Провадження 1-кп/193/45/24
В И Р О К

іменем України

05 березня 2024 року сел.Софіївка

Софіївський районний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду сел.Софіївка матеріали кримінального провадження № 0000203 від 17 вересня 2023 року по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Київ, українця, громадянина України, не одруженого, з вищою освітою, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової служби за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 , начальник групи повітряно-десантної техніки повітряно-десантної служби, у військовому званні «старший лейтенант», раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

обвинувачений ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, у військовій частині військової служби за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 , перебуваючи на посаді начальника групи повітряно-десантної підготовки повітряно-десянтної служби, у військовому званні «старший лейтенант», 17 вересня 2023 року, у денний час доби, приблизно о 16 годині 20 хвилин водій ОСОБА_5 , маючи посвідчення водія на право керувати транспортними засобами за номером НОМЕР_2 від 04.09.2013, категорії В,С, керуючи технічно справним автомобілем, відповідно до висновку експерта від 17.10.2023 №СЕ-19/104-23/35955-ІТ за результатами судової експертизи технічного стану транспортного засобу за експертною спеціальністю 10.2 «Дослідження технічного стану транспортних засобів», марки «Mitsubishi Pajero», реєстраційний номер НОМЕР_3 (реєстрація Польща), 1996 року випуску, який належить ОСОБА_5 на праві користування, з пасажиром - військовослужбовцем ЗСУ, військової частини НОМЕР_1 - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перебуває на посаді інженера-інструктора повітряно-десантної підготовки, у військовому званні «старший лейтенант», під час здійснення руху по сухому асфальтному покриттю проїзної частини дороги, рухаючись по автодорозі «Н- 11», сполученням «Дніпро-Миколаїв», яка має по одній смузі руху у кожному напрямку, дорожній знак для водія ОСОБА_5 1.4.3 ПДР, дорожня розмітка нанесена 1.5, 1.2 ПДР України, видимість якої для водія ОСОБА_5 були необмеженими, зі сторони міста Дніпро у напрямку міста Кривий Ріг. В цей час, перебуваючи за межами населеного пункту смт. Софіївка Криворізького району Дніпропетровської області, 42 км. + 550 м., керуючи технічно справним автомобілем марки «Mitsubishi Pajero», реєстраційний номер НОМЕР_3 (реєстрація Польща), 1996 року випуску, в порушення вимог ст.ст. 6, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24 березня 1999 року, ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24 березня 1999 року, ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», пункти п.п. 2.3. (б), п. 12.1., «Правил дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету Міністрів України-від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі - Правила дорожнього руху), виконання яких було необхідною умовою для запобігання події, маючи об`єктивну можливість своєчасно зменшити швидкість керованого ним автомобіля, або зупинитись, та як наслідок безумовно міг би уникнути настання дорожньо- транспортної пригоди та її наслідків в будь-якому вигляді, проявив неуважність до змін дорожньої обстановки та не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, в порушення вимог ст.ст. 6, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24 березня 1999 року, ст.ст. 1, З, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24 березня 1999 року, ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» повинен був діяти відповідно до п.п. 2.3(6) та 12.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - Правила дорожнього руху), в яких зазначено: п.2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;п.12.1. Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним. В результаті порушення вказаних правил безпеки дорожнього руху, виконання яких було необхідною умовою для запобігання події, водій ОСОБА_5 здійснив маневр повороту керма вправо, не справився з керуванням та виїхав за межі проїзної частини праворуч в кювет, де допустив перевертання керованого ним автомобілю марки «Mitsubishi Pajero», реєстраційний номер НОМЕР_3 (реєстрація Польща), 1996 року випуску. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки «Mitsubishi Pajero», реєстраційний номер НОМЕР_3 (реєстрація Польща), 1996 року випуску, військовослужбовець ЗСУ, військової частини НОМЕР_1 - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перебуває на посаді інженера-інструктора повітряно-десантної підготовки, у військовому званні «старший лейтенант», отримав тілесні ушкодження у вигляді тупої поєднаної травми тіла: забійна рана голови праворуч, забійна рана правої вушної раковини; закрита травма груді, закриті переломи 6,7,8,9 ребер ліворуч, розрив лівої легені ускладнений травматичним гемо-та пневмотораксом; закрита травма живота, розрив селезінки ускладнений гемоперітонеумом, забій лівої нирки, під капсульна гематома лівої нирки. За своїм характером тілесне ушкодження відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя, згідно висновку судово-медичної експертизи № 1730/118 від 25 жовтня 2023 року, відповідно П. 2.1.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» , затверджених Наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995.

Дії ОСОБА_5 правильно кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст. 286 КК України визнав повністю, зазначивши, що обставини та мотиви вчинення правопорушення, які зазначені в обвинувальному акті повністю відповідають дійсності. При цьому, надав покази про те, що 17 вересня 2023 року приблизно о 16-00 години на трасі Дніпро-Кривий Ріг він, керуючи автомобілем марки «Mitsubishi Pajero», реєстраційний номер НОМЕР_3 (реєстрація Польща), 1996 року випуску, виконуючи завдання про передислокацію частини, не впорався із керуванням, в результаті чого автомобіль зійшов з траси. Пасажир отримав тяжкі тілесні ушкодження. Щиро розкаявся, матеріальну допомогу з лікування надав повністю, просив суворо не карати та не позбавляти його волі. Просить також визначити йому мінімальну міру покарання з випробуванням та не позбавляти права керування транспортними засобами, оскільки постійно перебуває у зоні бойових дій та є командиром, здійснює діяльність з використанням також і транспортних засобів.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що претензій матеріального та морального характеру не має, цивільний позов не заявляє. Просив призначити обвинуваченому найменшу міру покарання, передбачену санкцією статті відповідно до пред`явленого обвинувачення не пов`язану з позбавленням волі та не позбавляти права керування транспортними засобами.

Оскільки викладені в обвинувальному акті обставини вчиненого кримінального правопорушення обвинувачений не оспорює, повністю їх визнав, тому, з урахуванням позиції обвинуваченого, потерпілого та думки прокурора, який вважав за недоцільне досліджувати докази, які ніким не оспорюються і повністю визнані обвинуваченим, суд розглянув справу згідно ч.3 ст. 349 КПК України. Фактичні обставини справи суд вважає встановленими та винність обвинуваченого доведеною. Враховуючи вищезазначене, суд визначив за недоцільне дослідження інших доказів відносно фактичних обставин, які ніким не оспорюються. До таких фактичних обставин відносяться дата, час, місце, спосіб вчинення кримінального правопорушення, винуватість у вчиненні кримінального правопорушення та його мотиви, розмір заподіяної шкоди а також інші обставини, які визнані учасниками судового провадження та ними не оспорюються. Судом з`ясовано, чи правильно учасники судового провадження розуміють зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Аналіз досліджених в судовому засіданні доказів свідчить про те, що дії ОСОБА_5 правильно кваліфіковані за ч. 2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

При призначені покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд керується положеннями ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання та враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, та наявність обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання.

Відповідно до ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України, є тяжким злочином, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

ОСОБА_5 є громадянином України, не одружений, військовослужбовець військової служби за мобілізацією, учасник бойових дій, на даний час приймає активну участь в зоні бойових дій з виконання бойових завдань, раніше не судимий, по місцю проживання та служби характеризується виключно позитивно. Обвинувачений визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, вибачився перед потерпілими та у повній мірі відшкодував йому завдану шкоду.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, які передбачені ст.66 КК України, суд вважає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування потерпілому завданої злочином шкоди. Проходить військову службу та здійснює виконання бойових завдань на захист держави України.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого в ході судового розгляду не встановлено.

Згідно статті 50 КК України встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Відповідно до статті 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Тому, з врахуванням наведеного та ступеню тяжкості вчиненого злочину обвинуваченим ОСОБА_5 , беручи до уваги дані, що його характеризують, з врахуванням обставин та мотивів вчиненого ним правопорушення, пом`якшуючих покарання обставин, думки прокурора та потерпілого, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства та останній підлягає покаранню у виді позбавлення волі, в межах найнижчої санкції ч.2 ст.286 КК України без позбавлення права керування транспортними засобами, з призначенням іспитового строку на підставі ст.75 КК України та покладенням на обвинуваченого обов`язків, передбачених пунктами 1, 2 частини 1 статті 76 КК України.

Процесуальні витрати за проведення судової експертизи у розмірі 2868,00 гривень та 956,00 грн. в сукупному розмірі 3824 грн. 00 коп. підлягають стягненню з обвинуваченого у повному обсязі.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України

Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_5 не застосовано.

Арешт на майно, накладений згідно ухвали суду від 20.09.2023 року-скасувати.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368,370,373 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 3(трьох) років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК України засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням. Іспитовий термін випробування встановити строком на 1 (один) рік.

На підставі ч.1 ст.76 КК України під час відбуття іспитового строку, покласти на засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до командира військової частини по місцю проходження служби.

Під час судового розгляду запобіжний захід не обирався.

Стягнути з засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у дохід держави документально підтверджені витрати на проведення судових експертиз у розмірі 3824 (три тисячі вісімсот двадцять чотири) гривні 00 коп..

Скасувати арешт на майно, накладений згідно ухвали Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 20.09.2023 року а саме: на автомобіль марки «Міцубісі» модель «Паджеро» , темно-зеленого кольору, державний номерний знак НОМЕР_3 (держреєстрація Республіка Польща), 2004 року випуску.

Речові докази у кримінальному провадженні: автомобіль марки «Міцубісі» модель «Паджеро» , темно-зеленого кольору, державний номерний знак НОМЕР_3 (держреєстрація Республіка Польща), 2004 року випуску - повернути у розпорядження користувача - ОСОБА_5 ..

Матеріали кримінального провадження № 0000203 залишити при обвинувальному акті, з подальшим зберіганням у судовій справі №193/1853/23 (провадження №1-кп/193/45/24).

На вирок суду може бути подано апеляцію до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 діб з дня оголошення вироку через Софіївський районний суд Дніпропетровської області.

Суддя: ОСОБА_1