УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2024 року

м. Київ

справа №757/26817/22-к

провадження №51-975ск24

Колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

вивчила касаційну скаргу та доповнення до неї прокурора у кримінальному провадженні № 0000391 ОСОБА_4 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 30 червня 2023 року та ухвалу Київського апеляційного суду від

16 листопада 2023 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366-2 КК України, і

встановила:

ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 30 червня 2023 року задоволено клопотання захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 та закрито кримінальне провадження № 0000391, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 грудня 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1

ст. 366-2 КК України, на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку із закінченням строків досудового розслідування.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 16 листопада 2023 року ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 30 червня 2023 року залишено без змін.

Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі та доповненнях до неї, доводи якої аналогічні висунутим вимогам у апеляційній скарзі, прокурор, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить оскаржені судові рішення скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції. В обґрунтування своїх доводів указує, що у підготовчому провадженні суд, без оцінки всіх матеріалів кримінального провадження, позбавлений процесуальної можливості закрити провадження на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України. Крім цього суд, аналізуючи санкцію інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення на момент його вчинення та на момент ухвалення оскаржуваного рішення, вийшов за межі повноважень, наділених його ст. 314 КПК України, оскільки таке питання з`ясовується лише під час прийняття остаточного рішення у справі, передбаченого ст. 374 КПК України. Також, за доводами прокурора, судами не враховано, що висунуте обвинувачення, відповідно до вимог ст. 338 КПК України, прокурором може бути змінене в межах судового розгляду. На думку прокурора, посилання суду на те, що ОСОБА_7 свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні не визнав, не відносяться до компетенції суду на даній стадії, оскільки згідно з вимогами ст. 291 КПК України в обвинувальному акті такі відомості не зазначалися.

Мотиви Суду

Перевіривши доводи, викладені в касаційній скарзі та доповненнях до неї прокурора, та долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів не знайшла підстав для відкриття касаційного провадження.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги та наданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Зі змісту ст. 370 КПК України, якою визначено вимоги стосовно законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення, убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Зокрема, п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України визначено, що досудове розслідування це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Отже, закон пов`язує закінчення досудового розслідування з постановленням процесуального рішення - постанови про закриття кримінального провадження, або вчиненням комплексу процесуальних дій, пов`язаних з направленням до суду обвинувального акту чи відповідного клопотання. У Параграфі 1 Глави 24 КПК України розкриваються відповідні форми закінчення досудового розслідування.

Відповідно до ст. 219 КПК України строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань або винесення постанови про початок досудового розслідування у порядку, встановленому ст. 615 цього Кодексу, до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотанням про закриття кримінального провадження або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

З дня повідомлення особі про підозру досудове розслідування повинно бути закінчене: 1) протягом сімдесяти двох годин - у разі повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або затримання особи в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 298-2 цього Кодексу; 2) протягом двадцяти діб - у разі повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку у випадках, якщо підозрюваний не визнає вину або необхідності проведення додаткових слідчих (розшукових) дій, або вчинення кримінального проступку неповнолітнім; 3) протягом одного місяця - у разі повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку, якщо особою заявлено клопотання про проведення експертизи у випадку, передбаченому ч. 2 ст. 298-4 цього Кодексу; 4) протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

У відповідності до п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

Згідно з ч. 2 ст. 113 КПК України будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Строк досудового розслідування може бути продовжений з підстав та у порядку, передбачених КПК України.

Як вбачається з постановлених судових рішень, 14 грудня 2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000391 були внесені відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 366-2 КК України, за повідомленням НАЗК про внесення недостовірних відомостей до щорічної декларації за 2020 рік суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції».

19 серпня 2022 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366-2 КК України.

16 вересня 2022 року сторону захисту було повідомлено про завершення досудового розслідування та відкриття матеріалів досудового розслідування.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000391 від

14 грудня 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366-2 КК України, складено старшим слідчим в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_8 та затверджено прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 28 вересня 2022 року.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що санкція ч. 1 ст. 366-2 КК України станом на час вчинення інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення передбачала покарання у виді штрафу від двох тисяч п`ятсот до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, доводи апеляційної скарги прокурора колегія суддів апеляційного суду визнала доводи апеляційної скарги прокурора необґрунтованими, оскільки станом на день постановлення оскаржуваної ухвали санкція ч. 1 ст. 366-2 КК України передбачає покарання у виді штрафу від трьох тисяч до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або обмеження волі на строк до двох років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Згідно з ч. 2 ст. 12 КК України (в редакції, що діяла на час вчинення інкримінованого правопорушення) кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Таким чином, як обґрунтовано констатували суди, станом на момент вчинення обвинуваченим ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366-2 КК України, а саме станом на 29 березня 2021 року, це кримінальне правопорушення відносилось до кримінальних проступків.

Встановлено, що ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні не визнав, та у матеріалах кримінального провадження відсутні дані про клопотання про проведення експертизи.

Отже, відповідно до положень п. 2 ч. 3 ст. 219 КПК України досудове розслідування у даному кримінальному провадженні повинно було завершитись протягом двадцяти діб з моменту повідомлення особи про підозру, тобто до

09 вересня 2022 року.

Водночас, як вбачається із судових рішень, обвинувальний акт щодо ОСОБА_5 був складений 28 вересня 2023 року та надійшов до Печерського районного суду

м. Києва для розгляду по суті лише 30 вересня 2022 року, тобто поза межами строку досудового розслідування.

Суд апеляційної інстанції, з висновками якого погоджується колегія суддів касаційної інстанції, виснував, що з дня повідомлення ОСОБА_5 про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366-2 КК України, до звернення до суду з обвинувальним актом сплинули строки досудового розслідування, визначені ст. 219 КПК України.

Колегія суддів вважає, що висновок апеляційного суду, яким залишено оскаржене рішення суду першої інстанції без змін, є слушним, оскільки переглядаючи кримінальне провадження в межах апеляційної скарги прокурора, проаналізувавши її доводи, суд апеляційної інстанції надав їм належну оцінку, дійшовши до висновків про правомірність закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_5 з підстав, передбачених п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Касаційна скарга прокурора не містить переконливих доводів, які би ставили під сумнів законність постановлених судових рішень. Вони є законними, обґрунтованими та належним чином вмотивованими, адже в повній мірі відповідають вимогам статей 370, 419 КПКУкраїни.

Ураховуючи наведене та керуючись ст. 428 КПК України, колегія суддів

постановила:

відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою та доповнення до неї прокурора у кримінальному провадженні № 0000391 ОСОБА_4 на ухвалу Печерського районного суду

м. Києва від 30 червня 2023 року та ухвалу Київського апеляційного суду від

16 листопада 2023 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366-2 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3