Справа № 741/2112/23 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/190/24
Категорія - ч. 1 ст. 309 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за №0000612 від 23.09.2023 року за апеляційною скаргою прокурора на вирок Носівського районного суду Чернігівської області від 01 листопада 2023 року стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Носівка, Чернігівської області, громадянина України, українця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 12 жовтня 2023 року Носівським районним судом Чернігівської області за ст. 126-1 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі з іспитовим строком 1 рік,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

за участю учасників кримінального провадження

прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини

Вироком Носівського районного суду Чернігівської області від 01 листопада 2023 року ОСОБА_6 визнано винуватим та призначено йому покарання ч. 1 ст. 309 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного йому покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 (один) рік.

На підставі п. п. 1 та 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави витрати на залучення експерта у сумі 956 грн 00 коп.

Питання про речові докази вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

Судом першої інстанції встановлено, що на початку вересня 2023 року у невстановлений досудовим розслідуванням день та час, ОСОБА_6 на околиці Кобижчанського лісу біля польової дороги між селами Підгайне та Наумівка, Ніжинського району, Чернігівської області зірвав дикоростучі гілки з листям рослини конопель, тобто незаконно її придбав, після чого переніс на горище сараю свого господарства по АДРЕСА_2 , де висушив та незаконно зберігав для власних потреб, без мети збуту, особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, маса якого в перерахунку на висушену речовину становить 54,5 г, до його видачі працівникам поліції 23 вересня 2023 року в період часу з 12 год. 30 хв. до 12 год. 34 хв. під час проведення огляду місця події.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого та кваліфікацію його дій, просить вирок суду скасувати у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а також невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого та ухвалити новий, яким ОСОБА_6 визнати винуватим за ч. 1 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді 1 року обмеження волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання призначеного покарання за новим вироком та вироком Носівського районного суду від 12.10.2023 року остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді 1 року 6 місяців обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 2 роки та покладенням на нього обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

В іншій частині оскаржуваний вирок залишити без змін.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що до постановлення даного вироку, ОСОБА_6 був засуджений вироком від 12.10.2023 року за ст. 126-1 КК України до обмеження волі на строк 1 рік зі звільненням та призначенням іспитового строку на підставі ст. 75 КК України та покладенням ряду обов`язків, передбачених ст. 76 КК України і хоча даний вирок суду не набрав чинності, однак відповідно до правового висновку, сформованого у постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 01.06.2020, суд мав керуватися саме часом постановлення попереднього вироку, а не часом набрання ним чинності. Враховуючи, що кримінальне правопорушення вчинено ним до постановлення вироку у даній справі, то суд мав застосувати положення ч. 4 ст. 70 КК України. Враховуючи, що обидва вироки від 12.10.2023 та 01.11.2023 року мають однакову міру покарання 1 рік обмеження волі, що виключає поглинання, тому остаточне покарання просить призначити шляхом часткового складання покарань.

Позиції учасників судового провадження

Прокурор у судовому засіданні просив задовольнити подану апеляційну скаргу.

Обвинувачений та його захисник у судовому засіданні поклались на розсуд суду.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при ухваленні судового рішення

Заслухавши доповідача, думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, за обставин, викладених у вироку, у апеляційній скарзі не оспорюється, у зв`язку з чим колегією суддів не перевіряється.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність, то колегія визнає їх обґрунтованими виходячи з наступного.

З вироку суду першої інстанції вбачається, що ОСОБА_6 до постановлення вироку у даному кримінальному провадженні, був засуджений вироком Носівського районного суду Чернігівської області від 12.10.2023 року за ст. 126-1 КК України до 1 року обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік та покладено ряд обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

У межах даного кримінального провадження кримінальне правопорушення (проступок), передбачений ч. 1 ст. 309 КК України, ОСОБА_6 вчинив у вересні 2023 року, тобто до ухвалення попереднього вироку. Однак дана обставина залишилась поза увагою суду, при встановленні анкетних даних обвинуваченого судом зазначено, що попередній вирок не набув чинності на момент ухвалення вироку судом 01.11.2023 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій-третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 КК України.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові об`єднаної палати ВС від 01.06.2020 року у справі № 766/39/17, зазначено, що при визначенні того, які з правил призначення остаточного покарання (за сукупністю злочинів чи за сукупністю вироків) підлягають застосуванню за наявності іншого обвинувального вироку (вироків) щодо цієї ж особи, слід керуватися саме часом постановлення попереднього вироку, а не часом набрання ним законної сили, тобто якщо злочин, за який засуджено особу в цьому кримінальному провадженні, було вчинено до постановлення попереднього вироку, то остаточне покарання призначається за правилами, передбаченими ч. 4 ст. 70 КК.

Даних вимог суд першої інстанції не дотримався, чим допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Тому суд мав призначити покарання за ч. 1 ст. 309 КК України, приєднати покарання за попереднім вироком та остаточно призначити покарання за правилами ч. 4 ст. 70 КК України.

При цьому судом призначено ОСОБА_6 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі строком 1 рік та зі звільненням від покарання і встановленням іспитового строку 1 рік на підставі ст. 75 КК України, яке є ідентичним покаранню, визначеному вироком суду від 12.10.2023 року, що позбавляє при призначенні остаточного покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України застосувати принцип поглинення покарання, тому підлягає застосуванню принцип часткового складання покарань.

За таких обставин, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Керуючись ст. ст. 374, 404, 405, 409, 418, 420, 615 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Носівського районного суду Чернігівської області від 01 листопада 2023 року стосовно ОСОБА_6 - скасувати в частині призначеного покарання.

ОСОБА_6 визнати винуватим та призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 309 КК України у виді 1 року обмеження волі;

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарань за даним вироком та вироком Носівського районного суду Чернігівської області від 12.10.2023 року, остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді 1 року 6 місяців обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановити іспитовий строк 2 роки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В решті вирок суду залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений до касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня його проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4