ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/631/24 Справа № 233/137/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2024 року м.Кривий Ріг

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривий Ріг, в режимі відеоконференції, апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_7 на вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 25 жовтня 2023 року у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за № 0001262 від 20 жовтня 2019 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Костянтинівка Донецької області, громадянина України, з середньо-технічною освітою, одруженого, пенсіонера, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.119 КК України, та призначено покарання у вигляді трьох років позбавлення волі; цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 до ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено частково; стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 у відшкодування моральної шкоди 100000 (сто тисяч) грн.; в іншій частині позову відмовлено; скасовано арешт та вирішено питання щодо речових доказів,-

Встановила:

вироком суду ОСОБА_8 визнаний винним у тому, що він, 19 жовтня 2019 року, приблизно о 14.00 год. (більш точного часу не встановлено), ОСОБА_8 та ОСОБА_10 за місцем проживання останнього за адресою: АДРЕСА_2 , у приміщенні кухні жилого будинку вживали спиртні напої.

Під час вживання спиртних напоїв, приблизно о 16.30 год., між ОСОБА_8 та ОСОБА_10 виникла сварка, в ході якої ОСОБА_10 на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, встав із-за столу та кулаком лівої руки наніс ОСОБА_8 удар в область голови ззаду та в область губ. Під час цих подій, ОСОБА_11 , уникаючи побоїв з боку ОСОБА_10 , підвівся із-за столу, тримаючи у правій руці кухонний ніж, та пройшов на середину кімнати. Після чого ОСОБА_10 схопив дерев`яний стілець, яким наніс удар в область спини ОСОБА_8 .

З метою уникнути подальших ударів з боку ОСОБА_10 , ОСОБА_8 притиснувся спиною до печі для твердого палива, розташованої в приміщенні кухні будинку АДРЕСА_3 , при цьому, з метою налякати ОСОБА_10 , продовжував тримати в правій руці кухонний ніж лезом вперед, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння у вигляді смерті ОСОБА_10 , хоча повинен був та міг їх передбачити, тобто діючи зі злочинною необережністю, не враховуючи перебування ОСОБА_10 в стані алкогольного сп`яніння, який намагаючись нанести черговий удар дерев`яним стільцем, втратив рівновагу та животом наштовхнувся на ніж, який тримав в руці ОСОБА_8 .

В результаті необережних дій, скоєних в результаті злочинної недбалості, ОСОБА_8 заподіяв потерпілому ОСОБА_10 колото різане поранення передньої поверхні живота зліва, проникаюче в черевну порожнину з ушкодженням брижі тонкого кишківника. Від загального малокрів`я внутрішніх органів, обумовленого проявами колото-різаного поранення живота, заподіяного ОСОБА_8 , ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 близько 19.00 год. на подвір`ї будинку АДРЕСА_3 .

Причиною смерті стало загальне малокрів`я внутрішніх органів, обумовлене проявами вищеописаного колото-різаного поранення живота зліва, проникаюче в черевну порожнину з ушкодженням брижі тонкого кишківника.

З таким вироком суду першої інстанції не погодився обвинувачений та оскаржив в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі просить вирок суду скасувати, кримінальне провадження направити на новий судовий розгляд в суді першої інстанції. В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що в його діях відсутній склад інкримінованого кримінального правопорушення, оскільки він захищався від нападу потерпілого, ніж в руці був інерційно, оскільки під час нанесення першого удару потерпілим, він різав сало, в подальшому він не звернув увагу, що ніж залишався у нього в руці. Вказує, що не рухав рукою з ножем, не погрожував, не надавав супротив діям потерпілого, рука була прижата до правого боку, потім потерпілий замахнувся на нього стільцем, не втримав рівновагу та впав прямо на ніж, від чого помер.

Звертає увагу, що до цього потерпілий стояв впевнено, не падав, також зазначив, що неприязних відносин або сварок між ним та потерпілим не було.

Наголошує, що під час додаткового слідчого експерименту, експерт зазначив, що при тих обставинах, які вказує обвинувачений можливе спричинення таких ушкоджень, які виявлені у потерпілого. Отже, ніяких рухів в момент спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, він не здійснював, а тому відсутня об`єктивна сторона злочину.

Також вказує, що в його діях відсутня суб`єктивна сторона злочину, оскільки він не міг передбачити дії потерпілого, що він намагатиметься нанести удар стільцем.

Вказує, що судом першої інстанції в порушення вказівок апеляційного суду, наведених в ухвалі від 01.09.2020 року не перевірив доводи захисника ОСОБА_12 та не надав їм належної оцінки.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , просить вирок суду скасувати та направити на новий судовий розгляд в суді першої інстанції. На обґрунтування своїх вимог наводить доводи, аналогічні доводам обвинуваченого, крім того зазначає, що окрім того, що в діях ОСОБА_8 відсутня об`єктивна сторона злочину, також відсутня суб`єктивна сторона, оскільки обвинувачений не міг передбачити, що потерпілий здійснить на нього напад, через те, що ОСОБА_8 був шокований несподіваною агресивною поведінкою потерпілого, нападницьких дій в бік потерпілого ОСОБА_8 не робив, не погрожував та не зупиняв, весь час спілкування потерпілий міцно тримався на ногах.

Зазначає, що ОСОБА_8 знаходячись біля печі, фізично не міг вийти з кімнати, оскільки перед виходом знаходився потерпілий, який себе агресивно поводив та весь час намагався нанести тілесні ушкодження обвинуваченому.

Наголошує, що виходячи з фактичних обставин, в даному випадку мав місце казус, оскільки ОСОБА_8 не передбачав настання смерті потерпілого від своїх дій (бездіяльності), не повинен і не міг передбачити.

На апеляційній скарги обвинуваченого та його захисника від прокурора надійшли заперечення, в яких прокурор відстоює законність та обґрунтованість прийнятого рішення, просить вирок місцевого суду залишити без змін, а апеляційні скарги без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_8 , який наполягав на задоволенні своєї апеляційної скарги та апеляційної скарги його захисника адвоката ОСОБА_7 , захисника адвоката ОСОБА_7 , який наполягав на задоволені своєї апеляційної скарги та підтримав апеляційну скаргу обвинуваченого, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг сторони захисту, просив вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляційних скарг та обговоривши їх доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суд першої інстанції, у відповідності з вимогами ст.ст. 370, 374 КПК України та пред`явленого обвинувачення, встановивши фактичні обставини кримінального провадження, обґрунтовано прийшов до висновку щодо обсягу та доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 119 КК України, виклавши їх у вироку.

В силу ч.1 ст.370 КПК України законним є рішення, ухвалене компетентним судом, згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

В оскаржуваному вироку суд першої інстанції навів всі встановлені обставини, які, відповідно до ст. 91 КПК України, підлягають доказуванню, а також виклав оцінку та аналіз досліджених в судовому засіданні доказів з зазначенням підстав, з яких приймає одні докази та відкидає інші.

Незважаючи на оспорювання кваліфікації дій ОСОБА_8 , його вина підтверджується показаннями самого обвинуваченого, який не заперечив факт перебування разом із потерпілим ОСОБА_10 , виникнення неприязних відносин зі сторони потерпілого, знаходження в руці самого ОСОБА_8 ножа та випадкового заподіяння тілесного ушкодження цим ножем, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_10 . При цьому, обвинувачений зауважує, що не міг передбачити наслідків, що на його думку виключає склад кримінального правопорушення.

Колегія суддів звертає увагу, що ОСОБА_8 інкриміновано саме вбивство через необережність в результаті злочинної недбалості.

Із суб`єктивної сторони вбивство через необережність може бути вчинено внаслідок як злочинної самовпевненості, так і злочинної недбалості. Вид необережної вини на кваліфікацію злочину, що розглядається, не впливає. Проте його встановлення є необхідним для оцінки ступеня суспільної небезпечності вчиненого, а також для правильного відмежовування даного злочину від умисного вбивства і випадкового спричинення смерті.

При вбивстві внаслідок злочинної недбалості винний не передбачає можливості настання смерті іншої особи від вчиненого ним діяння (дії або бездіяльності), хоча повинен був і міг її передбачити, діючи з більшою обачністю.

При цьому, вбивство через необережність внаслідок злочинної недбалості слід відрізняти від випадкового спричинення смерті, коли особа не тільки не передбачала можливості настання смерті іншої людини, а й не могла її передбачити. При випадковому невинному спричиненні смерті скоєне не містить у собі складу злочину, за відсутності вини.

Однак в даному випадку, ОСОБА_8 тримаючи в руці ніж, тобто предмет, який має високу травмуючу дію, з урахуванням дій потерпілого, який декілька разів наносив тілесні ушкодження ОСОБА_8 , тобто підходив до останнього, поза розумним сумнівом повинен був і міг передбачити наслідки, діючи з більшою обачністю.

Колегія суддів звертає увагу, що доводи обвинуваченого, що він не захищався від нападу потерпілого, не здійснював будь-яких активних дій, не нівелюють можливості обвинуваченого передбачити наслідки, оскільки останній тривалий час тримав ніж у руці, не викинув його, не спробував зупинити потерпілого не маючи ножа у руці або покинути приміщення в будь-який спосіб, тобто діючи недбало чекав на відвернення агресивної поведінки з боку потерпілого, хоча з урахуванням обставин, які склалися, повинен був передбачити, що в черговий напад потерпілого, він може потрапити на ніж, який ОСОБА_8 весь час тримав у руці лезом від себе, тобто у напрямку потерпілого. Отже, ОСОБА_8 беззаперечно міг передбачити наслідки, які сталися.

Стороною захисту ставиться під сумнів склад інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення через те, що останній не рухав рукою із ножем, що також доведено слідчим експериментом, однак, на думку колегії суддів вказане не може свідчити про відсутність об`єктивної сторони злочину, оскільки ОСОБА_8 не інкриміновано активних дій щодо потерпілого ОСОБА_10 , що могло б мати іншу, більш тяжку кваліфікацію його дій. Судом першої інстанції визнано доведеним, що ОСОБА_8 продовжував тримати в правій руці кухонний ніж лезом вперед, при цьому потерпілий ОСОБА_10 в стані алкогольного сп`яніння, намагаючись нанести черговий удар дерев`яним стільцем, втратив рівновагу та животом наштовхнувся на ніж, який тримав в руці ОСОБА_8 , при цьому обвинувачений не передбачав можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння у вигляді смерті ОСОБА_10 , хоча повинен був та міг їх передбачити, враховуючи усі фактичні обставини.

Отже, той факт, що ОСОБА_8 не рухав рукою із ножем, не чинив опір потерпілому, не здійснював щодо нього будь-яких активних дій, не є в залежності від складу інкримінованого йому кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_8 тримаючи у руці ніж та зазнаючи від потерпілого агресивні дії в свій бік повинен був і міг передбачити наслідки, що саме йому і інкримінується.

Виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховуючи спосіб, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, механізм їх спричинення, знаряддя злочину (металевий ніж), поведінку обвинуваченого і потерпілого, що передувала події та під час події, невжиття заходів обвинуваченим щодо надання медичної допомоги потерпілому, за наявності такої можливості, місцевий суд вірно встановив, що обвинувачений ОСОБА_8 , під час сутички з потерпілим ОСОБА_10 ,тримаючи у правій руці металевий ніж лезом вперед, притиснувши його до тулубу, не передбачав можливості настання шкідливих наслідків у виді колото-різаного поранення потерпілого, хоча повинен був й міг їх передбачити (злочинна недбалість).

Крім того, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що як до, так і після необережного спричинення обвинуваченим ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_10 тілесного ушкодження, потерпілий, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, навіть взявши до рук стілець, не міг представляти щодо обвинуваченого значної небезпеки, що мав усвідомлювати обвинувачений, але, незважаючи на цей факт, тримаючи у правій руці металевий ніж лезом вперед, а руку притиснувши до свого тіла з правої сторони, під час падіння потерпілого необережно спричинив потерпілому тілесне ушкодження зазначеним ножем, та, навіть побачивши на ножі кров, не намагався вжити заходів щодо надання медичної допомоги потерпілому, хоча мав таку можливість (як особисто викликати швидку, так і звернутися до інших осіб), а також не повідомив про скоєне до поліції та поїхав з місця події додому, що свідчить про наявність в його діях злочинної недбалості.

Також не знайшло свого підтвердження доводи захисника, що в діях ОСОБА_8 мається казус. Так, від кримінально протиправної недбалості слід відрізняти так званий випадок ("казус"), тобто невинне заподіяння шкоди. Він має місце тоді, коли у особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, не було реальної можливості передбачити настання суспільно небезпечних наслідків. Однак, як вже встановлено судом апеляційної інстанції та судом першої інстанції, ОСОБА_8 , враховуючи обстановку, що склалася, поза розумним сумнівом міг передбачити наслідки.

У даному випадку, ОСОБА_8 усвідомлював, що потерпілий перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння, про що сам обвинувачений зазначав під час його допиту у судовому засіданні в суді першої інстанції, а також враховуючи поведінку обвинуваченого і потерпілого, що передувала події та під час події, а також поведінку обвинуваченого після події, місце вчинення злочину, невжиття заходів обвинуваченим щодо надання першої медичної допомоги потерпілому і те, що обвинувачений тримав у правій руці металевий ніж лезом вперед, а руку притиснув до свого тіла з правої сторони у той час, коли потерпілий пішов на нього зі стільцем у руках, ОСОБА_8 хоча не передбачав можливості настання шкідливих наслідків у виді колото-різаного поранення потерпілого, але повинен був і міг їх передбачити (злочинна недбалість).

Вина ОСОБА_8 у вчинені ним вбивства через необережність підтверджується показаннями потерпілого та письмовими доказами, які досліджені судом першої інстанції та обґрунтовано покладені в основу вироку, при цьому самі фактичні обставини не заперечуються стороною захисту, а лише заперечується кваліфікація дій ОСОБА_8 .

Потерпілий ОСОБА_9 в судовому засіданні в суді першої інстанції надав пояснення, як знайшов батька ОСОБА_10 вбитим у дворі та зазначив, що він ніколи не поводив себе агресивно, навіть в стані алкогольного сп`яніння.

Факт спричинення тілесних ушкоджень обвинуваченому ОСОБА_8 підтверджується висновком судово-медичної експертизи №32 від 01 січня 2020 року, відповідно до якого виявлені у ОСОБА_8 крововилив і поверхнева рана слизової оболонки верхньої губи, синці: в проекції правої лопатки, зовнішній поверхні плеча ліворуч у верхній третині, в проекції лівої ключиці, садно в проекції лопатки праворуч утворились не менш чим від 4 впливів тупих предметів, можливо у вказаний термін, та відносяться до легких тілесних ушкоджень. Враховуючи характер та локалізацію тілесних ушкоджень не виключена можливість їх утворення при ударі дерев`яним стільцем, при обставинах вказаних ОСОБА_8 під час проведення слідчого експерименту 22 жовтня 2019 року.

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 1002 від 02 грудня 2019 року ОСОБА_8 у період вчинення злочину знаходився у стані гострої алкогольної інтоксикації. За своїм психічним станом на момент вчинення правопорушення міг усвідомлювати свої дії і керувати ними.

Факт спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , що фактично не оспорюється обвинуваченим, підтверджується висновком експерта № 286 від 11 листопада 2019 року, протоколом огляду трупа від 20 жовтня 2019 року, протоколом огляду трупа від 21 жовтня 2019 року, висновком експерта № 1118-МК від 20 листопада 2019 року, висновком експерта №10-МК від 28 грудня 2019 року.

Висновком експерта № 20/286 від 22 листопада 2019 року, на підставі судовомедичного дослідження трупу ОСОБА_10 встановлені тілесні ушкодження Характер та анатомічна локалізація тілесних пошкоджень дозволяють зробити висновок, що при наданні своєчасної кваліфікованої медичної допомоги постраждалий з великою вірогідністю міг залишитися в живих. З урахуванням характеру тілесних пошкоджень не виключена можливість здійснення постраждалим самостійних дій від моменту заподіяння тілесних пошкоджень до моменту втрати свідомості.

Колегія суддів звертає увагу, що окрім того, що обвинувачений ОСОБА_8 увесь час тримав у руці ніж, клинком від себе, після необережного нанесення тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_10 вказаним ножем, ОСОБА_8 побачив кров, про що сам не заперечує, однак не вжив заходів щодо надання медичної допомоги потерпілому, хоча мав таку можливість, вказане свідчить про злочинну недбалість та той факт, що ОСОБА_8 беззаперечно міг передбачити настання тяжких наслідків.

Під час проведення слідчого експерименту 22 жовтня 2019 року ОСОБА_8 , у присутності захисника ОСОБА_13 , розповів та на місті показав про обставини вчинення ним кримінального правопорушення, вказавши на статисті механізм отримання ОСОБА_10 ножового поранення під час спроби останнього нанести йому черговий удар стільцем. Також повідомив, що після того, як на нього впав ОСОБА_10 і він відштовхнув того, то бачив на ножі кров, але не думав, що серйозно поранив ОСОБА_10 .

В ході проведення додаткового слідчого експерименту 27 грудня 2019 року, ОСОБА_8 , у присутності захисника ОСОБА_13 , судово-медичного експерта, розповів та на статисті детально вказав на механізм отримання ОСОБА_10 ножового поранення під час спроби останнього нанести йому черговий удар стільцем.

Відповідно до висновку експерта № 1/20/286 від 09 січня 2020 року враховуючи характер тілесних ушкоджень, період часу від їх заподіяння до настання смерті ОСОБА_10 міг обчислюватися не більш ніж 1,5 годинами. На підставі дослідження трупних плям, смерть ОСОБА_10 настала близько 1 доби від моменту огляду трупа, тобто 20 жовтня 2019 року близько 19 години. Враховуючи локалізацію та характер тілесних ушкоджень не виключена можливість його утворення при обставинах зазначених в протоколі слідчого експерименту від 27 грудня 2019 року за участю ОСОБА_8 .

Колегія суддів звертає увагу, що проведені слідчі експерименти та висновок експерта на основі додаткового слідчого експерименту, лише підтверджують факт того, що ОСОБА_8 міг передбачити, що потерпілий знов на нього здійснить напад, більш того сам обвинувачений нікуди не йшов, а продовжив стояти з ножем, отже міг передбачити наслідки, що є суб`єктивною стороною складу інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Доведеність вини ОСОБА_8 також підтверджується протоколом огляду речей від 23 жовтня 2019 року, протоколом обшуку від 20 жовтня 2019 року, протоколом від 21 жовтня 2019 року, протоколом обшуку від 20 жовтня 2019 року, висновком експерта № 1357 від 07 листопада 2019 року та № 1357/1 від 19 листопада 2019 року, висновками експертів №1357/2 від 27 листопада 2019 року, №1357/3 від 22 листопада 2019 року, №1357/4 від 28 листопада 2019 року, №1357/5 від 27 листопада 2019 року, № 990 від 29 листопада 2019 року.

Досліджені письмові докази, є логічними, послідовними, узгоджуються між собою та беззаперечно вказують на наявність в діях ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України, а тому доводи апеляційної скарги щодо оспорювання кваліфікації дій обвинуваченого є хибними, необґрунтованими та такими, що суперечать матеріалам кримінального провадження та визнаються колегією суддів, як спосіб захисту від пред`явленого обвинувачення.

Доводи апеляційних скарг, що суд першої інстанції в порушення вказівок апеляційного суду, наведених в ухвалі від 01.09.2020 року не перевірив доводи захисника ОСОБА_12 та не надав їм належної оцінки, спростовуються матеріалами кримінального провадження, оскільки підставою для повернення кримінального провадження на новий судовий розгляд, судом апеляційної інстанції 01.09.2020 року була суперечність часу скоєння кримінального правопорушення, однак під час нового судового розгляду вказана суперечність усунена, прокурором змінено обвинувачення на цих підставах. Отже, фактичні обставини визнані судом доведеними, за оскаржуваним вироком, повністю узгоджуються з доказами у кримінальному провадженні.

Пунктом 26 Постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 07 лютого 2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» передбачено, що у випадках, коли особа, яка позбавила потерпілого життя чи заподіяла йому тяжке або середньої тяжкості тілесне ушкодження, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своїх дій чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення (злочинна самовпевненість), або ж не передбачала можливості настання таких наслідків, хоча повинна була й могла їх передбачити (злочинна недбалість), її дії слід розглядати як вбивство через необережність чи заподіяння необережного тяжкого або середньої тяжкості тілесною ушкодження і кваліфікувати відповідно за ст. 119 чи ст. 128 КК України.

За таких обставин, з урахуванням обсягу досліджених доказів, їх ретельний аналіз, перевірки на предмет допустимості та належності, на думку колегії суддів дають беззаперечні підстави вважати правильними висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_8 саме в заподіянні смерті іншій людині через необережність, оскільки останній хоча і не передбачав можливості настання шкідливих наслідків для потерпілого, однак повинен був й міг їх передбачити, що є злочинною недбалістю.

Враховуючи конкретні обставини кримінального провадження, вимоги ст. ст. 65, 66 КК України, враховуючи спосіб вчинення кримінального правопорушення, необережну форму вини, настання тяжких наслідків, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, є пенсіонером, за місцем мешкання характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога і психіатра не перебуває, а також добровільне відшкодування шкоди, як обставину, що пом`якшує покарання і скоєння злочину в стані алкогольного сп`яніння, як обставину, що обтяжує покарання, колегія суддів вважає, що рішенням суду першої інстанції про призначення міри покарання ОСОБА_8 , дотримані загальні засади призначення кримінального покарання, зокрема принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, та відповідає ступеню тяжкості вчиненого діяння, буде справедливим за своїм видом і розміром, а також необхідним і достатнім для виправлення останнього та попередження нових злочинів.

Істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які могли б вплинути на правильність, і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, та які є безумовною підставою для його скасування, колегія суддів не вбачає.

За таких обставин колегія суддів вважає, вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому відсутні підстави для його зміни чи скасування та задоволення апеляційних скарг.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 25 жовтня 2023 року щодо ОСОБА_8 , залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді