Справа № 545/1963/24
Провадження № 1-в/545/286/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.06.2024 Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві клопотання про умовно-дострокове звільнення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Запоріжжя, громадянки України, з повною загальною середньою освітою, не заміжньої, до засудження не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ,

раніше судимої :

-11.03.1999 року Тимирязівським районним судом м. Москви за ст. 228 ч. 1 КК Росії до 6 місяців позбавлення волі;

- 01.12.2000 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ст. 229-1 ч. 2, 14 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнена 08.04.2004 року умовно-достроково на 1 рік 1 місяць 12 днів;

- 08.06.2006 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ст. 186 ч. 2 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки;

- 25.12.2012 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ст. 121 ч. 1 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки;

- 21.10.2013 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ст. 296 ч. 4, 71 ч.1КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі. Звільнена 04.11.2015 року Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області. 04.11.2015 року міру запобіжного заходу замінено на домашній арешт;

- 18.08.2017 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ст. 121 ч. 1 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки,

засудженої: 19.11.2020 року Комунарським районним судом м.Запоріжжя за ст.121 ч.1, 71 ч.1 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі,

початок строку покарання 12.02.2019 року, кінець строку покарання 12.08.2024 року,

ВСТАНОВИВ:

Засуджена ОСОБА_4 звернулася до суду із клопотанням про застосування до неї умовно-дострокового звільнення від відбування покарання посилаючись на те, що вона відбула 2/3 строку покарання і довела своє виправлення.

Прокурор проти задоволення заяви засудженої заперечував, вважає, що засуджена за час відбування покарання не довела своє виправлення, не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Від засудженої та представника колонії на адресу суду надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява засудженої задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, має право вирішувати такі питання, зокрема - про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення та відбув 2/3 строку покарання.

Згідно п.2 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Згідно п.17 вказаної постанови Пленуму при розгляді питання про умовно дострокове звільнення судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці і навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, виправно-трудової установи, а також наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Так, ОСОБА_4 засуджена 19.11.2020 року Комунарським районним судом м.Запоріжжя за ст.121 ч.1, 71 ч.1 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Встановлено, що засудженою відбуто 2/3 частини строку покарання .

За весь час відбування покарання засуджена має 1 заохочення та 12 стягнень.

З 27.05.2021 року перебувала в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор», де характеризувалася негативно.

З 04.06.2022 року відбуває покарання в ДУ «Надержинщинська виправна колонія (№65)».

Як вбачається із характеристик на засуджену ОСОБА_4 від 30.06.2022 року, 06.12.2022 року, 30.01.2023 року остання перебуваючи в ДУ «Надержинщинська виправна колонія (№65)» характеризувалася посередньо, за час відбування покарання не стала на шлях виправлення (т.2, а. о/с 135-137, 146-148, 178-180, 196-197).

Даний факт також підтверджується витягами із протоколів засідань комісії Божковської виправної колонії від 30.06.2022 р. № 18, від 06.12.2022 року № 31, згідно яких вбачається, що засуджена не стала на шлях виправлення в зв`язку із чим їй було відмовлено у заміні невідбутої частини покарання більш м`яким, в представленні до суду матеріалів щодо умовно-дострокове звільнення від відбування покарання (а. о/с 156,187, т.2).

Лише згідно останньої направленої до суду характеристики від 07.06.2024 року вбачається, що ОСОБА_4 характеризується позитивно, заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ( а.с. 15-22 ).

Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої право слухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.

Однією із головних умов для умовно - дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто доведеність готовності засудженого до: самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.

Сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого. При цьому висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення.

Остання за часом характеристика від 07.06.2024 року не є беззаперечним доказом того, що ОСОБА_4 твердо стала на шлях виправлення та заслуговує на застосування умовно-дострокового звільнення від відбуття покарання.

Досліджені характеристики на засуджену ОСОБА_4 свідчать про її нестабільну поведінку протягом усього періоду відбування покарання, однак позитивні зміни, які сталися у її поведінці вказують на те, що вона тільки стає на шлях виправлення.

Викладене вказує на те, що ОСОБА_4 в повній мірі не довела свого виправлення, а тому застосування до неї умовно-дострокового звільнення є передчасним.

Враховуючи той факт, що адміністрація колонії самостійно не звернулася до суду з поданням про умовно-дострокового звільнення відносно ОСОБА_4 , суд приходить до висновку про невпевненість адміністрації установи у тому, що засуджена дійсно довела своє виправлення, небажання бути причетними до звернення до суду.

Таким чином, суд, враховуючи дані про особу засудженої, її поведінку за весь період відбування покарання, в томі числі і за останній час, який безпосередньо передує розгляду заяви, вважає, що встановлені обставини не дають підстави вважати, що сумлінною поведінкою та ставленням до праці ОСОБА_4 довела своє виправлення і до неї може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання, а тому в задоволенні заяви необхідно відмовити.

На підставі ст. 81 КК України, керуючись ст. 537, ст.539 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд на протязі 7 діб з моменту її проголошення, а засудженим з моменту отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1