Справа№ 938/964/23
Судове провадження № 1-кп/938/38/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2024 року селище Верховина

Верховинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000152 від 04.10.2023 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, розлученого, не працевлаштованого, з базовою загальною середньою освітою, депутатом не обирався, раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопрушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 умисно заподіяв потерпілому ОСОБА_5 тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України.

Кримінальне правопорушення вчинив за таких обставин.

ОСОБА_4 13.10.2023 року близько 16:30 год. перебував у дерев`яній господарській споруді, що розміщена по АДРЕСА_2 , де спільно зі своїм знайомим ОСОБА_5 розпивав спиртні напої, в ході чого між ними виник словесний конфлікт.

У ході даного конфлікту ОСОБА_4 взяв із столу кухонний ніж, після чого, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність та суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та свідомо бажаючи їх настання, умисно наніс одного удару лезом вищевказаного ножа в область грудей ОСОБА_5 .

У результаті протиправних дій ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_5 відповідно до висновку експерта від 05.12.2023 року заподіяно тілесне ушкодження у вигляді колото-різаного поранення грудної клітки з проникненням в ліву плевральну порожнину, яке відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, яке є небезпечним для життя в момент його спричинення.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому визнав повністю, вказавши, що погоджується зі всіма обставинами інкримінованого йому кримінального правопорушення, які зазначені в обвинувальному акті щодо нього. Просить його суворо не карати, зазначивши, що дійсно 13.10.2023 року перебував у дерев`яній господарській споруді, що розміщена по АДРЕСА_2 , де спільно зі ОСОБА_6 розпивав спиртні напої, в ході чого між ними виник словесний конфлікт, під час якого він наніс один удар лезом ножа в груди ОСОБА_5 . Ніж, яким завдав удар в груди ОСОБА_5 , не належить ні йому, тобто обвинуваченому, ні потерпілому ОСОБА_7 . Цей ніж разом з іншим ножем знаходився в дерев`яній господарській споруді, в якій він з ОСОБА_8 розпивав спиртні напої.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 визнає свою вину повністю, то не заперечував щодо того, щоб суд не допитував свідків по даній справі, не досліджував письмові докази. Його позиція є добровільною та істинною, розуміє, що в разі оскарження вироку він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку (а.с.79).

Від потерпілого ОСОБА_5 через Укрпошту поступила до суду заява (а.с.76-77), в якій він просить розглядати дану справу в його відсутності, зазначаючи, що претензій до ОСОБА_4 не має, карати його не суворо, не позбавляючи волі. Крім того, прокурором долучено до матеріалів даної справи власноручно написану потерпілим ОСОБА_5 у ході досудового розслідування заяву від 15.10.2023 року (а.с.80), в якій останній вказує, що претензій до ОСОБА_4 не має, вивільний позов до нього заявляти не буде, в зв`язку з чим просить не обирати щодо ОСОБА_4 запобіжний захід, пов`язаний з триманням під вартою.

Прокурор у судовому засіданні не заперечував щодо розгляду даного кримінального провадження без дослідження доказів щодо тих обставин, які обвинуваченим не оспорюються.

Враховуючи показання обвинуваченого, а також те, що він не оскаржує фактичні обставини справи, які вказані в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів у справі, розуміє неможливість в подальшому оскаржити дані фактичні обставини в апеляційному порядку, у суду не має сумнівів в добровільності та правдивості його позиції, тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів відносно фактичних обставин справи визнано судом недоцільним, у зв`язку з чим суд обмежив їх дослідження допитом обвинуваченого та матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого та/або стосуються речових доказів по справі, а також, дослідженням досудової доповіді, складеної працівником Верховинським РС філії державної установи «Центр пробації» в Івано-Франківській області.

При призначенні покарання суд враховує, що у ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» закріплено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (рішення від 16.10.2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи». Також у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 9.06.2005 року) та «Фрізен проти Росії» (рішення від 24.02.2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним».

Крім того, загальні засади призначення покарання визначені в ст. 65 КК України, відповідно до якої покарання призначається 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу, 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. А згідно з ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд відносить те, що він щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_4 , є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Суд також враховує особу винного ОСОБА_4 . Зокрема, вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.85), його місце проживання: АДРЕСА_2 (а.с.86), проживає один (а.с.89-91), не судимий (а.с.88), позитивно характеризується за місцем проживання, але інколи зловживає алкогольними напоями (а.с.89).

Згідно з досудовою доповіддю Верховинського РС філії ДУ «Центр пробації в Івано-Франківській області» від 27.02.2024 року - ризик вчинення ОСОБА_4 повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства високий, можливе виправлення без ізоляції від суспільства ( а.с. 44-55 ).

У ч. 2 ст. 4 КК України закріплено, що кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Впродовж періоду з часу вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому вказаного кримінального правопорушення та по час ухвалення судом даного вироку не набирав чинності закон про кримінальну відповідальність, яким скасовувалася б кримінальна протиправність діяння, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, пом`якшувалася б кримінальна відповідальність за його вчинення або іншим чином поліпшувалося становище обвинуваченого.

Відповідно до ч. 1 ст.121 КК України (в редакції закону, що діяв на час вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, тобто станом на 13.10.2023 року) умисне тяжке тілесне ушкодження карається позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років.

Таким чином, санкцією ч.1 ст. 121 КК України передбачено тільки покарання у виді позбавлення волі.

Враховуючи вищевказане, суд вважає, що призначення ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, яке в санкції ч.1 ст. 121 КК України закріплене, як безальтернативне, може бути "надмірним тягарем" для нього, що призведе до порушення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також не сприятиме досягненню мети покарання, яка полягає у виправленні засудженого, його вихованні та соціальній реабілітації.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення (тяжкий злочин), особу винного ( не судимий), обставини, що пом`якшують його покарання (щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину), позиція потерпілого, який просить обвинуваченого не позбавляти волі, висновок досудової доповіді Верховинського РС філії ДУ «Центр пробації в Івано-Франківській області» про можливість виправлення ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства, суд дійшов висновку про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, застосувавши ст.ст.75,76 КК України.

При визначені тривалості іспитового строку та обов`язків, які необхідно покласти на обвинуваченого згідно зі ст. 76 КК України, суд враховує характер і тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, вид і строк призначеного остаточного покарання, дані, що характеризують особу обвинуваченого, обставину, яка обтяжує покарання.

На думку суду, іспитовий строк, необхідний для того, щоб обвинувачений ОСОБА_4 довів своє виправлення без реального відбування покарання, підлягає визначенню тривалістю два роки, з покладенням обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Суд вважає, що покарання у виді позбавлення волі з подальшим звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки відповідає загальним засадам призначення покарання згідно з ст. 65 КК України та меті кримінального покарання, що визначена ст. 50 КК України, узгоджується з принципом індивідуалізації покарання, та є справедливим.

За приписами ч. 1 ст. 165 КВК України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду в разі набрання ним законної сили.

Цивільний позов у даній справі не заявлявся.

Як вбачається з обвинувального акта, процесуальні витрати на проведення судових експертиз по кримінальному провадженні, відсутні.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 на час ухвалення вироку не продовжувався.

Також відповідно до ч.4 ст.174 КПК України, одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, суд зобов`язаний вирішити питання про долю речових доказів в порядку ч. 9 ст. 100 КПК України.

Зокрема, постановою від 14.10.2023 року (а.с.98) визнано речовим доказам у кримінальному провадженні № 0000152 від 14.10.2023 року тканий матерчатий светр з горизонтальними полосами чорного та сірого кольорів з наявним розрізом в лівій частині, та на лівій передній частині якого і лівому рукаві маються просяклі в тканину плями РБК, футболка сірого кольору в клітинку чорного кольору на передній частині якої мається напис «KING», з наявним розрізом в лівій частині, а також в передній і задній частині та лівому рукаві якої маються просяклі в тканину плями РБК.

Ухвалою слідчого судді від 16.10.2023 року накладено арешт на вищевказане майно, яке зберігається в кімнаті речових доказів Верховинського районного відділення поліції ГУНП в Івано-Франківській області (а.с.92-93).

Постановою від 14.10.2023 року (а.с.97) визнано речовим доказам у кримінальному провадженні № 0000152 від 14.10.2023 року кухонний ніж із руків`ям синього та білого кольорів зі слідами речовини бурого кольору, ззовні схожою на кров, та кухонний ніж із руків`ям синього та чорного кольорів.

Ухвалою слідчого судді від 16.10.2023 року накладено арешт на вищезазначений кухонний ніж, який зберігається в кімнаті речових доказів Верховинського районного відділення поліції ГУНП в Івано-Франківській області (а.с.94-95).

Постановою від 05.12.2023 року (а.с.99) визнано речовим доказам у кримінальному провадженні № 0000152 від 14.10.2023 року медичну карту стаціонарного хворого №4100 КНП «Путильська багатопрофільна лікарня» Путильської селищної ради Вижницького району Чернівецької області від 26.10.2023 року, виписку із медичної карти стаціонарного хворого КНП «Путильська багатопрофільна лікарня», один рентген знімок грудної клітки на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які зберігаються при матеріалах кримінального провадження органу досудового розслідування.

Відповідно до п.1 та п.4 ч.9 ст.100 КПК України майно, яке зберегли на собі його сліди злочину, конфіскуються, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання, у такому разі майно повертаються власнику (законному володільцю); а майно, яке не має ніякої цінності і не може бути використане, знищується.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 349, 368-371, 373, 374 КПК України, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 ( п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 2 (два) роки.

Відповідно до вимог ч. 1, ч.3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Верховинського районного суду від 16.10.2023 року на тканий матерчатий светр з горизонтальними полосами чорного та сірого кольорів з наявним розрізом в лівій частині, та на лівій передній частині якого і лівому рукаві маються просяклі в тканину плями РБК, футболка сірого кольору в клітинку чорного кольору на передній частині якої мається напис «KING», з наявним розрізом в лівій частині, а також в передній і задній частині та лівому рукаві якої маються просяклі в тканину плями РБК.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Верховинського районного суду від 16.10.2023 року накухонний ніж із руків`ям синього та білого кольорів та кухонний ніж із руків`ям синього та чорного кольорів.

Речові докази по справі після набрання вироком законної сили, а саме:

- кухонний ніж із руків`ям синього та білого кольорів та кухонний ніж із руків`ям синього та чорного кольорів конфіскувати;

- тканий матерчатий светр з горизонтальними полосами чорного та сірого кольорів з наявним розрізом в лівій частині, та на лівій передній частині якого і лівому рукаві маються просяклі в тканину плями РБК, футболка сірого кольору в клітинку чорного кольору на передній частині якої мається напис «KING», з наявним розрізом в лівій частині, а також в передній і задній частині та лівому рукаві якої маються просяклі в тканину плями РБК повернути власнику-потерпілому ОСОБА_5 ;

- медичну карту стаціонарного хворого №4100 КНП «Путильська багатопрофільна лікарня» Путильської селищної ради Вижницького району Чернівецької області від 26.10.2023 року, виписку з медичної карти стаціонарного хворого КНП «Путильська багатопрофільна лікарня» на ім`я ОСОБА_5 - повернути до вищевказаного лікувального закладу;

- один рентген знімок грудної клітки на ім`я ОСОБА_5 повернути йому як власнику.

На вирок суду може бути подана апеляція до Івано-Франківського апеляційного суду через Верховинський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду відповідно до вимог ч.2 ст. 394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до ч. 3 ст.349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно, після його проголошення, вручити обвинуваченому, прокурору.

Суддя ОСОБА_9