У Х В А Л А

Іменем України

15.03.2024

Справа № 331/796/24

Провадження № 1-кс/331/518/2024

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ відділу поліції №2 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_3 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000088 від 20.01.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, -

про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В:

У провадження слідчого судді надійшло клопотання про арешт майна у якому зазначено, що ОСОБА_4 у невстановлений досудовим слідством день та час, діючи незаконно, в порушення вимог ст.ст. 25, 26 Закону України Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори, маючи умисел на незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу, обіг якого обмежено з метою подальшого збуту, при невстановлених в ході досудового розслідування обставинах, незаконно придбала порошкоподібну речовину білого кольору, яку, з метою її маскування змішала з сухим молоком. Далі зазначену суміш поклала до пакету, яку в подальшому стала незаконно зберігати при собі з метою збуту.

У подальшому, 19.01.2024, ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом направленим на незаконний збут наркотичного засобу, обіг якого обмежено у місця позбавлення волі, попередньо домовившись в ході телефонної розмови з ув`язненим ОСОБА_5 про збут йому наркотичного засобу, шляхом передачі посилки в якій, окрім іншого, для приховання від працівників пенітенціарної служби, знаходився пакет з заздалегідь замаскованим наркотичним засобом, передала його до ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» для ув`язненого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

Після чого, приблизно о 09 годині 12 хвилин вищевказаного дня, ОСОБА_4 , знаходячись в приміщенні прийому передач ДУ «Запорізький слідчий ізолятор», за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перша Ливарна, 36, будучи попередженою про персональну відповідальність за вміст передачі заповнила заявку № 016183 на ім`я ув`язненого ОСОБА_5 та передала останньому пакунок, в ході огляду якого працівниками ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» в полімерному пакеті з сухим молоком був виявлений порошок білого кольору, який згідно висновку експерта № СЕ-19/108-24/1322-НЗПРАП від 24.01.2024 містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон, маса якого склала 0,3628 г (в перерахунку на основу).

Таким чином, ОСОБА_4 , збула наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон до ДУ «ЗСІ», тобто у місця позбавлення волі.

Таким чином, встановлена достатня кількість доказів для підозри ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, який кваліфікується як: незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичного засобу у місця позбавлення волі.

29.02.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України.

Дії передбачені частиною другою ст. 307 КК України караються позбавленням волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек , Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 363727173 від 30.01.2024 ОСОБА_6 є власником квартири, об`єкт житлової нерухомості розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

У випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Отже, з метою забезпечення виконання вироку в частині можливої конфіскації майна в провадженні щодо кримінальних правопорушень, за які може бути застосовано додаткове покарання у вигляді конфіскації майна існує необхідність накласти арешт на квартиру, об`єкт житлової нерухомості розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Слідчий подав до суду заяву про розгляд клопотання без його участі, на задоволенні клопотання наполягає.

ОСОБА_4 подала до суду заяву про розгляд клопотання без її участі, прохала суд не накладати арешт на квартиру.

Адвокат ОСОБА_7 надіслав заперечення щодо клопотання, прохав суд відмовити у його задоволенні.

Згідно ч.1 ст. 172 КПК України неприбуття слідчого у судове засідання не перешкоджає його розгляду.

Фіксування розгляду клопотання технічними засобами звукозапису не здійснювалось на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних обставин.

Згідно п.7 ч.2 ст.131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, віднесено і засади недоторканості права власності. Згідно з вимогами ст. 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення ухваленого в порядку, передбаченому КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно із ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

За вимогами п. 3 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання слідчий суддя повинен враховувати наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, за вчинення якого, у разі визнання особи винуватою, суд може призначити покарання у виді конфіскації майна.

Відповідні дані мають міститися у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Як вбачається з наданого суду витягу до ЄРДР № № 0000088 від 20.01.2024 було внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

29.02.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України.

Дії передбачені частиною другою ст. 307 КК України караються позбавленням волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек , Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 363727173 від 30.01.2024 ОСОБА_6 є власником квартири, об`єкт житлової нерухомості розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого,прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Метою накладення арешту слідчий вважає забезпечення виконання вироку в частині можливої конфіскації майна.

Суд вважає, що незастосування обмежень до розпорядження таким майном може призвести до вжиття підозрюваним заходів для його відчуження чи перереєстрації, з метою уникнення його арешту та подальшої можливої конфіскації. Незастосування цього заходу зумовить труднощі чи неможливість виконання вироку в частині забезпечення конфіскації, а тому арешт майна на даному етапі є законним і необхідним для забезпечення кримінального провадження.

Покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Якщо конфіскується частина майна, суд повинен зазначити, яка саме частина майна конфіскується, або перелічити предмети, що конфіскуються (частина 1 статті 59 КК України). Кримінальний закон не встановлює прямого співвідношення чи обмеження обсягу конфіскації майна як виду покарання із розміром шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Покарання у вигляді конфіскації майна, як і будь-яке інше покарання, встановлюється вироком суду. Оскільки на цьому етапі кримінальне провадження ще не розглянуто судом по суті та вирок не ухвалений, слідчий суддя не має змоги передбачити ні сам факт його ухвалення, ні можливий обсяг конфіскації майна як виду покарання, вказані події на цьому етапі повинні розглядатися лише як вірогідні.

Враховуючи обґрунтовану підозру вважати, що незастосування цього заходу зумовить труднощі чи унеможливить виконання вироку в частині конфіскації майна, арешт належного підозрюваній ОСОБА_4 нерухомого майна на даному етапі є законним і необхідним для забезпечення кримінального провадження.

Дослідженням наявних матеріалів встановлено, що клопотання слідчого про арешт майна відповідає вимогам ст.ст.170, 171 КПК України та належним чином обґрунтоване. Доведена необхідність такого арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.

Крім того,слідча суддя звертає увагу на те, що арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, який в подальшому може бути скасований у визначеному законом порядку. У відповідності до вимог ст. 174 КПК України законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна, а також і те, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись ст.ст.170-173 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотання старшого слідчого СВ відділу поліції №2 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_3 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000088 від 20.01.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт із забороною відчуження у будь-який спосіб на квартиру, об`єкт житлової нерухомості розташований за адресою: АДРЕСА_1 , яка перебуває у приватній власності у ОСОБА_6 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Роз`яснити, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвалу може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1