Справа №293/998/20
Провадження № 1-кп/293/52/2024
УХВАЛА

20 лютого 2024 рокусмт Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області в складі суддів:

головуючої судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Черняхів кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000069 від 04.03.2020 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.286, ч.2 ст.289 КК України

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Черняхівського районного суду Житомирської області перебуває кримінальне правопорушення по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.286, ч.2 ст.289 КК України.

В судові засідання призначені на 10.07.2023, 05.09.2023, 18.10.2023, 27.11.2023 та 15.01.2024 обвинувачений ОСОБА_4 не з`явився, причини неявки до суду не повідомив.

Суд неодноразово постановляв ухвалу про застосовування до обвинуваченого примусового приводу в судове засідання. Однак, 23.11.2023 на адресу суду надійшло повідомлення відділення поліції №4 Житомирського районного управління поліції ГУ НП в Житомирській області №8727/215/01 від 21.11.2023 про те, що доставити в судове засідання обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не має можливості, оскільки він з 2021 по АДРЕСА_1 не проживає та згідно повідомлення Відділу поліцейської діяльності №1 Житомирського РУП ГУ НП в Житомирській області №4828/219/01-2023 від 27.11.2023 по вул.Палянівська, 7 с.Забріддя, Житомирського району Житомирської області не зареєстрований та не проживає.

Ухвалою від 15.01.2024 суд оголосив розшук обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та надав дозвіл на його затримання з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. На час розшуку провадження по справі №293/998/20 зупинено.

19.02.2024 до суду надійшло повідомлення заступника начальника Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_6 про те, що працівниками ВКП Житомирського РУП ГУ НП в Житомирській області встановлено місце знаходження обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Останнього затримано та поміщено до ІТТ №1. Розшукову справу закрито.

У зв`язку із розшуком обвинуваченого та його затриманням суд ухвалою від 19.02.2024 відновив кримінальне провадження та призначив судове засідання на 14:30 год. 20.02.2024.

В судовому засіданні прокурор підтримала клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 строком на 60 діб із визначенням розміру застави.

Обгрунтовуючи клопотання прокурор вказала на наявність ризиків, передбачених п.1 ч.1 ст.177 КПК України. Зазначила, що обвинувачений ОСОБА_4 обвинувачується у скоєні двох кримінальних правопорушень, один з яких відноситься до тяжкого злочину, на виклики до суду не з`являється, неодноразово піддався примусовому приводу, які виконані не були у зв`язку з тим, що обвинувачений відсутній за місцем проживання та суд не мав відомостей про його місцезнаходження. ОСОБА_4 зі своїми знайомими та рідними він не контактував та активно переховувався від суду.

Вважає, що запобігання наведеним ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_4 можливе винятково у разі застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.Обрання відносно ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, не забезпечить досягнення мети застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні, виконання обвинуваченим, покладеним на нього процесуальних обов`язків та не зможе запобігти його спробам переховуватися від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Захисник у судовому засіданні заперечив щодо обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора та обрати його підзахисному більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний період часу. Вказав, що обвинувачений зобов`язується у подальшому з`являтись на виклики суду.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вину у скоєних правопорушеннях визнав повністю, підтримав думку захисника, просив застосувати до нього домашній арешт. Вказав, що має цивільну дружину, яка за місяць має народити їх спільну дитину. Вони разом з дружиною проживають більше року за адресою: про АДРЕСА_2 . Вказав, що не повідомив суд про зміну місця проживання, так як не знав.

Потерпілі у судове засідання не з`явились.

Вирішуючи клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Згідно ст.29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Метою застосування запобіжного заходу, відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховатися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Згідно з ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

За ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, серед яких: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію обвинуваченого; майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей у обвинуваченого; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ст.62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Підозра, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно положень ст.194 КПК України визначено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

В судовому засіданні знайшли своє підтвердження та доведені обставини, викладені у клопотанні в силу вимог ст.194 КПК України, а саме:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим злочинів, передбачених ч.1 ст.286 та ч.2 ст.289 КК України, один з яких згідно ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів;

- наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме: п.1 ч.1 ст.177 КПК України, - запобігання спробам переховуватись від суду, оскільки обвинувачений неодноразово судимий, маючи не відбуте покарання та непогашену судимість, обвинувачується у вчиненні нових злочинів, один з яких є тяжким. Усвідомлюючи тяжкість покарання за інкриміновані йому кримінальні правопорушення він знову може переховуватись від суду про що, зокрема, свідчить умисне ухилення ОСОБА_4 від явки до суду, за що він неодноразово піддавався примусовому приводу та оголошувався у розшук. Про зміну місця проживання суд не повідомив. На телефонні дзвінки не відповідав та на виклики суду, шляхом повідомлення його на телефонний номер НОМЕР_1 у додатку "вайбер", не з"являвся.

Таким чином, суд дійшов висновку про доведення прокурором обставин, які свідчать про неможливість та недостатність застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Належних гарантій, які б переважали б за наявними ризиками суду не надано.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Беручи до уваги вищенаведене, сукупність вказаних фактів, враховуючи, що суд своїм рішенням забезпечує не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, суд дійшов переконання, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не забезпечать виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

За таких обставин суд дійшов висновку про задоволення клопотання прокурора про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Водночас відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, за винятком випадків, що містяться у ч.4 цієї статті.

Суд уважає за необхідне визначити розмір застави, відповідно до норм ст.182 КПК України у розмірі п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При визначенні розміру застави як альтернативного запобіжного заходу, суд враховує також практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні, що загрожує обвинуваченому за інкримінований злочин, характер та обставини його вчинення.

Доводи ж захисника про недоведеність ризиків, визначених ст.177 КПК України, які б давали підстави для застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою суд не розцінює як доведені, оскільки такі жодними доказами не підтверджені. Захисник не навів обґрунтованих доводів, які б вказували на належну процесуальну поведінку обвинуваченого в разі обрання йому більш м`якого запобіжного заходу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176-178, 182, 183, 194, 196, 197, 331КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 - задовольнити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів з моменту затримання, тобто до 18.04.2024 включно.

Строк тримання під вартою обчислювати з моменту фактичного затримання - 19.02.2024.

Визначити обвинуваченому ОСОБА_4 заставу в розмірі 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 146 000,00 грн, яка може бути внесена, як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу в розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1) прибувати до суду або прокурора, за кожною вимогою;

2) не відлучатися з місця проживання:про АДРЕСА_2 без дозволу суду або прокурора;

3) повідомляти суд чи прокурора про зміну свого місця проживання.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу із відміткою банку має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення, яка після його отримання та перевірки має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово прокурора та суд.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим, що перебуває під вартою, з моменту отримання вказаної ухвали суду в тому самому порядку.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Головуюча суддя ОСОБА_7