Справа № 487/8972/23
Провадження № 1-кс/487/3488/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.06.2024 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва клопотання заступника керівника другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Херсоні) Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у м. Мелітополі ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Генічеськ Генічеського району Херсонської області, громадянки України, яка на час вчинення кримінальних правопорушень обіймала посаду голови Генічеського районного суду Херсонської області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої

підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 КК України

ВСТАНОВИВ:

13.06.2024 заступник керівника другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Херсоні) Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у м. Мелітополі ОСОБА_5 , за погодженням з прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Херсонської обласної прокуратури ОСОБА_3 , в рамках здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000258 від 27.07.2022 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 .

Підставою для внесення клопотання стало те, що ОСОБА_6 підозрюється у скоєнні особливо тяжких злочинів, переховується від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, перебуває на тимчасово окупованій території України та оголошена у розшук, а також наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив про його задоволення.

Захисник у судовому засіданні заперечувала щодо задоволення клопотання, посилаючись на необгрунтованість клопотання, недоведеність ризиків та відсутність можливості поспілкуватися з підозрюваною задля з`ясування її позиції.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази, заслухавши думку сторін кримінального провадження, слідчий суддя доходить до такого висновку.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Метою застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ч. 1 ст. 177 КПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Із матеріалів клопотання вбачається, що Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Херсоні) ТУ ДБР у м. Мелітополі проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000258 від 27.07.2022 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що указом Президента України від 07.12.2009 № 1016 / 2009 «Про призначення суддів» ОСОБА_6 призначено на посаду судді Іванівського районного суду Херсонської області.

Указом Президента України від 23.05.2013 № 301/ 2013 «Про переведення суддів» ОСОБА_6 з посади судді Іванівського районного суду Херсонської області переведено на посаду судді Генічеського районного суду Херсонської області.

Згідно зі ст. 10 Закону України «Про статус суддів» № 2862-ХІІ (у редакції від 05.07.2001) ОСОБА_6 склала присягу судді, якою урочисто присягнула чесно і сумлінно виконувати обов`язки судді, здійснювати правосуддя, підкоряючись тільки закону, бути об`єктивною і справедливою.

Рішенням зборів суддів Генічеського районного суду Херсонської області 22.05.2020 ОСОБА_6 обрано головою цього суду.

Однак ОСОБА_6 порушила складену нею присягу та, ігноруючи її положення, у порушення вимог ч. 1 ст. 17, ч. 1 ст. 65 Конституції України, ч. 7 ст. 56, ст. 57 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», вчинила державну зраду, а саме діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності державній, економічній та інформаційній безпеці України шляхом надання представникам іноземної держави допомоги в проведенні підривної діяльності проти України в умовах воєнного стану.

У невстановлений під час досудового розслідування день та час, але не пізніше липня 2023 року громадянка України ОСОБА_6 , перебуваючи у м. Генічеськ Генічеського району Херсонської області, маючи як суддя судової влади України достатній рівень освіти, спеціальних знань і життєвий досвід для усвідомлення фактів військової агресії рф проти України, діючи умисно, на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання в умовах воєнного стану добровільно погодилась співпрацювати з невстановленими представниками окупаційної влади та збройних сил рф, надавати їм допомогу в проведенні підривної діяльності проти України, виконувати незаконні завдання щодо становлення окупаційної влади рф на тимчасово окупованій території Херсонської області, зокрема щодо функціонування самопроголошеного незаконного судового органу на тимчасово окупованій території міста Генічеськ під назвою «Генический районный суд Херсонской области» та зайняти у ньому посаду судді.

Після цього у невстановлені під час досудового розслідування день та час, але не пізніше 19.07.2023, перебуваючи у місті Генічеськ Херсонської області, ОСОБА_6 , діючи умисно, добровільно зайняла посаду «судьи» у незаконному самопроголошеному судовому органі, створеному на тимчасово окупованій території Херсонської області під назвою «Генический районный суд Херсонской области», та приступила до виконання обов`язків на вказаній посаді.

З метою становлення та зміцнення окупаційної влади рф ОСОБА_6 у приміщенні так званого «Генического районного суда Херсонской области» за адресою: АДРЕСА_1 , діючи як представник окупаційної судової влади рф, здійснювала судовий розгляд справ за законодавством рф, а також виконувала інші функції, що були доручені їй представниками окупаційної влади.

Зазначеними умисними діями суддя та голова Генічеського районного суду Херсонської області ОСОБА_6 , грубо ігноруючи конституційний обов`язок громадян України щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, порушила присягу судді, забезпечила становлення і зміцнення окупаційної влади на тимчасово окупованій території України шляхом безпосередньої участі у створенні незаконних судових органів, виконання функцій представника окупаційної судової влади рф з метою недопущення верховенства влади України на території Херсонської області, надавши тим самим представникам іноземної держави допомогу у проведенні підривної діяльності проти України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності державній, економічній та інформаційній безпеці України в умовах воєнного стану.

07.05.2024 заступником Генерального прокурора, ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 КК України.

В цей же день, у відповідності до вимог статей 278, 111, 112, ч. 8 ст. 135 КПК України, повідомлення про підозру та повістки про виклик підозрюваної ОСОБА_6 на 13.05.2024, 14.05.2024 та 15.05.2024 опубліковані в газеті КМУ «Урядовий кур`єр» та на офіційному сайті Офісу Генерального прокурора.

17.05.2024 постановою слідчого ОСОБА_6 оголошено в розшук, проведення якого доручено оперативному підрозділу УСБУ в Миколаївській області.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 30.05.2024 надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000258 від 27.07.2022 за підозрою ОСОБА_6 у вчинені кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 КК України.

11.06.2025 відповідно до рішення Вищої ради правосуддя № 1785/0/15-24 подання заступника Генерального прокурора ОСОБА_7 про надання згоди на утримання під вартою судді Генічеського районного суду Херсонської області ОСОБА_6 повернуто, у зв`язку із тим, що рішенням Вищої ради правосуддя від 9 квітня 2024 року № 1043/0/15-24 ОСОБА_6 звільнено з посади судді Генічеського районного суду Херсонської області на підставі підпункту 4 пункту 161 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України.

Отже станом на час розгляду даного клопотання на ОСОБА_6 не поширюються гарантії встановлені главою 37 КПК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого їй злочину підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами, а саме: допитами свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які вказали, що ОСОБА_6 здійснювала проти них судочинство за російським законодавством; протоколами впізнання за фотознімками з вказаними свідками, які вказали на особу, яка здійснювала проти них судочинство та виносила судові рішення; виданими в порядку ст. 93 КПК України свідками оригіналами судових рішень; висновком експерта за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи; результатами проведення НС(Р)Д;

Так у рішенні Європейського суду з прав людини «Мюррей проти Сполученого Королівства» 14310/88, 28 жовтня 1994 р. наголошено « … Метою допитів під час тримання під вартою відповідно до пункту (с) частини 1 статті 5 … є сприяння кримінальному розслідуванню шляхом підтвердження чи розвіювання конкретної підозри, яка послужила причиною арешту. Тому факти, які є причино виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Європейський суд з прав людини у рішенні «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» 12244/86; 12245/86; 12383/86, 30 серпня 1990 р. зазначив «…наявність «обґрунтованої підозри» передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин …».

Фактичні дані, які містяться у наданих стороною обвинувачення доказах, на думку слідчого судді, здатні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_6 могла вчинити інкриміноване йому кримінальне правопорушення, а отже підтверджують наявність обґрунтованої підозри.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому. Отже ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення вірогідності їх здійснення.

При оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання (§ 76 рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») № 31315/96 від 25.04.2000).

Так прокурором у судовому засіданні доведено існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України з огляду на те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, санкція яких передбачає покарання у вигляді довічного позбавлення волі. Крім того про наявність ризику переховування підозрюваної від органів досудового розслідування та суду свідчить те, що остання жодного разу не з`явилася на виклики слідчого та прокурора, перебуває на тимчасово окупованій території України та оголошена в розшук. Разом з тим підозрювана може незаконно впливати на свідків та експертів у даному кримінальному провадженні, оскільки вони ій відомі, а тому, не будучи обмеженою у вільному спілкуванні з ними може спонукати до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їм відомі. При цьму підозрювана може продовжити свою злочинну діяльність.

Разом з тим, судом враховано, що Указом Президента України №64/2022 на території України починаючи з 24.02.2022 введено воєнний стан. Відповідно до п. 8 роз`яснень, наданих Верховним Судом у листі від 03.03.2022 № 1/0/2-22 «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану», зазначено, що оцінюючи ризики, які обґрунтовують доцільність застосування запобіжних заходів загалом та тримання під вартою зокрема, суд керується всіма наявними матеріалами клопотання про застосування (продовження) запобіжного заходу. Водночас як відповідний ризик суди мають ураховувати запровадження воєнного стану та збройну агресію.

Відповідно до положень ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя враховує те, що ОСОБА_6 переховується від органу досудового розслідування та суду, перебуває у розшуку, має зареєстроване місце проживання, раніше не судима.

Пунктом 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07р. - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Таким чином з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання її винуватою, існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, яким не можливо запобігти, застосувавши більш м`який запобіжний захід, слідчий суддя доходить до висновку про задоволення клопотання слідчого, оскільки прокурор у судовому засіданні в повному обсязі довів суду обставини, які виправдовують обмеження права підозрюваної на свободу.

Крім того слідчий суддя наголошує, що обрання підозрюваній запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не тотожне із застосуванням такого, оскільки після затримання підозрюваної питання можливості застосування до неї обраного запобіжного заходу або його зміну на більш м`який запобіжний захід буде розглядатися слідчим суддею, судом у встановленому законом порядку.

Згідно із ч. 4 ст. 183 КПК України при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Відповідно до ч. 4 ст. 197 КПК України у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі частини шостої статті 193 КПК України, строк дії такої ухвали не зазначається.

Керуючись ст. 176-178, 182-184, 186, 193, 194, 197, 309, 376 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання заступника керівника другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Херсоні) Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у м. Мелітополі ОСОБА_5 задовольнити.

Обрати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід тримання під вартою.

Після затримання ОСОБА_6 не пізніше як через сорок вісім годин з часу доставки до місця кримінального провадження, доставити до слідчого судді, суду для розгляду за її участю питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його заміну на більш м`який запобіжний захід.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1