БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 497/935/24
Провадження № 1-кс/497/349/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про арешт вилученого майна

22.04.24 року м. Болград

Слідчий суддя Болградського районного суду Одеської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Болград клопотання старшого слідчого СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області про арешт тимчасово вилученого майна,

ВСТАНОВИВ:

22.04.2024 року до суду поштовим листом надійшло клопотання старшого слідчого СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Болградської окружної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна в зв`язку з досудовим розслідуванням по кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000235 від 18.04.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 194 КК України.

В обґрунтування клопотання, слідчий стверджує, що18.04.2024 приблизно о 12:00 годин, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_5 , перебуваючи на вулиці біля домоволодіння АДРЕСА_1 , вступив у сварку з особистих неприязних відносин з місцевою мешканкою ОСОБА_6 , що прибула до вказаного місця на своєму автомобілі марки «Hyundai» моделі «Tucson», 2005 року випуску з реєстраційним номером НОМЕР_1 .

Під час зазначеної події, ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом спрямованим на протиправне умисне знищення вказаного автомобілю, з мотивів особистих неприязних відносин, що виникли під час сварки, бажаючи помститись ОСОБА_6 за її висловлювання, які він вважав образливими для себе, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків у результаті своїх дій та бажаючи їх досягнення, взявши зі свого домоволодіння сокиру та пляшку з невстановленою паливної сумішшю підійшов до вказаного автомобілю.

Після чого вищевказаною сокирою наніс численні удари по кузову зазначеного автомобілю пошкодивши кузовні деталі та стекла салону автомобілю. Далі проник до салону автомобілю відкрив незачинені двері та з використанням невстановленої паливної суміші підпалив салон автомобіля.

В результаті вказаних умисних дій ОСОБА_5 виникла пожежа зазначеного автомобіля, в наслідок якої його було зруйновано вогнем та він повністю втратив свою споживчу цінність, причому втрачене майно не може бути відновленим та перестало існувати як таке.

Допитана потерпіла ОСОБА_6 зазначила, що під час сварки ОСОБА_5 погрожував їй ломом.

При виїзді на місце події, у період часу з 15:11 до 15:36 години 18.04.2024 проведено огляд місця події - двору житлового домоволодіння АДРЕСА_1 , за місцем мешкання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Огляд проводився з письмового дозволу власника вказаного домоволодінні ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який безпосередньо приймав участь у проведеному огляді.

За результатами огляду виявлено та вилучено, майно належне ОСОБА_7 яке відповідає признакам знарядь злочину:

- сокира, яка була у користуванні;

- лом, який був у користуванні.

Вказані предмети опечатані паперовими бирками з пояснювальним текстом.

На думку слідчого є необхідність у вжитті заходів забезпечення кримінального провадження шляхом накладення арешту на вищевказане вилучене майно з метою забезпечення досудового розслідування, збереження речового доказу, проведення по ньому необхідних експертних досліджень.

З метою проведення повного, всебічного досудового розслідування, встановлення істини в кримінальному провадженні, слідчий наполягає на здійсненні арешту вищевказаного вилученого майна.

В судове засідання:

-слідчий не прибула, подала заяву, якою підтримала клопотання та судовий розгляд просила здійснити у її відсутність (а.с.42);

-особа, у якої вилучено майно ОСОБА_7 - не прибув, просив розглянути клопотання у його відсутність, не заперечував щодо його задоволення, про що надав відповідну заяву (а.с.41).

Розглянувши матеріали поданого клопотання, обставини та підстави наведені в клопотанні, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого обґрунтоване та підлягає задоволенню на підставі наступного.

18 квітня 2024 року о 12:22 годині до чергової частини Болградського РВП ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення зі служби 102, що за адресою: АДРЕСА_2 , невідомий чоловік сокирою пошкодив транспортний засіб Хюндай Туксон та далі бігає з сокирою по вулиці (а.с.11-13).

Тоді ж 18.04.2024 року ОСОБА_6 подала до Болградського РВПГУНП в Одеській області заяву про вчинене кримінальне правопорушення (а.с.14-15).

За даним фактом Слідчим відділом Болградського РВП ГУНП в Одеській області розпочато кримінальне провадження за № 0000235, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 194 КК України (а.с.6).

Процесуальне керівництво в даному кримінальному провадженні здійснюється прокурорами Болградської окружної прокуратури (а.с.9-10).

При виїзді на місце події, у період часу з 15:11 до 15:36 години 18.04.2024 проведено огляд місця події - двору житлового домоволодіння АДРЕСА_1 , за місцем мешкання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Огляд проводився з письмового дозволу власника вказаного домоволодінні ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який безпосередньо приймав участь у проведеному огляді.

За результатами огляду виявлено та вилучено, майно належне ОСОБА_7 яке відповідає признакам знарядь злочину:

- сокира, яка була у користуванні;

- лом, який був у користуванні (а.с.23-28).

19.04.2024 постановою слідчого тимчасово вилучене майно, а саме: сокира, яка була у користуванні та лом, який був у користуванні, визнано речовим доказом та залучено до матеріалів кримінального провадження (а.с.37-40).

Арешт майна є одним із таких заходів забезпечення кримінального провадження - ст. 131 ч.2 п.7 КПК України.

Відповідно до ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

За змістом ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Завданням арешту тимчасово вилученого майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження [...].

За змістом ст. 170 КПК України […] арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його. Частиною другою даної норми закону передбачена можливість накладення слідчим суддею арешту на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 КПК України.

Також системний аналіз положень ст.ст. 167, 170, 172, 174 КПК України дає підстави вважати, що арешт може бути накладений не тільки на майно у вигляді речей підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за завдану ними шкоду, але й інших осіб, якщо вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 КПК України.

Згідно п.1 ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Згідно ст. 2 КПК завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Обмеження права власності на тимчасово вилучені транспортні засоби, є розумною та спів розмірною завданню кримінального провадження, перед усім захисту особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпеченню швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду.

Враховуючи, що накладення арешту на тимчасово вилучений транспортний засіб необхідне задля забезпечення кримінального провадження, а відтак є цілком розумним та спів розмірним засобом забезпечення кримінального провадження його завданню та не порушує права й законні інтереси власника майна.

Щодо строків звернення:

Положеннями частини 5 ст.171 КПК України визначено, що клопотання слідчого, прокурора про арешт вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Так згідно протоколу огляду місця події від 18.04.2024 року слідчим вилучено майно, перелік якого зазначено у клопотанні (а.с.1-2), та у самому протоколі (а.с.23-28), на яке слідчий просить накласти арешт.

Клопотання про арешт вилученого майна складено 19.04.2024 року (а.с.1), тоді ж погоджено з прокурором та засобами поштового зв`язку «Нова пошта» 19.04.2023 року о 18:27 годині, номер накладної: 59 0011 3870 9070 надіслано до суду (а.с.44).

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. При цьому, на відміну від інших правових підстав, передбачених ч.2 ст.170 КПК України, арешт з метою забезпечення речових доказів не вимагає повідомлення про підозру у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Так, частиною 11 статті 170 КПК України встановлено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ст. 98 КПК України матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставини, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом є речовими доказами по справі.

Аналіз вищенаведеного вказує, що діючим законодавством передбачений обов`язок, а не право слідчого надання доказів та доведення перед судом їх переконливості, оскільки під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються; та застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе наявності трьох необхідних ознак, необхідних для застосування заходів забезпечення кримінального провадження (ст.132 ч.3 КПК України).

Статтею 116 КПК України встановлено, що процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки. Строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти [...].

З огляду на викладене, слідчим дотримано вимоги ч.5 ст.171 КПК України.

Таким чином, існують достатні обставини, які підтверджують, що незастосування заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту на вилучене майно, призведе до приховування та/або зникнення речових доказів, наявних в ньому, що позбавить можливості орган досудового розслідування провести усі необхідні слідчі дії та якомога швидше завершити досудове розслідування.

А відтак, необхідно вжити заходи забезпечення кримінального провадження та здійснити арешт вищевказаного вилученого майна, що відповідає критеріям, зазначеним у ч.2 ст.167 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 167, 170, 171, 173, 236 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_3 про арешт вилученого майна - задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно на підставі протоколу огляду місця події від 18.04.2024 року домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 у гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в рамках досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000235 від 18.04.2024, а саме на:

- сокиру;

- лом.

Вилучене майно передати на відповідальне зберігання до камери зберігання речових доказів Болградського РВП ГУНП в Одеській області.

Виконання ухвали та відповідальність за збереження вилучено майна покласти на старшого слідчого СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1