Справа № 639/2417/24
Провадження № 1-кп/639/317/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2024 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.04.2024 за №0000330, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Катеринівка Куп`янського району Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштований та не одружений (перебуває в цивільному шлюбі), раніше не судимий, має статус внутрішньо переміщеної особи, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 1983 р.н.., у порушення вимог ст. 28 Конституції У країни, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також у порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», безпричинно, умисно, систематично вчиняє психологічне насильство по відношенню до своєї цивільної дружини ОСОБА_4 1987 р.н., з якою сумісно проживає за адресою АДРЕСА_2 , що призводить до психологічних страждань останньої, а також погіршення якості її життя, що виражається у формі втрати енергійності, втомі, втраті повноцінного сну та відпочинку.

Так, 15.02.2024 о 07 год. 00 хв. ОСОБА_5 знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив сварку зі своєю цивільною дружиною ОСОБА_4 під час якої перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння вчинив психологічне насильство в сім`ї, які полягали у образах нецензурною лайкою, чим завдав психологічних страждань останній. За вказані дії постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 04.03.2024 ОСОБА_5 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП за вчинення насильства в сім`ї та призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень.

Крім цього, 23.02.2024 о 10 год. 00 хв. ОСОБА_5 знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив сварку зі своєю цивільною дружиною ОСОБА_4 під час якої перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння ображав нецензурною лайкою, принижував та погрожував, чим вчинив дії фізичного та психологічного характеру, які полягали у штовханнях, хапаннях за волосся, погрозах, словесних образах,залякуваннях, чим завдав їй фізичного болю та психологічних страждань. За вказані дії постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 20.03.2024 ОСОБА_5 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за вчинення насильства в сім`ї та призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі 10 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 170 гривень.

Також, 24.02.2024 о 10 год. 25 хв. ОСОБА_5 перебував за адресою місця проживання ОСОБА_4 , а саме у квартирі АДРЕСА_3 , чим порушив застосовані до нього терміновим заборонним приписом заходи, а саме, заборону на вхід та перебування в місці проживання постраждалої особи, відповідальність за що передбачена ч.1 ст.173-2 КУпАП.. За вказані дії постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 20.03.2024 ОСОБА_5 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за вчинення насильства в сім`ї та призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі 10 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 170 гривень.

Таким чином, ОСОБА_5 будучи особою неодноразово притягнутою до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства за ст. 173-2 КупАП, вчинив умисний злочин проти життя та здоров`я особи за наступних обставин:

Так, 01.04.2024 приблизно о 18 год. 54 хв. ОСОБА_5 знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 вчинив сварку зі своєю цивільною дружиною ОСОБА_4 психологічне насильство, яке до цього носило систематичний характер, а саме: кричав на неї , ображав нецензурною лайкою, принижував людську гідність, погрожував фізичною розправою, що призвело до психологічних страждань потерпілої. Внаслідок таких систематичних дій з боку ОСОБА_5 . потерпіла ОСОБА_4 постійно перебуває у стані емоційного пригнічення та у неї спостерігається погіршення психологічного самопочуття, зниження самооцінки, втрата позитивних емоцій та жажди до життя, погіршенні якості життя в цілому.

Таким чином, згідно висновку психолога-спеціаліста ОСОБА_6 , у потерпілої ОСОБА_4 виявлено ознаки переживання психологічного, фізичного та економічного насильства у складі домашнього насильства, а також ознаки переживання стресового стану в наслідок зазначених подій.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні зазначала про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, зібраними матеріалами справи та необхідність призначення останньому покарання у виді позбавлення волі у розмірі, передбаченому санкцією ст. 126-1 КК України, а також про наявність підстав для застосування положень ст. 75 КК України. Окрім цього зазначара про необхідність застосування до ОСОБА_5 обмежувальних заходів, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 91-1 КК України у виді заборони наближатися на відстань 100 метрів до місця, де особа, яка постраждала від домашнього насильства-потерпіла ОСОБА_4 може постійно чи тимчасово проживати, тимчасово чи систематично перебувати у зв`язку з роботою, навчанням, лікуванням чи з інших причин строком на 3 місяці та передбачений, п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України, направивши ОСОБА_5 для проходження програми для кривдників на строк 2 (два) місяці.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, визнав у повному обсязі, повністю підтвердив фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення, надав пояснення щодо місця, часу, способу його вчинення так, як вони встановлені судом. Зокрема визнав, що причиною сварок та конфліктів з потерпілою ОСОБА_4 є його зловживання алкогольними напоями. Повідомив, що має наразі статус внутрішньо переміщеної особи і почав зловживати алкогольними напоями після початку повномасштабної війни, коли він втратив постійну роботу. З метою позбавитись від алкогольної залежності він намагався закодуватись, однак цього кодування вистачило ненадовго.

Щиро шкодує про свою поведінку стосовно потерпілої ОСОБА_4 . Повідомив, що наразі лікується від гіпертонії та епілепсії, після чого планує звернутися до лікаря-нарколога й почати лікування від алкогольної залежності, працевлаштуватися.

З потерпілою ОСОБА_4 вони вже не будуть жити разом, а роз`їжджаються по різним квартирам. Це їх спільне рішення. Просить суворо його не карати.

Потерпіла ОСОБА_4 у судовому засіданні підтвердила викладені в обвинувальному акті обставини. Пояснила, що з ОСОБА_5 проживає у цивільному шлюбі з 2020 року. Протягом приблизно останнього року ОСОБА_5 почав зловживати алкогольними напоями. На цьому ґрунті між ними почались сварки та конфлікти. Під час цих сварок ОСОБА_5 нецензурною лайкою ображав ОСОБА_4 , штовхав її, хапав за руки, міг не випускати з кімнати коли ОСОБА_4 хотіла від нього втекти тощо. Одного разу ОСОБА_5 під час такої сварки схопив ОСОБА_4 за волосся, внаслідок чого вирвав локон її волосся.

На запитання прокурора ОСОБА_4 пояснила, що наразі стосунки між нею та ОСОБА_5 припинено через негативну поведінку останнього: постійне перебування у стані алкогольного сп`яніння, під час якого ОСОБА_5 проявляє агресію до ОСОБА_4 , вчиняє сварки, ображає її тощо.

У тверезому стані ОСОБА_5 адекватна людина і сварки та конфлікти між ними не відбуваються. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 намагались налагодити свої відносини і ОСОБА_5 кодувався від алкогольної залежності, однак цього кодування вистачило на 3 місяці. ОСОБА_5 намагався самостійно припинити вживати алкогольні напої, однак цього вистачало не більше ніж на 2 2,5 місяці. ОСОБА_5 кожного разу обіцяв ОСОБА_4 виправитись і перестати вживати алкогольні напої, однак ліміт довіри до нього вже вичерпано. На ґрунті алкоголізму у ОСОБА_5 загострились хвороби, а саме гіпертонія другого ступеню та приступи епілепсії.

Вона вже не буде жити разом з ОСОБА_5 , а роз`їжджаються по різним квартирам. Це їх спільне рішення. Під час досудового розслідування ОСОБА_4 проходила спілкування з психологом, на даний час допомоги психолога вона не потребує. Щодо виду та розміру покарання необхідного та достатнього для виправлення ОСОБА_5 поклалась на розсуд суду.

Беручи до уваги повне визнання обвинуваченим ОСОБА_5 своєї вини, а також те, що він не піддає сумніву фактичні обставини справи, відсутність у суду сумніву в правильності розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, добровільності та істинності його позиції, суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ними не оспорюються, розглянув дане кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, попередньо роз`яснивши наслідки такого порядку дослідження доказів, обмежившись допитом обвинуваченого, потерпілої, дослідженням письмових доказів, зокрема даних, що характеризують особу обвинуваченого.

Аналізуючи обставини, що визнаються учасниками судового провадження, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 в обсязі пред`явленого обвинувачення є доведеною. Дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ст. 126-1 КК України, тобто умисне систематичне вчинення психологічного та фізичного насильства щодо цивільної дружини з якою він перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних та фізичних страждань.

Перевіркою даних про особу обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що він офіційно не працевлаштований та не одружений (перебуває у цивільному шлюбі), має постійне місце проживання, раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, має статус внутрішньо переміщеної особи, неповнолітніх дітей або непрацездатних осіб на утриманні не має.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 відповідно до ст. 66 КК України, суд вважає повне визнання вини та щире каяття.

Обставиною, яка відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд визнає вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд виходить з положень ст. ст. 50, 65 КК України, а саме принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, його наслідки, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, особу обвинуваченого, його відношення до скоєного.

Відповідно до ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Відповідно до ч. 1 ст. 91-1 КК України в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, відповідно до якого (яких) на засудженого можуть бути покладені такі обов`язки:

1) заборона перебувати в місці спільного проживання з особою, яка постраждала від домашнього насильства;

2) обмеження спілкування з дитиною у разі, якщо домашнє насильство вчинено стосовно дитини або у її присутності;

3) заборона наближатися на визначену відстань до місця, де особа, яка постраждала від домашнього насильства, може постійно чи тимчасово проживати, тимчасово чи систематично перебувати у зв`язку з роботою, навчанням, лікуванням чи з інших причин;

4) заборона листування, телефонних переговорів з особою, яка постраждала від домашнього насильства, інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто або через третіх осіб;

5) направлення для проходження програми для кривдників.

Заходи, передбачені частиною першою цієї статті, застосовуються до особи, яка на момент вчинення домашнього насильства досягла 18-річного віку.

Заходи, передбачені частиною першою цієї статті, можуть застосовуватися на строк від одного до трьох місяців і за потреби можуть бути продовжені на визначений судом строк, але не більше як на 12 місяців.

Суд зауважує, що застосування обмежувальних заходів із покладенням на засудженого обов`язків, передбачених ст. 91-1 КК України, є правом, а не обов`язком суду.

Враховуючи вищевикладене, конкретні обставини справи, ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу ОСОБА_5 , який раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, має статус внутрішньо переміщеної особи, офіційно не працевлаштований та неодружений (перебуває у цивільному шлюбі), неповнолітніх дітей або непрацездатних осіб на утриманні не має, обставини, що пом`якшують покарання, - повне визнання вини та щире каяття, обставину, щообтяжує покарання, - вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, його вік, майновий стан та стан здоров`я, позицію прокурора та потерпілої щодо покарання необхідного та достатнього для виправлення обвинуваченого, ставлення ОСОБА_5 до вчиненого, а також те, що він разом із потерпілої спільно прийняли рішення припинити стосунки та роз`їхатись по різним квартирам, суд приходить до переконання про необхідність призначення ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі у розмірі, передбаченому санкцією інкримінованої йому статті КК України, та про можливість виправлення ОСОБА_5 без відбування покарання, у зв`язку із чим він може бути звільнений від відбування покарання з випробуванням на підставі ч. 1 ст. 75 КК України.

Окрім цього, враховуючи систематичність вчинення домашнього насильства по відношенню до потерпілої, суд приходить до висновку, що в інтересах потерпілої від злочину, пов`язаного з домашнім насильством необхідно застосувати до обвинуваченого обмежувальні заходи, поклавши на нього обов`язки, передбачені п.п. 3, 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України, а саме, заборонити наближатися на відстань 100 метрів до місця, де особа, яка постраждала від домашнього насильства-потерпіла ОСОБА_4 , може постійно чи тимчасово проживати, тимчасово чи систематично перебувати у зв`язку з роботою, навчанням, лікуванням чи з інших причин та направити ОСОБА_5 для проходження програми для кривдників.

Саме таке покарання, на думку суду, є необхідним та достатнім для подальшого виправлення ОСОБА_5 , попередження скоєння нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, а також відповідає таким принципам Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як пропорційність обмеження прав людини, легітимність мети та невідворотність покарання.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого судом не обирався.

Цивільний позов не заявлено, заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Долю речових доказів належить вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

Згідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України на період іспитового строку покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації за місцем свого проживання;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації за місцем свого проживання про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 91-1 КК України застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обмежувальний захід, у виді заборони наближатися на відстань 100 метрів до місця, де особа, яка постраждала від домашнього насильства-потерпіла ОСОБА_4 1987 р.н., може постійно чи тимчасово проживати, тимчасово чи систематично перебувати у зв`язку з роботою, навчанням, лікуванням чи з інших причин строком на 3 місяці.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обмежувальний захід, поклавши на нього обов`язок пройти програму для кривдників протягом 2 (двох) місяців.

Речові докази по кримінальному провадженню:

- диск DVD-R «Verbatium» залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений з урахуванням положень ст. 394 КПК Українидо Харківського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1