Справа №195/154/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.03.2024 року смт.Томаківка Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Томаківка кримінальне провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000181від 24.10.2021 року стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець: с.Широке, Запорізького району, Запорізької області, громадянин України, із повною загальною середньою освітою, не працює, не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

- 07.11.2022 року вироком Томаківського районного суду Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

25 листопада 2022 року приблизно о 16 годині 30 хвилин, ОСОБА_4 , знаходився на території парку, розташованого в центрі смт. Томаківка, Томаківської територіальної громади, Нікопольського району, Дніпропетровської області, разом з потерпілим ОСОБА_5 , з яким вживали спиртні напої. В ході вживання спиртних напоїв, ОСОБА_5 зняв куртку та направився до вбиральні, та в цей час ОСОБА_4 помітив в кишені куртки два мобільних телефони.

Після чого, у ОСОБА_4 , який усвідомлював, що в Україні введений воєнний стан Указом Президента України від 24.02.2022 року за №64/2022, дію якого продовжено Указом Президента України від 17.05.2022 року за №341/2022, в порядку передбаченим ст.6 Законом України «Про правовий режим воєнного стану», який є особливим правовим режимом, виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, належного ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 в цей же день, тобто 25 листопада 2022 року, приблизно об 16 годині 35 хвилин, знаходячись на території парку, розташованого в центрі смт. Томаківка, Томаківської територіальної громади, Нікопольського району, Дніпропетровської області, перебуваючи в умовах правового режиму воєнного стану, скориставшись моментом, що потерпілий пішов до вбиральні, та будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи таємно, умисно, незаконно, протиправно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, переслідуючи мету наживи, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, виявив в кишені куртки два мобільних телефони, а саме: «Хіаоmi Redmi» 9 С NFC та «SIGМА Моbіlе» Х-style, та усвідомлюючи свої дії поклав до своєї кишені куртки викрадені два мобільних телефони та утримуючи їх при собі, з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим чужим майном на власний розсуд.

Своїми злочинними діями ОСОБА_4 згідно висновку експерта №3860/22 від 27.12.2022 спричинив потерпілому ОСОБА_5 майнову шкоду на загальну суму 3834,60 грн.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.4 ст.185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

В судовому засіданні обвинувачений свою вину в скоєнні даного кримінального правопорушення визнав повністю, підтвердила вищезазначені факти, та щиро розкаявся.

Потерпілий ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням, в якому зазначено, що він просить суд, обвинуваченого суворо не карати, дану справу слухати у його відсутність.

Вина обвинуваченого також підтверджується матеріалами кримінального провадження, які були досліджені в судовому засіданні, а саме: Витягами з Єдиного реєстру досудових розслідувань, кримінального провадження №0000196 від 30.11.2022 року (а.п.1), яким встановлено, що на підставі заяви про вчинене кримінальне правопорушення від потерпілого до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про кримінальне правопорушення з правовою кваліфікацією за ч.4 ст.185 КК України; протоколом прийняття заяви від 29.11.2022 (а.п.9); протоколом огляду місця події від 12.07.2023 р. з фото таблицею зображень до нього (а.с.10-12); протоколом впізнання речей з фото таблицею зображень до нього, а саме: мобільного телефону від 07.12.2022, 30.11.2022 (а.с.18-19,27-31); протоколом проведення слідчого експерименту за участю обвинуваченого ОСОБА_4 від 01.02.23 року (а.с.67-73), з якого вбачається, що останній добровільно та свідомо вказує, як він вчинив дане кримінальне правопорушення; постановами про визнання предметів речовими доказами та долучення їх до кримінального провадження від 30.11.2022 (а.с.32); зібраними характеризуючими матеріалами стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 (а.с.45-57).

Аналізуючи зібрані по справі докази в частині їх допустимості суд вважає, що вина обвинуваченого повністю ними доведена.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. У відповідності до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що покарання має бути необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, який згідно ст.12 КК України, є тяжким злочином.

Відповідно до ч.1 ст.2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Таким чином реалізується принцип невідворотності кримінального покарання за вчинений злочин.

При обранні виду та міри покарання суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_4 покарання, суд відповідно до вимог ст.65 КК України приймає до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчинення ним кримінального правопорушення за ч.4 ст.185 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином; конкретні обставини кримінального провадження, його ставлення до вчиненого - вину визнав повністю, щиро каявся у вчиненому; дані про його особу, зокрема: не одружений, не працює; під наглядом лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває; раніше судимий; вчинив корисливе кримінальне правопорушення під час іспитового строку; думку сторони обвинувачення, зокрема прокурор просив призначити обвинуваченому покарання за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років та врахувати вирок Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 07.11.2022 року із застосуванням ст.71 КК України. Також суд враховує заяву потерпілого від 14.03.2024 року, в якій потерпілий зазначив, що будь-яких претензій, в тому числі матеріального характеру він до обвинуваченого не має, цивільний позов подавати не буде, просив призначити обвинуваченому покарання згідно із законом.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 у відповідності до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття, повне визнання вини, часткове відшкодування шкоди.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , у відповідності до ст.67 КК України, судом встановлено рецидив злочинів, вчинення злочину в стані алкогольного сп'яніння.

Частиною 2ст.50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 24.10.2003року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» звертає увагу на те, що призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 682/956/17 вказала про те, що визначені у ст.65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Враховуючи вищенаведене, з огляду на особу обвинуваченого, конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, наявність по справі обставин, що пом`якшують покарання, приймаючи до уваги відношення обвинуваченого до вчиненого, та думки прокурора, який в судових дебатах просив призначити обвинуваченому покарання за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років та врахувати вирок Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 07.11.2022 року із застосуванням ст.71 КК України, отже, суд приходить до висновку, що необхідно обрати ОСОБА_4 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, оскільки його перевиховання та виправлення можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства. Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням у відповідності до вимог ст.75 КК України або ж застосування ст.69 КК України до обвинуваченого суд не вбачає.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Вироком Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 07.11.2022 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.1 ст.263 КК України, та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання із іспитовим строком 1 рік.

Зважаючи на те, що дане кримінальне правопорушення ОСОБА_6 вчинив після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання, тому остаточне покарання ОСОБА_6 слід призначати за правилами, передбаченими ст.71 КК України, з урахуванням вироку Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 07.11.2022 року.

Таке покарання, на думку суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_4 , та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності. Приймаючи таке рішення без участі потерпілого, від якого є відповідна заява, в якій він не заперечував проти розгляду справи без його участі, суд виходить з засад ч.5 ст.28 КПК України, не допускаючи зайвого формалізму, оскільки кожен має право, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк стало предметом судового розгляду.

Цивільний позов не заявлено.

Крім того, на підставі ч.2 ст.124 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експертів у цьому кримінальному провадженні.

Питання щодо речових доказів необхідно вирішити згідно вимог ст.100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.374,376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (пяти) років.

На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного по даному вироку, невідбутої частини покарання, призначеного вироком Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 07.11.2022 року, остаточно призначити ОСОБА_4 у до відбування покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць.

Строк відбування покарання рахувати ОСОБА_4 у з моменту його фактичного затримання в порядку виконання вироку суду.

Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_4 не застосовувався.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів (звіт за №3860/22 від 27.12.2022 р.), під час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні у розмірі 240 грн.

Речові докази: мобільний телефон «Хіаоmi Redmi» 9 С NFC та «SIGМА Моbіlе» Х-style, який передано на зберігання власнику, ОСОБА_5 , - залишити в останнього.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Томаківський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст вироку складено 20.03.2024 року.

Суддя: ОСОБА_1

14.03.2024