Справа №186/695/24
Провадження №1-кп/0186/288/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2024 року м.Першотравенськ.

Першотравенський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретар ОСОБА_2 ,

з участю: прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м.Першотравенську кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000037 від 15 квітня 2024 року, по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м.Першотравенську, Дніпропетровської області, з неповною середньою освітою, одруженого, непрацюючого, на утриманні малолітніх дітей не має, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , на обліку у лікарів нарколога та психіатра неперебуваючого, раніше судимого:

- 03 вересня 2009 року Першотравенським міським судом Дніпропетровської області по ч.1 ст.296, ст.75, ст.76 КК України до обмеження волі на строк два роки, звільненого від відбування покарання з іспитовим строком один рік;

- 03 листопада 2009 року Першотравенським міським судом Дніпропетровської області по ч.2 ст.186, ч.1 ст.187, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України до позбавлення волі на строк чотири роки шість місяців. 30 квітня 2013 року звільненого з Жовтоводської ВК Дніпропетровської області умовно достроково на 8 місяців 12 днів,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України,

В С Т А Н О В И В :

14 квітня 2024 року о 17.00 годині ОСОБА_5 знаходився біля будинку АДРЕСА_3 з ОСОБА_6 . Під час вживання спиртних напоїв біля будинку АДРЕСА_3 у ОСОБА_5 виник злочинний умисел на повторне заволодіння чужим майном, шляхом обману, а саме: мобільним телефоном, марки «VIVO», моделі V2036, синього кольору, який належав ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне заволодіння чужим майном, переслідуючи мету наживи, з корисливих мотивів, ОСОБА_5 попросив у ОСОБА_6 належний йому мобільний телефон, марки «VIVO», моделі «V2036», синього кольору, під приводом дзвінка.

Потерпілий, будучи введеним в оману ОСОБА_5 , не підозрюючи про його злочинний намір, вважаючи його дії правомірними, у вищевказаний період часу, добровільно передав останньому мобільний телефон, марки «VIVO», моделі «V2036», синього кольору.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, шляхом обману, ОСОБА_5 , переслідуючи мету наживи, повторно, з корисливих мотивів, отримавши від ОСОБА_6 мобільний телефон, марки «VIVO», моделі «V2036», синього кольору і, не маючи наміру повертати його власнику, скориставшись тим, що ОСОБА_6 продовжував знаходитись на місці та не спостерігав за його діями, з метою отримання реальної можливості розпоряджатися вищевказаним мобільним телефоном, ОСОБА_5 покинув місце скоєння злочину, обернувши чуже майно на свою користь та розпорядився ним на власний розсуд. Таким чином, своїми умисними діями спричинив майнову шкоду потерпілому - ОСОБА_6 , на суму 6749 гривень 10 копійок.

30 квітня 2024 року між прокурором Першотравенської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000037 від 15 квітня 2024 року, з одного боку, та підозрюваним у цьому провадженні - ОСОБА_5 , із захисником - адвокатом ОСОБА_4 , з іншого боку, на підставі ст. ст. 468, 469, 472 КПК України та письмової згоди потерпілого - ОСОБА_6 , на укладення угоди про визнання винуватості, згідно абзацу 5 ч.4 ст.469 КПК України, у приміщенні Першотравенської окружної прокуратури, за адресою: вул.Шахтарської Слави, буд.№16, м.Першотравенська, Синельниківського району, Дніпропетровської області, укладено угоду про визнання винуватості, за умовами якої: підозрюваний ОСОБА_5 , під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні; сторони погодилися на призначення покарання підозрюваному - ОСОБА_5 , по ч.2 ст.190 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки, звільнивши його від відбування основного покарання з випробуванням і покладенням обов`язків, на підставі ст.75 та ст.76 КК України.

Згідно ч.3 ст.75 КК України тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом.

При погодженні виду і розміру покарання сторони врахували обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , передбачені ст.66 КК України, - щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, та обставини, які обтяжують покарання, передбачені ст.67 КК України, які відсутні.

В угоді також передбачені наслідки укладення угоди, її затвердження та невиконання, які роз`яснені ОСОБА_5 .

Потерпілий - ОСОБА_6 , подав письмову згоду прокурору у вказаному кримінальному провадженні на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним, не заперечує проти призначення покарання останньому по ч.2 ст.190 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, на підставі ст.75 КК України, та покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні угоду про визнання винуватості підтримав, просив її затвердити, призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на строк три роки, звільнити його від відбування покарання, застосувавши ст.75 КК України та покласти обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Потерпілий - ОСОБА_6 , подав до суду заяву з проханням провести судове засідання без його участі, затвердити угоду про визнання винуватості та призначити покарання, зазначене в угоді.

Обвинувачений визнав себе винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, від дачі показань відмовився, надав згоду на застосування узгодженого виду покарання, у разі затвердження угоди про визнання винуватості. Просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити йому узгоджене покарання, з мінімальним іспитовим строком.

Захисник обвинуваченого в підготовчому судовому засіданні просив суд затвердити угоду про визнання винуватості, призначити покарання у виді позбавлення волі на строк три роки, звільнити обвинуваченого від відбування покарання, застосувавши ст.75 КК України.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.2 ст.468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої тяжкості, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Пунктом 1 ч.3 ст.314 КПК України визначено, що при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

В підготовчому судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, тобто у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

Сторони добровільно уклали угоду про визнання винуватості, зміст якої відповідає вимогам ст.472 КПК України, Закону України про кримінальну відповідальність, в тому числі, щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженої міри покарання, яка передбачена санкцією ч.2 ст.190 КК України.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , відповідно до ст.12 КК України, є злочином невеликої тяжкості, потерпілий - ОСОБА_6 , подав письмову згоду прокурору у вказаному кримінальному провадженні на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним ОСОБА_5 , не заперечує проти призначення покарання останньому по ч.2 ст.190 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, на підставі ст.75 КК України, тому, відповідно до вимог ч.4 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена.

Укладення угоди про визнання винуватості є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений - ОСОБА_5 , повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені ч.4 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України.

Відповідно до ч.5 ст.65 КК України, у випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

На підставі ст.65 КК України, п.1 Постанови Пленуму ВССУ № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суд має враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винуватого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Міра покарання, яка узгоджена сторонами, є достатньою для виправлення, перевиховання обвинуваченого та відповідає загальним засадам призначення покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, передбаченими ст.66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, обставини, які обтяжують покарання, передбачені ст.67 КК України, в ході судового розгляду не встановлені.

Крім того, при призначені покарання враховано, що ОСОБА_5 є таким, що раніше притягувався до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання, викрадене потерпілому повернуто.

Відповідно до вимог ст.475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду та призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Підстави для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачені положеннями ч.7 ст.474 КПК України, відсутні.

Таким чином, за наслідками розгляду угоди про визнання винуватості під час підготовчого судового провадження, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши доводи сторін кримінального провадження, приходить до висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим і призначення ОСОБА_5 , узгодженої сторонами міри покарання за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, та ухвалення обвинувального вироку.

Так як укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, обвинувачений відмовився від здійснення права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_5 обвинувачують, а саме: від допиту під час судового розгляду свідків обвинувачення, подання клопотання про виклик свідків і подання доказів, що свідчать на його користь; що ОСОБА_5 скоїв нетяжкий злочин, щиро розкаявся в скоєному, активно сприяв розкриттю злочину, тобто угода відповідає вимогам цього Кодексу, закону та ухваленню вироку, тому суд вважає за можливе затвердити угоду про визнання винуватості і призначити ОСОБА_5 покарання по ч.2 ст.190 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, на підставі ст.75 КК України та покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України, що буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого.

Кваліфікація скоєного ОСОБА_5 по ч.2 ст.190 КК України правильна, за ознакою - заволодіння чужим майном, шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

Обставини, які пом`якшують покарання, передбачені ст.66 КК України, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, які обтяжують покарання, передбачені ст.67 КК України, відсутні.

Враховуючи обставини, які пом`якшують покарання та суттєво зменшують ступінь тяжкості скоєного, особу винного, суд вважає за можливе його виправлення без відбування покарання з випробуванням і покладенням на нього обов`язків у відповідність ст.75, п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Речові докази по справі суд вирішує у відповідність ст.100 КПК України: договір закладу мобільного телефону «VIVO Y31», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 від 14 квітня 2024 року, оптичний диск з відеозаписом моменту закладання мобільного телефону «VIVO Y31», ІМЕІ 1: НОМЕР_2 слід залишити при матеріалах кримінального провадження; мобільний телефон «VIVO Y31», ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , переданий потерпілому - ОСОБА_6 під розписку, слід залишити останньому за належністю.

При вирішенні питання відшкодування процесуальних витрат у справі, пов`язаних із залученням експертів, суд зазначає, що, відповідно до вимог ч.2 ст.124 КПК України - у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта та вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_5 витрати на проведення судової товарознавчої експертизи №2030/24 від 17 квітня 2024 року, вартість якої, згідно довідки, складає 260 гривень.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого - ОСОБА_5 , під час досудового розслідування не обирався, клопотання про обрання такого заходу стороною обвинувачення не заявлено.

Керуючись ст.ст.128, 368, 370, 373, 374, 394, 468, 469, 472, 473, 474, 475 КПК України, - суд

У Х В А Л И В :

Затвердити укладену 30 квітня 2024 року між прокурором Першотравенської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000037 від 15 квітня 2024 року, з одного боку, та підозрюваним у цьому провадженні - ОСОБА_5 , із захисником - адвокатом ОСОБА_4 , з іншого боку, на підставі ст. ст. 468, 469, 472 КПК України та письмової згоди потерпілого - ОСОБА_6 , на укладення угоди про визнання винуватості, згідно абзацу 5 ч.4 ст.469 КПК України, у приміщенні Першотравенської окружної прокуратури, за адресою: вул.Шахтарської Слави, буд.№16, м.Першотравенська, Синельниківського району, Дніпропетровської області, угоду про визнання винуватості, за умовами якої: підозрюваний ОСОБА_5 , під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні; сторони погодилися на призначення покарання підозрюваному - ОСОБА_5 , по ч.2 ст.190 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням і покладенням обов`язків, на підставі ст.75 та ст.76 КК України.

Потерпілий - ОСОБА_6 , подав письмову згоду прокурору у вказаному кримінальному провадженні на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним, не заперечує проти призначення покарання останньому по ч.2 ст.190 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, на підставі ст.75 КК України.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку, тривалістю в один рік, не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

У відповідність пунктів 1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки:

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази: договір закладу мобільного телефону «VIVO Y31», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 від 14 квітня 2024 року, оптичний диск з відеозаписом моменту закладання мобільного телефону «VIVO Y31», ІМЕІ 1: НОМЕР_2 - залишити при матеріалах кримінального провадження; мобільний телефон «VIVO Y31», ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , переданий потерпілому - ОСОБА_6 під розписку, - залишити останньому за належністю.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави документально підтверджені витрати на проведення судової товарознавчої експертизи №2030/24 від 17 квітня 2024 року - 260 гривень.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого - ОСОБА_5 , під час досудового розслідування не обирався, клопотання про обрання такого заходу стороною обвинувачення не заявлено.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції після його проголошення.

Вирок Першотравенського міського суду Дніпропетровської області на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Першотравенський міський суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення:

1)обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2)потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу;

3)прокурором виключно з підстав призначення покарання менш суворого ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому, згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу, угода не може бути укладена.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1 .