Код суду 233 Справа № 233/4388/23
Вирок
Іменем України
13 березня 2024 року м. Костянтинівка
Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Костянтинівка, Донецької області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, який не працює, є особою з інвалідністю ІІІ групи, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
- 25 квітня 2017 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців. На підставі ст. 75 КК України звільнений від призначеного судом покарання з іспитовим строком на 1 рік;
- 18 жовтня 2017 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 310 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців. На підставі ч. 2 ст. 20 КК України застосовано примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку за місцем відбування покарання;
- 25 січня 2022 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ч. 2 ст. 310 КК України застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом,
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України
22 червня 2023 року приблизно о 06 годин 30 хвилин, більш точного часу встановлено не було, ОСОБА_5 знаходився у себе вдома за адресою: АДРЕСА_1 , разом зі своїми співмешканцями: ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Перебуваючи за вказаною адресою, ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 почали вживати спиртні напої. Того ж дня, приблизно о 07 годині 00 хвилин, більш точного часу встановлено не було, під час вживання спиртних напоїв, між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 виник словесний конфлікт, в під час якого ОСОБА_7 висловлювався грубою нецензурною лайкою в бік ОСОБА_5 . Під час сварки ОСОБА_5 почав відчувати неприязнь до ОСОБА_7 . На ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на умисне протиправне спричинення смерті ОСОБА_7 . В зазначений день, приблизно о 07 годині 05 хвилин, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_5 , негайно реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у приміщенні зальної кімнати домоволодіння за вищевказаною адресою, з табурету взяв кухонний ніж та, утримуючі його у правій руці, наніс ОСОБА_7 сім ударів в область передньої поверхні грудної та черевної стінок. В результаті своїх дій, направлених на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_7 , ОСОБА_5 спричинив потерпілому наступні тілесні ушкодження: 2 відкриті рани грудної клітини праворуч, 5 проникаючих колото-різаних ран живота з ушкодженням печінки, шлунку, судин великого сальника, які за ступенем тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння. Тобто ОСОБА_5 вчинив всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, що не залежали від його волі, оскільки ОСОБА_7 була надана своєчасна кваліфікована медична допомога.
Таким чином, дії ОСОБА_5 слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, як закінчений замах на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою провину у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України визнав частково, лише щодо завдання двох ударів потерпілому. Пояснив, що якого числа відбувались події не пам`ятає, оскільки має погану пам`ять через травму голови, але не заперечує проти дати зазначеної в обвинувальному акті. Події відбувались у нього вдома за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_9 та ОСОБА_10 прийшли до нього з літром самогону, яку майже всю випили. Вони перебували тільки втрьох, сторонні особи до них не приходили. Потім між потерпілим та його співмешканкою ОСОБА_10 стався конфлікт, ОСОБА_9 почав її бити. Раніше потерпілий вже ламав їй ніс та щелепу. Він почав казати ОСОБА_9 , щоб той заспокоївся. ОСОБА_11 в цей час вийшла з кімнати. ОСОБА_9 почав до нього задиратись, агресивно себе поводив. Він не міг протистояти йому в силу свого слабкого фізичного стану, оскільки є особою з інвалідністю ІІІ групи та не відчуває половину свого тіла, окрім того, не міг дозволити, щоб ОСОБА_9 в його хаті його бив, тому дотягнувся рукою до табурета, там була тарілка з закускою та лежав ніж. Схопивши ніж, він наніс потерпілому два удари в область живота, потерпілий стояв боком як у стійці. Вважає, що іншого виходу у нього не було, вбивати ОСОБА_9 не збирався, тільки заспокоїти. Після першого удару ножем ОСОБА_9 зігнувся, тоді він вдарив ще один раз та після цього перестав наносити удари, в цей момент зайшла до кімнати ОСОБА_11 . ОСОБА_9 присів на ліжко, свідомість ОСОБА_12 не втрачав, а він пішов робити свої справи. ОСОБА_11 до приїзду швидкою була з потерпілим. У потерпілого та ОСОБА_11 були телефони, тому вони могли викликати швидку. Працівники поліції затримали його в другій половині дня, він ховатись не збирався, хоча таку можливість мав. Звідки взялось сім поранень він не знає, припускає, що інші поранення могла спричинити ОСОБА_11 . Додав, що раніше (до цих подій) між ним та ОСОБА_9 теж відбувались конфлікти через те, що ОСОБА_9 у стані алкогольного сп`яніння зухвало себе поводив, грубо ставився до нього та до ОСОБА_11 , тоді він вдарив його обухом сокири по нозі, щоб заспокоїти.
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 пояснив, що події відбувались в будинку ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 . Напередодні у нього був день народження, йому виповнилось 45 років. А 22 червня 2023 року у проміжку часу з 06 год. 00 хв. до 06 год. 30 хв. він з співмешканкою ОСОБА_13 пішли до ОСОБА_5 , щоб продовжити святкувати. Взяли з собою літру самогону, сиділи всі поряд на ліжку, розпивали втрьох спиртне в зальній кімнаті. ОСОБА_11 вийшла на двір в туалет, сварка між ними вже починалась на ґрунті п`яних розмов, потім перейшла на підвищені тони. Причину конфлікту він не пам`ятає. Припускає, що ОСОБА_14 почав його бити через те, що вони з ОСОБА_11 голосно сварились. Під час сварки ОСОБА_14 казав, що «завалить» його, але він не думав, що той може взятись за ніж. Раніше між ними теж були сварки, але вони розходились. Спочатку вони сиділи, потім він встав, щоб вийти за ОСОБА_11 . Він хотів вийти з кімнати, але ОСОБА_14 теж піднявся, спочатку стояли обличчям до обличчя, потім він розвернувся на півоберта щоб піти, а ОСОБА_14 взяв з табурета ніж та почав наносити йому удари. Він намагався схопити ніж, зупинити ОСОБА_14 , потім йому накладали шви на руку, але ОСОБА_14 вищий за зростом. Він стояв спиною до дверей, тому не знає, чи бачила це ОСОБА_11 . Спочатку він відчув 4 удари в область черевної порожнини та ребер, а потім дізнався, що їх було 7. Від ударів він почав сідати на ліжко, ОСОБА_15 поклав ніж та направився у бік виходу. Він приліг на ліжку та втратив свідомість. Вважає, що ОСОБА_14 мав реальну можливість позбавити його життя. Прийшов до тями вже в лікарні. Як повернулась в кімнату ОСОБА_11 він не пам`ятає. Ніж яким ОСОБА_14 наносив йому удари пам`ятає, він був невеликий з коричневою ручкою, вони ним користувались в побуті. Швидку допомогу викликала сусідка на прохання ОСОБА_11 . Додав, що на початку року між ними вже відбувалась сварка та ОСОБА_14 обухом сокири перебив йому ногу, він 2 місяці не вставав з ліжка, але з цього приводу до поліції не звертався. Крім того, пояснив, що в зазначеному будинку проживає на законних підставах так як зареєстрований в ньому.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснила, що 22 червня 2023 року, на наступний день після дня народження ОСОБА_16 вони взяли літр самогону та пішли додому до ОСОБА_14 , самі тоді проживали в 25 будинку. Було близько 7 години ранку, сиділи випивали у великій кімнаті будинку на саморобній лежанці, напроти стояв табурет, на якому була пляшка, стопки та закуска. Їх було троє, ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та вона. Сторонні особи до них не приходили. ОСОБА_14 був тверезіший за них, оскільки вона з ОСОБА_9 вживали спиртне вже другий день. Вона вийшла до туалету, коли виходила, ніхто не сварився. Коли повернулась, побачила як ОСОБА_14 з ОСОБА_9 стоять один напроти одного, їй було видно обох та ОСОБА_14 наносить ОСОБА_9 удари ножем, швидко, один за одним в область грудної клітини та вище пояса. Вона пам`ятає близько п`яти ударів. При цьому ОСОБА_14 можливо висловлювався нецензурною лайкою, а ОСОБА_9 нічого не казав. ОСОБА_14 , коли побачив її, перестав наносити удари, ОСОБА_9 присів на лежанку, а вона побігла до сусідки просити викликати швидку допомогу, оскільки у них не було телефонів. Потім повернулась до ОСОБА_9 , він вже лежав і до прибуття швидкої була поруч з ним. Чи втрачав він свідомість, не пам`ятає, куди подівся ніж не бачила. ОСОБА_14 поводив себе так, начебто нічого не сталося. Потім ОСОБА_9 забрала швидка, а їх поліція. Додала, що будинок якому проживає ОСОБА_14 належав її покійному брату, але ОСОБА_14 там зареєстрований та давно проживає, спору з цього приводу між ними немає. Раніше між ОСОБА_14 та ОСОБА_9 були конфліктні ситуації, в кінці зими, або на початку весни 2022 року ОСОБА_14 перебив (поламав) ОСОБА_9 ногу обухом сокири, після чого останній не ходив. Додала, що вона була засуджена за спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_9 за нанесення йому удару ножем, оскільки захищала іншу людину, яку той бив. В той день вона ножем удари ОСОБА_9 не наносила.
Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_19 щодо судово-психіатричного висновку надав наступні роз`яснення, що ОСОБА_5 в період інкримінованого діяння та теперішній час страждав на психічний розлад у формі розладів особистості та поведінки внаслідок органічного ураження головного мозку. Термінологія «не повною мірою» є критерієм розмежування у ст. 19 та ст. 20 КК України. Будь-яке психічне захворювання свідчить про те, що особа може бути осудна, обмежено осудна чи неосудна. «Не повною мірою» не встановлюється у відсотковому виражені, оскільки відсутній спосіб, однак це залежить від ступеню вираження психічного захворювання. У ОСОБА_5 ступень вираження психічного захворювання свідчить про його обжену осудність.
За приписами ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу, і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до ст. 94 КПК України суд під час прийняття відповідного процесуального рішення за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, повинен оцінювати кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - із точки зору достатності та взаємозв`язку.
Не дивлячись на часткове визнання вини обвинуваченим, лише в частині завдання двох ударів та відсутності умислу на вбивство, його винуватість у пред`явленому обвинуваченні повністю підтверджується зібраними та безпосередньо, відповідно до ч. 1 ст. 23 КПК України, дослідженими в судовому засіданні доказами, на підставі всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, а саме:
- змістом протоколу огляду місця події від 22 червня 2023 року з доданими фототаблицями, складеного у присутності ОСОБА_20 , понятих ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , згідно з даними якого оглянуто домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . При вході в зальну кімнату встановлено, що праворуч від входу є диван, в якому лежать ковдри, по всій кімнаті розкидані речі. Біля дивану стоять два стули на яких є посуд та продукти харчування. При огляді встановлено, що на ковдрі, що застелена на дивані є нашарування речовини бурого кольору, яке в подальшому вирізане, опечатано та описане учасниками слідчої дії. На трюмо лежить ніж, присутній при огляді ОСОБА_5 повідомив, що саме цим ножем він заподіяв тілесні ушкодження ОСОБА_7 та даний ніж належить йому. При огляді спальної кімнати встановлено, що порядок речей у кімнаті не порушено (т. 1 а.с.30-38).
- довідкою щодо осіб, які мешкають за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 (т. 1 а.с.38).
- змістом протоколу огляду речей від 22 червня 2023 року з доданими фототаблицями, складеного у присутності понятих ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , згідно з даними якого огляд проводився в приміщенні відділення екстреної медичної допомоги НКП «БЛІЛ КМР». Лікар ОСОБА_23 пояснив, що при доставлені до відділення потерпілого ОСОБА_7 останній був у футболці та надав її для огляду. Футболка вздовж передньої частини футболки розрізана з низу до верху. На передній частині футболка з правої сторони в районі грудної клітини виявлено пошкодження у вигляді розрізу. Окрім того на передній частині футболки в районі животу виявлено 2 скрізні пошкодження у вигляді розрізів. На футболці мається нашарування речовини бурого кольору (т.1 а.с. 40-43).
- змістом протоколу огляду речей від 22 червня 2023 року з доданими фототаблицями, складеного у присутності свідка ОСОБА_8 , понятих ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , згідно з даними якого проведено огляд ножа, вилученого під час огляду місця події. Детальним оглядом встановлено, що на клинку вищевказаного ножа мається речовина бурого кольору. Присутня при огляді ОСОБА_8 повідомила, що даний ніж належить ОСОБА_5 який є її знайомим, з яким вона та ОСОБА_7 час від часу вживали спиртні напої. Так, 22.06.2023 о 07 год. 00 хв. вони розмістились у зальній кімнаті будинку, де почали розпивати спиртні напої. Під час вживання алкоголю вона помітила, що між ОСОБА_24 та ОСОБА_12 виник словесний конфлікт, ОСОБА_24 схопив ножа зі стільця та наносив ОСОБА_12 удари в області грудної клітини у кількості 3 разів та область живота у кількості 4 рази. ОСОБА_8 додала, що бачила цей ніж у кухонному столі за місцем мешкання ОСОБА_5 (т.1 а.с. 44-47).
- змістом протоколу огляду речей від 22 червня 2023 року з доданими фототаблицями, складеного у присутності власника телефону ОСОБА_25 , понятих ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , згідно з даними якого проведено огляд телефону марки LG. При огляді виявлено додаток «Всі виклики» та встановлено, що 22.06.2023 о 08 год. 15 хв. здійснено виклик на номер 103 - швидка (т.1 а.с. 48-52).
- змістом протоколу проведення слідчого експерименту від 22 червня 2023 року, що також зафіксовано на технічному носії, проведеного з метою перевірки і уточнення відомостей обставин події, яка мала місце 22 червня 2023 року, за участю підозрюваного ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 , у присутності понятих ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , статиста, згідно з даним якого ОСОБА_5 пояснив, що 22.06.2023 в ранковий час до нього прийшли ОСОБА_8 та ОСОБА_7 з якими він розпив спиртні напої в зальній кімнаті та показав їх місце розташування. Додав, що коли ОСОБА_8 вийшла з будинку між ним та ОСОБА_7 виник конфлікт в ході якого ОСОБА_5 з табуретки правою рукою взяв кухонний ніж та знаходячись напроти ОСОБА_7 , утримуючи ніж в правій руці наніс ОСОБА_7 два удари (точної кількості не пам`ятає) в область живота ОСОБА_7 . За допомогою статиста показав як завдавав удари потерпілому, після нанесення ударів поклав ніж на табурет та вийшов з будинку (т. 1 а.с. 64-67).
- змістом протоколу проведення слідчого експерименту від 22 червня 2023 року, що також зафіксовано на технічному носії, проведеного з метою перевірки і уточнення відомостей обставин події, яка мала місце 22 червня 2023 року, за участю свідка ОСОБА_8 , статиста, у присутності понятих ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , згідно з даним якого ОСОБА_8 пояснила, що 22.06.2023 о 06 год. 30 хв. вона разом з ОСОБА_7 прийшли до ОСОБА_5 з якими в зальній кімнаті розпивали спиртні напої. Вказала місце розташування чоловіків та ножа на табуреті. Приблизно о 07 год. 05 хв. вона вийшла з будинку, коли повернулась побачила, що ОСОБА_5 , знаходячись напроти ОСОБА_7 обличчям один до одного, утримуючи ніж в правій руці наніс ОСОБА_9 4 удари в область живота та 3 удари в область грудної клітини. Після отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_7 ліг на ліжко, розташоване в зальній кімнаті, а ОСОБА_5 пішов в невідомому напрямку. ОСОБА_8 побігла до сусідки викликати швидку (т. 1 а.с. 68-70).
- змістом протоколу проведення слідчого експерименту від 04 липня 2023 року, що також зафіксовано на технічному носії, проведеного з метою перевірки і уточнення відомостей обставин події, яка мала місце 22 червня 2023 року, за участю потерпілого ОСОБА_7 , статиста, у присутності понятих ОСОБА_26 та ОСОБА_27 , згідно з даним якого ОСОБА_7 пояснив, що 22.06.2023 близько 06 год. він разом з ОСОБА_8 прийшли до ОСОБА_5 продовжити святкувати день народження та в зальній кімнаті розпивали спиртні напої. Під час якого у нього з ОСОБА_5 виник словесний конфлікт. Коли ОСОБА_8 вийшла з будинку, вони стояли обличчям один до одного на відстані витягнутої руки. Коли ОСОБА_11 заходила, ОСОБА_14 продовжував конфлікт, схопив ніж з табуретки та утримуючи в правій руці наніс 4 удари в черевну порожнину та 3 удари в область грудної клітини. Під час нанесення ударів висловлювався погрозу вбивством ОСОБА_7 . Після нанесення цих ударів ОСОБА_7 приліг на ліжко, через що ОСОБА_14 зупинився наносити удари останньому, поклав ніж на табурет та пішов з будинку( т. 1 а.с. 78-81)
- висновком експерта ОСОБА_28 №142 від 14 липня 2023 року судово-медичної експертизи, відповідно до даних якого при судово-медичній експертизі встановлення наявності та ступеня тяжкості тілесних ушкоджень ОСОБА_7 на підставі вивчення описової частини наданої медичної карти стаціонарного хворого №1118/531 КНП «БЛЛ» м Костянтинівка на ім`я гр. ОСОБА_7 1978 беручи до уваги обставини, що указаній в постанові та у відповідь на поставлені питання дійшов до таких висновків:
згідно запису в медичній документації гр. ОСОБА_7 мались рани грудної клітини праворуч, 5 проникаючих колото-різаних ран живота з пошкодженням печінки, шлунку, судин великого сальника, які утворились в наслідок дії колюче-ріжучого предмету, (яким не виключно міг бути ніж ) від нанесення 7 yдapiв, можливо в строк та за обставин вказаних в постанові та відносяться до тяжких тілесних ушкоджень як небезпечні для життя.
згідно запису в медичній документації потерпілий потрапив до медичного закладу 22.06.2023 в тяжкому стані. Довжина раньових каналів в медичній документації не вказана. Виходячи з розмірів ран можна припустити, що вони могли утворитись від дії клинку ножа шириною не менш 2см. (т. 1 а.с. 89-90)
-висновком експерта ОСОБА_28 №142/11 від 14 липня 2023 року судово-медичної експертизи, відповідно до даних якого при судово-медичній експертизі встановлення механізму утворення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 на підставі вивчення описової частини висновку експерта №142 від 12.07.2023 на ім`я гр. ОСОБА_7 1978, даних протоколів слідчих експериментів за участю потерпілого ОСОБА_7 , свідка ОСОБА_8 та підозрюваного ОСОБА_5 дійшов до висновку, що тілесні ушкодження, що мались у потерпілого могли утворитись за обставин, вказаних потерпілим ОСОБА_7 та свідком ОСОБА_8 в ході проведення слідчих експериментів за їх участю. За обставин вказаних підозрюваним ОСОБА_5 могла утворитись частина тілесних ушкоджень, що мались у потерпілого, так як підозрюваний не вказує точну кількість ударів нанесених в область живота потерплого, та не вказує удари в область грудної клітини.
-висновком судово-медичної експертизи зразків крові ОСОБА_5 і ОСОБА_7 №1416-1931 БД від 07 липня 2023 року відповідно до якого встановлено, що у результаті дослідження зразка крові ОСОБА_7 висушеного на марлі, встановлена група А з ізогемагтютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0. У результаті дослідження зразка крові ОСОБА_5 висушеного на марлі, встановлена група В з ізогемаглютиніном анти-А за ізомерологічною системою АВ0 (т. 1 а.с.112-114).
-висновком судово-медичної експертизи зразків крові ОСОБА_5 І ОСОБА_7 №1416/1932 БД від 28 липня 2023 року відповідно до якого на клинку ножа встановлено наявність крові людини, яка належить особі (особам) чоловічої генетичної статі при сірологічному дослідженні крові на клинку ножа виявлено антиген А ізосерологічної системи АВ0, ізогемаглютиніни анти А- і анти В цієї же системи не виявлені. Враховуючи отримані результати дослідження експерт припускає, що кров на клинку ножа могла походити від чоловіка групи крові А з ізогемаглютиніном анти В ізосерологічної системи АВ0, в тому числі і від потерпілого ОСОБА_7 , оскільки виявлений антиген А ізосерологічної системи АВ0 властивий його групі крові. Дані про присутність крові на клинку ножа від підозрюваного ОСОБА_5 не отримані, оскільки при проведеному дослідженні не виявлено антиген В ізосерологічної системи АВ0 властивий групі крові підозрюваного (т. 1 а.с.106-111).
-висновком судово-медичної експертизи футболки та зрізу тканини з РБК №1416/1933 БД від 18 липня 2023 року відповідно до якого на фрагменті тканин футболки встановлено наявність крові. При серологічному досліджені крові отримано результат про можливість походження вказаного сліду за рахунок особи з групою крові А з ізогемаглютиніном анти В. Оскільки антиген А є групо специфічним для крові ОСОБА_7 не виключена можливість походження вказаного сліду за рахунок крові потерпілого. Оскільки в сліді крові на футболці антиген В, є групо специфічним для крові ОСОБА_5 не виявлено, даних про присутність крові підозрюваного у вказаному сліді не отримано(т. 1 а.с.102-105).
-Медичним заключенням КНП «БЛІЛ» м. Костянтинівка №2528, виданого гр.. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про те, що скарг на видимі тілесні ушкодження немає. В ІТТ може, алкофор -1,070%.
-висновком судово-психіатричної експертизи № 414 від 14 липня 2023 року, згідно з яким ОСОБА_5 у період інкримінованого йому діяння виявляв і в теперішній час виявляє психічний розлад у формі особистості та поведінки внаслідок ураження головного мозку. За своїм психічним станом в період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, іспитований не був здатний повною мірою усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. В теперішній час іспитований також не здатний повною мірою усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. У разі засудження при призначенні ОСОБА_5 покарання рекомендується, з урахуванням його психічного стану одночасно застосувати примусовий захід медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку за місцем відбування покарання, згідно з ч. 2 ст. 20 КК України
-постанови про визнання речовими доказами від 22 червня 2023 року та 23 червня 2023 року, якими визнано речовими доказами: зріз тканини з ковдри з нашаруванням речовини бурого кольору, ніж з нашаруванням речовини бурого кольору, що належить ОСОБА_5 , футболка темно-синього кольору з нашаруванням РБК, зразок крові ОСОБА_7 , зразок крові ОСОБА_5 .
Суд оцінює зібрані та дослідженні по кримінальному провадженні докази в сукупності та взаємозв`язку за критеріями належності та допустимості.
Досліджені в судовому засіданні докази суд вважає:
-належними, оскільки всі вони стосуються обставин скоєних злочинів і мають значення для кримінального провадження;
-допустимими, оскільки не встановлено порушень норм кримінально-процесуального закону під час їх збирання;
-достовірними, оскільки вони не суперечать один одному та доповнюють один одного.
Органом досудового розслідування дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України як закінчений замах на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.
Відповідно до ст. 15 КК України замахом на злочин є вчинення особою з прямим умислом діяння, безпосередньо спрямованого на вчинення відповідного злочину, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі. Замах на вчинення злочину є закінченим, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.
Твердження сторони захисту про необхідність кваліфікації дій засудженого за ч. 1 ст. 121 КК є необґрунтованими та спростовуються встановленими фактичними обставинами кримінального правопорушення.
Так, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК передбачає відповідальність за закінчений замах на умисне вбивство, у свою чергу ч. 1 ст. 121 КК передбачає відповідальність за завдання умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
Визначальним критерієм при розмежуванні кваліфікації за цими злочинами є спрямованість умислу винного, його суб`єктивне ставлення до наслідків своїх дій. Питання про наявність умислу необхідно вирішувати з огляду на сукупність всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного до, під час і після злочину, його взаємини з потерпілим, що передували події, а також спосіб вчинення злочину, засоби та знаряддя злочину.
При цьому спосіб відображає насамперед причинний зв`язок між діяннями і наслідками. Певна залежність між способом і метою вчинення тих чи інших діянь виявляється в тому, що спосіб і засоби вчинення злочинів обираються особою відповідно до поставленої цілі. Ціль є передумовою усвідомлення особою результатів і наслідків своїх діянь, що проявляється у способі вчинення діянь.
Як вбачається із показань свідка ОСОБА_8 , допитаної в судовому засіданні, ОСОБА_5 зупинився наносити удари ОСОБА_9 тоді, коли вона зайшла в будинок і саме з цих причин фактично були припинені подальші дії обвинуваченого, який відразу ж, не намагаючись надати медичну допомогу, вийшов з будинку. Отже подальші дії обвинуваченого фактично були припинені не з власної волі, а через те, що свідок ОСОБА_8 - побачила неправомірні дії та побігла до потерпілого надавати медичну допомогу та до сусідів викликати медичну допомогу та поліцію. Як встановлено в судовому засіданні з показів потерпілого та свідка, що не спростовується й самим обвинуваченим, до події злочину стосунки між ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_9 були то дружніми, випивали та проживали деякий час разом в одному будинку, то агресивними, мав місце конфлікт під час якого ОСОБА_5 обухом сокири поламав потерпілому ногу, та останній не міг майже місяць ходити.
Також, із висновку судово-медичного експерта вбачається, що всі тілесні ушкодження у потерпілого локалізовані в області грудної клітини праворуч та черевної порожнини, печінки, шлунку, тобто ножові поранення у життєво важливі органи, заподіявши потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент спричинення. Зі свідчень ОСОБА_8 обвинуваченим було нанесено ножеві поранення знаходячись один проти одного, з близької відстані, швидкими рухами протягом короткого часу, а тому вести в даному випадку мову про те, що сім ножових поранень здійснені без наміру позбавити життя, вкрай важко.
Твердження обвинуваченого про те, що він діяв в стані необхідної оборони, оскільки ОСОБА_18 став у стойку та намагався ударити обвинуваченого не узгоджуються із фактичними обставинами по справі.
За приписами статті 36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.
Отже, в даному випадку має бути встановлено наявність суспільно небезпечного посягання. Проте такого, за результатами судового розгляду судом не встановлено. Жодними доказами у справі не підтверджено, що з боку потерпілого були якість суспільно небезпечні дії, які були б спрямовані в бік обвинуваченого. Останньому не було спричинено жодних тілесних ушкоджень, про що свідчить медичне заключення. Крім того в судовому засіданні ОСОБА_5 на запитання головуючого зазначив, що під час словесного конфлікту коли ОСОБА_29 пішла з будинку він мав можливість вийти на двір, таким чином припинити непорозуміння, але не вважав необхідним це робити. За таких обставин суд дійшов висновку, що обвинувачений не перебував у стані необхідної оборони.
З урахуванням вищевикладеного підстав, відповідно до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.
Позиція обвинуваченого ОСОБА_5 щодо часткового визнання своєї вини в частині нанесення лише двох ударів ножем, та відсутності умислу на вбивство, а також посилання на те, що наміру вбивати потерпілого ОСОБА_9 в нього не було, суд розцінює, як намагання обвинуваченого пом`якшити відповідальність за скоєний злочин та обрана позиція захисту.
Таким чином, суд дійшов висновку, що дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України як закінчений замах на умисне вбивство потерпілого.
Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.
Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 судом не встановлено.
Судом проаналізовано ставлення ОСОБА_5 до вчиненого ним злочину та його поведінку після вчинення злочину.
Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в визнанні негативних наслідків злочину для потерпілої особи. Намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження. Однак, у матеріалах кримінальної справи стосовно обвинуваченого відсутні дані на підтвердження того, що ОСОБА_5 поряд із відсутністю цивільного позову, намагався б будь-яким чином допомогти потерпілому, не вибачився за завданні тілесні ушкодження. Крім того, під час судового засідання ОСОБА_5 зазначав, про те що він не збирався терпіти зневажливої поведінки ОСОБА_18 та іншого виходу не бачив, уходити з будинку під час конфлікту не бажав, бо це його житло. Жалю з приводу скоєного щодо ОСОБА_12 не висловлював.
Також ОСОБА_5 не був позбавлений можливості викликати швидку допомогу особисто чи за допомогою інших громадян, сусідів, проте цього не зробив, навпаки пішов з будинку, залишив потерпілого з ножовими пораненням, не надавав медичну допомогу.
Таким чином, поведінка обвинуваченого в сукупності з усіма матеріалами справи, не може розцінюватись судом як щире каяття. Тому суд не застосовує до ОСОБА_5 обставину - щире каяття, як обставину, що пом`якшує покарання.
Така ж правова позиція висловлена в постанові ВС/ККС № 166/1065/18 від 18 вересня 2019 року.
Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_5 суд вбачає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, рецидив злочину.
Мотиви призначення покарання.
Прокурор у судовому засіданні зазначив, що у судовому засіданні встановлено та дослідженими письмовими доказами доведено, що інкриміноване протиправне діяння вчинено обвинуваченим, враховуючи обставини вчиненого злочину та особу обвинуваченого просив суд визнати ОСОБА_5 винуватим та призначити покарання, з урахуванням обставин які обтяжують покарання за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі на строк 9 років.
Потерпілий ОСОБА_9 під час допиту просив призначити покарання на розсуд суду.
Захисник ОСОБА_30 у судовому засіданні зазначив, що суд повинен вийти за межі обвинувачення та перекваліфікувати дії обвинуваченого з ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України на ч. 1 ст. 121 КК України, оскільки під час судового розгляду не доведено, що ОСОБА_5 мав намір позбавити життя потерпілого. Між обвинуваченим та потерпілим були своєрідні стосунки, то товариські, то сварились. ОСОБА_14 мав можливість «добити» потерпілого, але цього не зробив, в той же час, усвідомлюючи, що завдав ножеві поранення не ухилився від правоохоронних органів. За результатами проведеної СМЕ ОСОБА_5 за своїм психічним станом в період інкримінованого йому діяння та в теперішній час не здатний повною мірою усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. З огляду на вищевикладене, керуючись ч. 2 ст. 20 КК України просив застосувати до ОСОБА_5 лише примусові заходи медичного характеру.
Обвинувачений під час останньої репліки зазначив, що потерпілий першим почав конфлікт, який переріс в «рукопашну» та він не мав іншого виходу, не міг дозволити себе вбити. Додав, як би він (обвинувачений) був каратистом, то забив би його. Визнав себе винним лише у завданні двох ножових поранень, вважав, що треба запитати у ОСОБА_31 :- «Звідки взялись інші 5 поранень?».
При призначенні покарання ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність усіх обставин, що його характеризують (форма вини, мотив, спосіб і характер вчиненого діяння, ступінь здійснення злочинного наміру, тяжкість наслідків, тощо), особу винного і обставини, що обтяжують покарання.
Статтею 50 ч. 1, 2 КК України передбачено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Також суд враховує, що відповідно до статей 3 і 27 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю, право на життя є невід`ємним правом людини, ніхто не може бути свавільно його позбавлений. Формою державного захисту життя та особистої недоторканності людини є встановлення кримінальної відповідальності за злочини проти життя і здоров`я.
Приймаючи таке рішення суд, серед іншого враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, і на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 № 15-рп/2004у справі № 1-33/2004.
Так, згідно з роз`ясненнями, які містить п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (в редакції Постанови Верховного Суду №8 від 12.06.2009), суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд при призначенні покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, конкретні обставини вчинення злочинів, характер та спосіб вчиненого, при цьому, призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи яка вчинила злочин та попередження нових злочинів.
Виходячи з засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.
Суд, призначаючи покарання обвинуваченому, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, особу винного, який раніше засуджений, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, у лікаря психіатра перебуває під наглядом з діагнозом органічна деменція легка ступінь внаслідок ЧМТ, є особою з інвалідністю 3 групи, за місцем проживання характеризується посередньо.
При призначенні покарання суд виходить із положень ст. 50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, відсутність пом`якшуючих та наявність обтяжуючих покарання обставин, дані про особу обвинуваченого, його вік та стан здоров`я, репутацію, у зв`язку з чим суд вважає необхідним і достатнім призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років.
Дане покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами осіб, які притягаються до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).
Запобіжний захід ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою слід залишити до набрання вироком законної сили.
Відповідно до протоколу затримання особи 22 червня 2023 року о 14 годині 35 хвилин в присутності двох понятих та захисника в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України затримано ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Ухвалою слідчого судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області №233/3154/23 від 23.06.2023 до ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Згідно з ч. 5 ст. 72 КК України, суд вважає за необхідне зарахувати в строк відбування покарання, засудженому ОСОБА_5 строк попереднього ув`язнення з 22 червня 2023 року до 12 березня 2024 року включно, а початок строку відбування покарання визначити з 13 березня 2024 року.
За приписами ст. 20 КК України підлягає кримінальній відповідальності особа, визнана судом обмежено осудною, тобто така, яка під час вчинення злочину, через наявний у неї психічний розлад, не була здатна повною мірою усвідомлювати свої дії ( бездіяльність) та (або) керувати ними. Визнання особи обмежено осудною враховується судом при призначенні покарання і може бути підставою для застосування примусових заходів медичного характеру.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 3 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» надання в примусовому порядку амбулаторної психіатричної допомоги застосовується щодо осіб, які мають психічні розлади, наявність яких саме і є критерієм обмеженої осудності (ч. 1 ст. 20, ч. 2 ст. 94 КК України). Своєрідність зазначеної психіатричної допомоги полягає в тому, що вона надається обмежено осудним в примусовому порядку одночасно з відбуванням покарання, призначеного за вироком суду. Така допомога може надаватися таким особам незалежно від виду призначеного їм покарання, якщо воно пов`язане з позбавленням волі, то здійснення зазначеного примусового заходу медичного характеру покладається на медичну службу кримінально-виконавчих установ, а якщо не пов`язане - на психіатричні заклади охорони здоров`я за місцем проживання засуджених.
Таким чином, з урахуванням висновку судово-психіатричної експертизи № 414 від 14 липня 2023 року, суд вважає за необхідне застосувати щодо ОСОБА_5 примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку за місцем відбування покарання.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Враховуючи, що на підставі ухвали слідчого судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 26 червня 2023 року накладено арешт на майно, яке в подальшому визнано речовими доказами, а розгляд провадження завершено, то арешт на підставі ч. 4 ст. 174 КПК України підлягає скасуванню.
Долю речових доказів у кримінальному провадженні необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. 100, 363-368, 370, 371, 374, 376, 395 КПК України, суд
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років.
Строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з 13 березня 2024 року.
Зарахувати в строк відбування покарання, засудженому ОСОБА_5 строк попереднього ув`язнення з 22 червня 2023 року по 12 березня 2024 року включно з розрахунку одному дню тримання під вартою відповідає один день попереднього ув`язнення.
Раніше обраний запобіжний захід ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою залишити до набрання вироком законної сили.
На підставі ч. 2 ст. 20 КК України застосувати до ОСОБА_5 примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку за місцем відбування покарання засудженим.
Скасувати арешт майна, накладений на підставі ухвали слідчого судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 26 червня 2023 року.
Речові докази після набрання вироком законної сили:
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою - з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1