Справа №639/1818/24
Провадження№1-кп/639/288/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2024 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові обвинувальний акт по кримінальному провадженню зареєстрованому в ЄРДР 01 лютого 2024 року за №0000126 відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Миколаїв, громадянина України, з середньою освітою, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , у званні солдата, звільненого 04.08.2023, не одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 № 132 від 23.05.2023 ОСОБА_5 зарахований до списків особового складу частини, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду стрільця відділення охорони взводу охорони роти охорони ВЧ НОМЕР_3 та в подальшому переведений до військової частини НОМЕР_4 Міністерства оборони України.

Згідно ст. 68 Конституції України ОСОБА_5 , зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Згідно ст. 1 Закону України «Про Збройні Сили України», Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції країни покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності. Органи військового управління забезпечують неухильне додержання вимог Конституції України стосовно того, що Збройні Сили України не можуть бути використані для обмеження прав і свобод громадян або з метою повалення конституційного ладу, усунення органів державної влади чи перешкоджання їх діяльності. Ніякі надзвичайні обставини, накази чи розпорядження командирів і начальників не можуть бути підставою для будь-яких незаконних дій по відношенню до цивільного населення, його майна та навколишнього середовища. За віддання і виконання явно злочинного розпорядження чи наказу військовослужбовці несуть відповідальність згідно з законом. Права і обов`язки військовослужбовців, які залучаються до здійснення заходів, передбачених частиною четвертою цієї статті, визначаються законом.

Відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16, 49, 50, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.1,4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України ОСОБА_6 ,був зобов`язаний додержуватись Конституції і Законів України, бути прикладом високої культури, скромності та витримки, з повагою відноситися до спів службовців, поважати чужу гідність, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від їх вчинення інших, додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; берегти державне майно, дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання та виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, досконало володіти зброєю і технікою, тримати їх справними, чистими та готовими до бою, неухильно виконувати правила безпеки під час використання зброї.

Порушуючи вимоги вказаних вище нормативно-правових актів ОСОБА_5 став на шлях злочинної діяльності при наступних обставинах.

Так, ОСОБА_5 , 1971 р.н., у порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також у порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», безпричинно, умисно, систематично вчиняє психологічне насильство по відношенню до своєї цивільної дружини ОСОБА_4 , 1972 р.н., що призводить до психологічних страждань останньої, а також погіршення якості її життя, що виражається у формі втрати енергійності, втомі, втраті повноцінного сну та відпочинку.

Зокрема, 13.08.2023 о 20 год. 50хв. ОСОБА_5 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив сварку зі своєю цивільною дружиною ОСОБА_4 1972 р.н., під час якої, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчинив психологічне насильство в сім`ї, які полягали у образах нецензурною лайкою, чим завдав психологічних страждань останній. За вказані дії постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 25.11.2023 ОСОБА_5 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за вчинення насильства в сім`ї та призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень.

Крім цього, 30.11.2023 о 20 год. 30 хв. ОСОБА_5 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив сварку зі своєю цивільною дружиною ОСОБА_4 1972 р.н., під час якої, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, ображав її нецензурною лайкою, принижував та погрожував їй, чим вчинив психологічне насильство в сім`ї. За вказані дії постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 11.01.2024 ОСОБА_5 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за вчинення насильства в сім`ї та призначено покарання у вигляді громадських робіт на строк 40 (сорок) годин.

Також, 21.01.2023 року о 21 год.00 хв., ОСОБА_5 знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив сварку зі своєю цивільною дружиною ОСОБА_4 1972 р.н., під час якої, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчинив умисні дії фізичного та психологічного характеру, які полягали в штовханнях, ображав нецензурною лайкою, чим завдав останній фізичного болю та психологічних страждань. За вказані дії постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 24.01.2023 ОСОБА_5 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП за вчинення насильства в сім`ї та призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень.

Таким чином, ОСОБА_5 , будучи особою неодноразово притягнутою до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 173-2 КупАП, за вчинення домашнього насильства, вчинив умисний злочин проти життя та здоров`я особи за наступних обставин:

Так, 29.01.2024 приблизно о 17 год. 00 хв. ОСОБА_5 знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 повторно вчинив психологічне насильство стосовно своєї цивільної дружини ОСОБА_4 , яке до цього носило систематичний характер, а саме: кричав на неї, ображав нецензурною лайкою, принижував людську гідність, погрожував фізичною розправою, що призвело до психологічних страждань потерпілої. Внаслідок таких систематичних дій з боку ОСОБА_5 . потерпіла ОСОБА_4 постійно перебуває у стані емоційного пригнічення та у неї спостерігається погіршення психологічного самопочуття, зниження самооцінки, втрата позитивних емоцій та бажання до життя, а аткож, погіршенні якості життя в цілому.

Таким чином, ОСОБА_5 у зазначений вище період часу вчинив кримінально карані дії домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, з яким він перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань, основними складовими якого є:

- психологічне та фізичне насильство у відношенні своєї цивільної дружини ОСОБА_4 1972 р.н. в межах їх сумісного місця проживання;

- насильницька агресія, що виразилася у вмотивованій деструктивній поведінці, яка спричинила психологічних страждань потерпілій, викликавши у неї психологічний дискомфорт, тобто, негативні переживання, стан напруженості, страху та пригніченості.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого статтею 126-1 КК України, визнав повністю за фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті, надав пояснення щодо місця, часу, способу його вчинення так, як вони встановлені судом. У вчиненному щиро розкаюється. Просить суворо його не карати.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що все сталося так, як зазначено в обвинувальному акті, та як повідомив обвинувачений ОСОБА_5 .

Беручи до уваги повне визнання обвинуваченим ОСОБА_5 своєї вини, а також те, що він не піддає сумніву фактичні обставини справи, відсутність у суду сумніву в правильності розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, добровільності та істинності його позиції, суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували протии недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ними не оспорюються, розглянув дане кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, попередньо роз`яснивши наслідки такого порядку дослідження доказів, обмежившись допитом обвинуваченого та потерпілої, дослідженням даних, що характеризують особу обвинуваченого.

Статтею 126-1 КК України передбачено кримінальну відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне систематичне вчинення фізичного, психологічного або економічного насильства щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах, що призводить до фізичних або психологічних страждань, розладів здоров`я, втрати працездатності, емоційної залежності або погіршення якості життя потерпілої особи.

Психологічне насильство включає словесні та невербальні образи, погрози, у тому числі що до третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, - якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинивши емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

В розумінні ст. 126-1 КК України особами, які перебувають у сімейних відносинах, є не лише подружжя, а й батьки та діти, інші особи, які проживають однією сім`єю.

Аналізуючи обставини, що визнаються учасниками судового провадження, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 в обсязі пред`явленого обвинувачення є доведеною. Дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ст. 126-1 КК України, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводять до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.

Вивченням данних про особу обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що він не одружений, має постійне місце проживання, раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 відповідно до ст. 66 КК України, суд вважає щире каяття.

Обставинами, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 судом не встановлені.

Призначаючи покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України, а саме з принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових злочинів та враховує характер і ступень тяжкості скоєних правопорушень, пом`якшуючи покарання обставини, особу ОСОБА_5 , його відношення до скоєного правопорушення та вважає, що виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів можливо без відбуття покарання в місцях позбавлення волі, а тому слід обрати покарання не пов`язане з ізоляцією від суспільства, в межах санкції ст. 126-1 КК України у виді громадських робіт.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 не є інвалідом першої або другої групи, не є особою, яка досягла пенсійного віку, а також військовослужбовцем строкової служби, тобто не є особою, якій згідно з вимогами ч. 3 ст. 56 КК України не може бути призначене покарання у виді громадських робіт.

Саме таке покарання, на думку суду, є необхідним та достатнім для подальшого виправлення ОСОБА_5 попередження скоєння нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, а також відповідає таким принципам Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як пропорційність обмеження прав людини, легітимність мети та невідворотність покарання.

Відповідно до вимог ст. 91-1 КК України, в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, зокрема, направлення для проходження програми для кривдників або пробаційної програми.

Враховуючи, що ОСОБА_5 вчинив насильство відносно своєї цивільної дружини, вчинив вказані дії в стані алкогольного сп`яніння, що призвело до дестабілізації нормальної обстановки у родині, що призвело до психологічних страждань, погіршення якості життя, втрати позитивних емоцій, наявності негативних переживань у потерпілої, суд дійшов висновку, що до обвинуваченого, як до особи, яка вчинила домашнє насильство необхідно застосувати обмежувальний захід у вигляді направлення для проходження програми для кривдників.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 180 (сто вісімдесят) годин.

На підставі п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 обмежувальний захід у виді направлення для проходження програми для кривдників на строк 3 (три) місяці.

Вирок може бути оскаржений з урахуванням положень ст. 394 КПК України до Харківського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому, його захиснику, потерпілій та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1