ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/487/24 Справа № 242/127/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2024 року м.Кривий Ріг

09 квітня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривий Ріг в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Селидівського міського суду Донецької області від 17 жовтня 2023 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Селидівського міського суду Донецької області від 17 жовтня 2023 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Авдіївка Донецької області, громадянина України, раніше не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання:

- за ч. 1 ст. 309 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі,

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 6 (шести) місяців арешту,

- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання визначено у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень шляхом поглинення покарання, призначеного вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 30.09.2021 року, покаранням, призначеним даним вироком, остаточне покарання визначено у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Згідно до вироку суду, 27 травня 2020 року в період часу з 17 до 22 години ОСОБА_7 на електропоїзді приїхав з м. Авдіївка до м. Покровська, де за допомогою невстановленим слідством «каналу» месенджеру Telegram, замовив наркотичний засіб метадон, оплату якого здійснив на надісланий йому рахунок за допомогою терміналу, у відповідь отримав адресу та фотознімок місця схованки під лавочкою у Соборному сквері м. Покровськ та під однією з лавочок забрав медичний шприц проградуйований на 5 мл з наркотичним засобом, тим самим незаконно придбав наркотичний засіб без мети збуту. Після цього вказаний шприц поклав до кишені одягненої на ньому куртки та електропоїздом повернувся до м. Авдіївка, де заховав придбаний ним шприц з наркотичним засобом у металевій шафі на АДРЕСА_3 , тим самим незаконно придбав, перевіз та зберігав наркотичний засіб без мети збуту, для особистого вживання. 28 травня 2020 року в денний час доби ОСОБА_7 зателефонував знайомому ОСОБА_8 та попросив забрати у вищевказаному місці і принести до нього на роботу, раніше захований ним пакет з медичним шприцом, у якому знаходився наркотичний засіб, про що ОСОБА_8 не здогадувався. В цей же день, о 15 годині ОСОБА_7 при отриманні пакету від ОСОБА_8 , в якому знаходився медичний шприц з наркотичним засобом, на КПП № 19 ПрАТ «АКХЗ» був зупинений охоронцем, який при огляді вмісту пакету виявив та вилучив медичний шприц проградуйований на 5 мл, у якому знаходилась рідина масою 1,7076 г., яка містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон. Маса метадону в наданій на дослідження рідині (в перерахунку на основу) становить 0,0507 г., який ОСОБА_7 незаконно придбав, зберігав та перевозив без мети збуту.

Крім цього, 23 жовтня 2020 року в період часу з 17 години 00 хвилин до 21 години 40 хвилин ОСОБА_7 з метою незаконного придбання наркотичного засобу, обіг якого обмежено метадон, на електропоїзді приїхав з м. Авдіївка до м. Покровськ, Донецької області, де за допомогою невстановленим слідством «каналу» месенджеру Telegram, замовив наркотичний засіб метадон, оплату якого здійснив на надісланий йому рахунок за допомогою терміналу, у відповідь отримав адресу та фотознімок місця схованки у Соборному сквері м. Покровськ та під однією з лавочок забрав медичний шприц проградуйований на 12 мл з наркотичним засобом, тим самим незаконно придбав наркотичний засіб без мети збуту, та поклав вказаний шприц до кишені одягненої на ньому куртки та електропоїздом повернувся до м. Авдіївка. Таким чином незаконно придбав, перевіз та зберігав наркотичний засіб без мети збуту, для особистого вживання, а цього ж дня ОСОБА_7 йшов зі сторони залізничної станції м. Авдіївка у напрямку свого місця мешкання по АДРЕСА_4 та проходячи біля буд. АДРЕСА_5 , та був зупинений працівниками поліції для перевірки документів, які ідентифікують особу, й в період часу з 23 години 12 хвилин до 23 години 18 хвилин добровільно надав для огляду пластмасовий медичний шприц, проградуйований на 12 мл, який вийняв з правої бокової зовнішньої кишені одягненої на ньому куртки, при огляді вмісту якого було виявлено та вилучено рідину масою 1,6143 г., яка є наркотичним засобом, обіг якого обмежено метадон (фенадон). Маса метадону складає 0,0308 г., який ОСОБА_7 незаконно придбав, перевіз та зберігав без мети збуту.

Також, на початку грудня 2020 року, точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_7 , разом із особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, проходили повз ділянки №4, садового товариства «Радуга», що розташоване за адресою: АДРЕСА_6 , яка належить ОСОБА_9 , де на території зазначеної ділянки побачили металеву бочку, та в цей момент у останніх виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення зазначеного чужого майна, реалізуючи який ОСОБА_7 та особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, діючи за попередньою змовою групою осіб, з метою реалізації спільного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, впевнившись, що за їх діями ніхто не спостерігає, умисно, таємно, шляхом вільного доступу, обумовленого частковою відсутністю огорожі, через незачинену хвіртку, не долаючи будь-яких перешкод, потрапили на територію вищезазначеної садової ділянки, де підійшли до металевої бочки, яка знаходилась біля металевого забору, та за допомогою власної фізичної сили рук, перекинули бочку на бік, зняли металеву сітку, що слугувала у якості огорожі садової ділянки, та викотили бочку, загальною вагою 590 кілограмів за територію ділянки, залишили місце скоєння злочину та розпорядились викраденим майном на власний розсуд, спричинивши своїми діями потерпілому ОСОБА_9 , матеріальну шкоду у розмір 3304 гривень.

Поряд з цим, 23 лютого 2021 року о 10 годині 30 хвилин ОСОБА_7 знаходився у приміщенні працюючого магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований за адресою: АДРЕСА_4 , замовив у продавця магазину - ОСОБА_10 , картоплю, після чого остання вийшла із основної зали магазину до підсобного приміщення, де знаходився замовлений товар. Після того, як ОСОБА_7 залишився в основному залі зазначеного магазину один, у нього раптово виник злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме: грошових коштів, реалізуючи який, ОСОБА_7 , діючи умисно, із корисливих мотивів, повторно, користуючись відсутністю продавця та інших сторонніх осіб, вважаючи, що за його діями ніхто не спостерігає, знаходячись у місці вільного доступу, не долаючи будь-яких перешкод, правою рукою відкрив шухлядку меблі, де з поліетиленового пакету прозорого кольору, взяв грошові кошти загальною сумою 500 гривень та з викраденим з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 500 гривень.

Крім того, 23 березня 2021 року о 11 годині 32 хвилини ОСОБА_7 знаходився у приміщенні працюючого магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 » за адресою: АДРЕСА_4 , де побачив, що продавець магазину - ОСОБА_11 , знаходиться у підсобному приміщенні, а інший покупець - ОСОБА_12 , чекає на продавця та не звертає на нього увагу, то у ОСОБА_7 раптово виник намір на викрадення чужого майна, а саме: грошових коштів з каси магазину, реалізуючи який, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи проти волі власника майна, умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів та з метою особистої наживи, підійшов до прилавку, проник до шухляди касового апарату, а саме: правою рукою відчинив ящик з грошовими коштами та на дотик дістав частину грошей з каси у сумі 1400 грн., які одразу переклав у ліву руку та разом з грошима сховав у кишеню куртки, а правою рукою зачинив ящик каси та з викраденим з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_13 матеріальні шкоду на загальну суму 1400 грн.

На вказаний вирок суду обвинуваченим ОСОБА_7 було подано апеляційну скаргу, в якій він просить вирок Селидівського міського суду Донецької області від 17 жовтня 2023 року змінити в частині призначеного покарання, а саме пом`якшити призначене судом І інстанції покарання.Вважає, що при призначенні йому покарання, судом І інстанції не взято до уваги, що він у скоєному щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочинів, стан його здоров`я, раніше не судимий.

Потерпіліповідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи, до Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг не з`явились, клопотань про відкладення розгляду справи або про бажання приймати участь під час апеляційного розгляду не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які підтримали доводи своєї апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні, думку прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти доводів апеляційної скарги обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто, його має бути ухвалено компетентним судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Також суд у своєму рішенні повинен навести належні, достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку колегії суддів, вказані вимоги судом І інстанції виконанні в повному обсязі.

Оскільки фактичні обставини справи та доведеність вини ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях ніким не оскаржується, в тому числі і обвинуваченим, колегія суддів перевіряє законність вироку тільки в межах апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого і за змістом ст. 65 КК України, таке покарання повинно бути необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

На думку колегії суддів міра покарання ОСОБА_7 призначена у відповідності з вимогами ст. 65 КК України, з урахуванням тяжкості злочинів, які відносяться до категорії проступків, нетяжких та тяжких злочинів, конкретних обставин справи, даних про його особу, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку у психіатра та нарколога не перебуває, обвинувачений суспільно-корисною працею не займається, офіційного працевлаштування та джерела доходу не має, неодружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має.

В якості обставин, що пом`якшують покарання, встановлено щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, обставини, що обтяжують покарання, не встановлено.

Оскільки за вимогами ст. 65 КК України покарання повинно бути необхідним та достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів, колегія суддів вважає, що призначене судом І інстанції покарання, із застосуванням положень ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України, у виді 3 років позбавлення волі, є саме таким.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого, що при призначенні йому покарання, судом І інстанції, нібито, не взято до уваги, що він у скоєному щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочинів, стан його здоров`я, раніше не судимий, не є слушними, оскільки з оскаржуваного вироку вбачається, що суд І інстанції при призначенні покарання врахував наведені пом`якшуючи обставини та дійшов до обґрунтованого висновку, що ступінь небезпечності вчинених ОСОБА_7 злочинів для суспільства не перевищує положення принципу поваги до особистої свободи, а тому суд дійшов до правильного висновку про призначення покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті, оскільки саме таке покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових правопорушень, підстави для застосування положень ст.ст. 69, 75 КК України, відсутні.

Колегія суддів зазначає, що 28.03.2024 року набув чинності ЗУ «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань», відповідно до якого, покарання у виді арешту призначається лише військовослужбовцям в умовах ізоляції на гауптвахті і встановлюється на строк від одного до шести місяців.

Згідно з положеннями підпункту «в» п. 2 ч. 1 ст. 72 КК України, одному дню тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або арешту відповідають два дні пробаційного нагляду.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

За оскаржуваним вироком ОСОБА_7 , в тому числі, засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді 6 (шести) місяців арешту.

Наразі, санкція ч. 2 ст. 185 КК України передбачає покарання у виді пробаційного нагляду строком від трьох до п`яти років.

Колегія суддів, врахувавши наведені зміни до законодавства, приходить до висновку, що наведені зміни погіршують становище обвинуваченого ОСОБА_7 , оскільки наразі санкція ч. 2 ст. 185 КК України передбачає більш суворе покарання ніж на момент скоєння обвинуваченим зазначеного злочину, а саме після перерахування покарання у виді арешту на покарання у виді апробаційного нагляду на підставі ст. 72 КК України, а тому не можуть бути застосовані до обвинуваченого, відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 КК України.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при розгляді справи не допущено таких порушень КПК або КК України, які б тяглі за собою скасування вироку або зміни міри покарання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Селидівського міського суду Донецької області від 17 жовтня 2023 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді: