної відповідальності, а саме:

10.10.2016 була учасником дорожньо-транспортної пригоди без потерпілих осіб та була притягнута до відповідальності за ст. 124 КУпАП - порушення ПДР транспортним засобом, що рухається заднім ходом, а також за ст.122-4 КУпАП - залишення водієм транспортного засобу місця вчинення дорожньо-транспортної пригоди.

Крім того, прокурор зазначив, що ОСОБА_8 вживає заходів щодо перешкоджанню провадженню іншим чином, а саме: не з`являється на слідчі дії.

Прокурор вважав, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе запобігти зазначеним ризикам.

Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді, прокурор підтримав доводи апеляційної скарги з підстав викладених в ній, просив її задовольнити.

Підозрювана ОСОБА_8 , її захисник ОСОБА_7 заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, просили ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників провадження, вивчивши матеріали судового провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Частиною 1 статті 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, таким що ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу, та таким в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

В ході перевірки ухвали слідчого судді, судом апеляційної інстанції встановлено, що зазначені вимоги закону суддею дотримані повністю.

Колегією суддів встановлено, що у провадженні відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001147 від 20.10.2023 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 20 жовтня 2023 року приблизно о 20 годині 30 хвилин водій ОСОБА_8 , керуючи технічно справним автомобілем «КІА SOUL» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який, згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 від 08.08.2019, належить останній, у салоні якого, на передньому пасажирському сидінні, знаходився ОСОБА_10 , рухалася в темний час доби із увімкненим міським освітленням, з необмеженою видимістю та оглядовістю проїзної частини по сухому дорожньому покриттю пр. 200-річчя Кривого Рогу у Саксаганському районі міста Кривого Рогу з боку вул. Володимира Великого в напрямку зупинки громадського транспорту «Спаська». Проїзна частина прсп. 200-річчя Кривого Рогу має по чотири смуги для руху в кожному напрямку.

У вказаний час, тобто 20 жовтня 2023 року приблизно о 20 годині 30 хвилини, в зустрічному напрямку по проїзній частині пр. 200-річчя Кривого Рогу від зупинки громадського транспорту «Спаська» у напрямку вул. Володимира Великого під керуванням водія ОСОБА_11 у крайній правій смузі для руху з порушенням п.12.3 Правил дорожнього руху України рухався технічно справний мотоцикл «SUZUKI GSX-R750» реєстраційний номер НОМЕР_3 , який, згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_4 від 28.06.2023, належить ОСОБА_12 .

Надалі під час зближення автомобілю «КІА SOUL» реєстраційний номер НОМЕР_1 та мотоциклу «SUZUKI GSX-R750» реєстраційний номер НОМЕР_3 , водій ОСОБА_8 , рухаючись у крайній лівій смузі для руху, грубо порушуючи правила безпеки дорожнього руху, проявляючи кримінальну протиправну самовпевненість, легковажно розраховуючи на відвернення суспільно-небезпечних наслідків, не діяла таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя та здоров`я громадян, перед зміною напрямку руху ліворуч на вул. Виноградну, не переконалась, що це буде безпечним і не створить небезпеки для руху іншим учасникам, змінила свій напрямок руху ліворуч, виїхавши на зустрічну смугу руху, не надавши при цьому перевагу у русі водію мотоциклу «SUZUKI GSX-R750» ОСОБА_11 , який рухався у зустрічному напрямку у крайній лівій смузі для руху.

В результаті вказаних дій ОСОБА_8 в районі електроопори АДРЕСА_2 , остання допустила зіткнення передньою правою частиною керованого нею автомобіля «КІА SOUL» з передньою частиною мотоциклу «SUZUKI GSX- R750»y крайній лівій смузі руху останнього.

Своїми діями ОСОБА_8 грубо порушив вимоги п.п. 1.3, 1.5, 2.3 б), 16.6 Правил дорожнього руху України.

Виявлені при судово-медичній експертизі трупа ушкодження, які входять до комплексу «сполученої тупої травми тіла», в сукупності, стосовно живих осіб, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя в

момент спричинення та мають причинно-наслідковий зв`язок зі смертю

ОСОБА_11 . Смерть ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

настала ІНФОРМАЦІЯ_3 о 21 годині 10 хвилин у реанімаційному відділені КП Клінічна міська лікарня №2.

19 квітня 2024 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Слідчий суддя відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, встановив та виходив з того, що матеріали кримінального провадження, на які посилались прокурор та слідчий у клопотанні, дають підстави вважати підозру оголошену ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваною конкретних дій та доведеність її вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваної запобіжного заходу.

Також при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя врахував, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та сама по собі тяжкість інкримінованих правопорушень не може бути підставою для обрання запобіжного заходу, але при цьому з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовується відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, про що викладено правову позицію в рішенні ЄСПЛ Летельє проти Франції.

Слідчим суддею взято до уваги, що підозрювана ОСОБА_8 раніше не судима, постійно проживає за зареєстрованим місцем проживання, має незадовільний стан здоров`я, а тому для забезпечення виконання підозрюваною процесуальних обов`язків, слідчий суддя вважав, що застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту буде достатнім для попередження ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризики, передбачені п.п. 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України під час розгляду клопотання слідчого слідчим суддею не знайшли свого підтвердження.

Суд апеляційної інстанції погоджується із такими висновками слідчого судді.

При розгляді апеляційної скарги, виконуючи вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу, суд зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування до нього такого запобіжного заходу про який йдеться у клопотанні слідчого.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого їй кримінального правопорушення, колегія суддів зважає на те, що, в контексті практики Європейського суду з прав людини наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин (рішення від 30.08.1998 у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства»).

Відповідно до ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

На думку колегії суддів апеляційного суду відомості та докази, що містяться в доданих до клопотання слідчого матеріалах, у їх сукупності дають підстави вважати, що підозра про причетність підозрюваної до вчинення інкримінованого їй кримінального правопорушення, за викладених у клопотанні обставин, є обґрунтованою, відтак висновок слідчого судді про наявність обґрунтованої підозри відповідає закону та фактичним обставинами кримінального провадження.

На даному етапі провадження суд не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу. А тому, з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані, у слідчого судді суду першої інстанції були всі підстави для висновку, що представлені докази об`єктивно зв`язують підозрювану з певним злочином, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Відповідно, до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Одним із видів запобіжних заходів у кримінальному провадженні відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 176 КПК України є домашній арешт.

Зі змісту ст. 181 КПК України слідує, що домашній арешт, як вид запобіжного заходу, може бути застосований до особи, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі та полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби на підставі ухвали слідчого судді, суду.

На думку колегії суддів, з урахуванням віку та стану здоров`я підозрюваної ОСОБА_8 , особи останньої, яка має постійне місце проживання, характер вчинення кримінального правопорушення, отже обраний слідчим суддею підозрюваній запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, в сукупності з обов`язками, передбаченими ч. 5 ст. 194 КПК України, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та не буде порушувати його права, передбачені ст. 43 Конституції України. Також доводи апеляційної скарги прокурора правильності цього висновку не спростовують.

Колегія суддів вважає, що такий висновок в повній мірі відповідає фактичним обставинам кримінального провадження.

Крім того, під час апеляційного перегляду прокурор пояснив, що з боку підозрюваної ОСОБА_8 порушень покладених на неї обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України не зафіксовано.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що зазначені в апеляційній скарзі доводи і підстави, з яких прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та задовольнити клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваної ОСОБА_8 не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції, відтак ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог ст.ст. 194, 196 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для її скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 квітня 2024 року, про відмову у задоволенні клопотання слідчого та застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк до 19 червня 2024 року включно, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4