ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/6695/23 Провадження 1-кп/636/692/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2024 місто Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чугуєва обвинувальний акт кримінальному провадженню № 000278, внесеному 10 березня 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чугуїв Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, неодруженого, неповнолітніх дітей, непрацездатних осіб на утриманні не має, не є особою з інвалідністю, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз: за вироком Чугуївського міського суду Харківської області від 29 листопада 2016 року за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 187 КК України до 7 років позбавлення волі, на підставі ухвали Київського районного суду м. Полтави від 25 квітня 2022 року, звільнений від відбування покарання умовно-достроково на невідбутий термін 6 місяців, згідно ст. 81 КК України, судимість в установленому законом порядку не знята та не погашена,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,-

встановив:

Згідно Указу Президента України № 64/2022 - у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" на території України, в тому числі Харківської області, введено військовий стан з 05 годин 30 хвилин 24 лютого 2022 (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-ІХ, Указом від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ, Указом від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-ІХ, та Указом в 12.08.2022 року №573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року №2500-ІХ, Указ від 07 листопада 2022 року № 757/2022, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року №2738-ІХ, продовженого з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб, Указом від 06 лютого 2023 року затверджений Законом України від 14 лютого 2023 року № 2915-ІХ продовженого з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб, Указ від 01 травня 2023 року, затвердженим Законом України від 02 травня 2023 року №3057-ІХ продовженого з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб).

ОСОБА_4 , будучи раніше засудженим, останній раз за вироком Чугуївського міського суду Харківської області від 29.11.2016 року за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 187 КК України до 7 років позбавлення волі, на підставі ухвали Київського районного суду м. Полтави від 25 квітня 2022 року, звільнений від відбування покарання умовно-достроково на невідбутий термін 6 місяців, згідно ст. 81 КК України, судимість в установленому законом порядку не знята та не погашена, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення і перевиховання не став та повторно вчинив умисний корисливий злочин при наступних обставинах.

09 березня 2023 року в денний час доби, точного часу в ході досудового розслідування і судового розгляду не встановлено, ОСОБА_4 , перебуваючи на дитячому майданчику, біля будинку АДРЕСА_2 , побачив на столі чорну сумку, яка належить потерпілій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після чого у ОСОБА_4 , виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом, діючи таємно, впевнившись, що його дії залишаться непоміченими потерпілим та не усвідомленими іншими особами, як факт крадіжки, підійшов до стола, котрий знаходився на дитячому майданчику, взяв до рук сумку, відкрив її та із сумки дістав мобільний телефон «Хіаоmі» моделі «Redmi Note 8Т» в корпусі чорного кольору, що належить ОСОБА_5 , поклав до кишені та пішов у напрямку свого домоволодіння. Після чого з місця вчинення злочину зник, обернув викрадене майно на свою користь та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд.

Вартість мобільного телефону марки «Хіаоmі» моделі «Redmi Note 8Т» в корпусі чорного кольору, відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/121-23/5083-ТВ від 20.03.2023 року, становить 3233 гривні 33 копійки.

Своїми умисними, протиправними діями, що виразились у таємному викраденні чужого майна, ОСОБА_4 завдав потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю, щиро розкаявся та повністю підтвердив зазначені в обвинувальному акті обставини, та добровільно розказав про обставини їх вчинення, як вони викладені вище, а саме, що 09.03.2023 вчинив крадіжку мобільного телефону, який належить ОСОБА_5 , який після цього був вилучений працівниками поліції.

Ставлення ОСОБА_4 до вчиненого злочину не викликає у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінальних правопорушень, добровільності та істинності його позиції.

Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляду справи за її відсутності. Будь-яких претензій до ОСОБА_4 не має.

За таких обставин справи, згідно з положеннями ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи, що проти цього не заперечували обвинувачений та інші учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом встановлено, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, добровільність їх позицій не викликає сумнівів. Судом роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

У ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі Європейський суд) передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства», «Яременко проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Кобець проти України», «Коробов проти України»).

Розумний сумнів це такий непереборний сумнів, який залишається у слідчого, прокурора, слідчого судді, суду щодо винуватості обвинуваченого чи підсудного після всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи. Наявність розумного сумніву щодо обґрунтованості обвинувачення не дозволяє будь-якій неупередженій людині, яка міркує з належним розумом і сумлінням, визнати обвинуваченого винним.

Виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений у ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України», «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Мюррей проти Сполученого Королівства» та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Статтею 370 КПК України передбачено, що обґрунтованим є таке рішення, що ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_4 в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, з використанням умов воєнного стану, його дії правильно кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, та його конкретні обставини, дані про особу обвинуваченого, а саме: що він є громадянином України, за місцем проживання характеризується задовільно, неодружений, неповнолітніх дітей, непрацездатних осіб на утриманні не має, із середньою освітою, має задовільний стан здоров`я, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря психіатра не перебуває, раніше неодноразово судимий.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття, яке полягає у повному визнанні своєї вини обвинуваченим, осуду власних дій, наявності відчуття жалю за вчинене, розуміння наслідків своїх дій.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

При призначенні покарання суд виходить із положень ст. 65 КК України, а саме: з принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для виправлення та попередження нових злочинів, враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, пом`якшуючі покарання обставини, відсутність обтяжуючих покарання обставин, особу обвинуваченого, його відношення до скоєного злочину, і вважає, що виправлення ОСОБА_4 і попередження скоєння ним нових злочинів можливо без ізоляції від суспільства.

Беручи до уваги вказані обставини в їх сукупності, а також враховуючи дані про особу, суд вважає за можливе, призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції частини статті, і застосувати до нього ст. 75 КК України, звільнити його від відбування покарання з випробуванням, одночасно покласти на засудженого обов`язки, які сприятимуть його виправленню, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового злочину.

Суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати по справі в порядку ст. 124 КПК України за проведення судово-товарознавчої експертизи № СЕ-19/121 -23/5083-ТВ від 20.03.2023 в розмірі 755 гривень 12 копійок.

Долю речових доказів по кримінальному провадженню суд вважає за необхідне визначити відповідно до ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.

Арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Чугуївського міського суду Харківської області від 17 березня 2023 року скасувати, відповідно до ст. 174 КПК України.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 2 (два) роки не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього відповідно до ст. 76 КК України обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання,

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням експертизи в розмірі 755 (сімсот п`ятдесят п`ять) гривень 12 (дванадцять) копійок.

Скасувати арешт з майна, накладений на підставі ухвали слідчого судді Чугуївського міського суду Харківської області від 17 березня 2023 року, зазначеного у цьому вироку.

Речові докази:

-мобільний телефон (смартфон) марки Хіаоmі моделі Redmi Note 8Т в корпусі чорного кольору, який передано на зберігання потерпілій ОСОБА_5 , вважати повернутим власнику ОСОБА_5 .

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Чугуївський міський суд Харківської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя