Справа № 147/568/23
Провадження № 1-кс/147/25/24
У Х В А Л А

іменем України

03 квітня 2024 року смт Тростянець

Слідчий суддя Тростянецького районного суду Вінницької області ОСОБА_1 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

заявника ОСОБА_3 ,

дізнавача ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши в судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову дізнавача СД відділення поліції №2 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 від 04 січня 2024 року про закриття кримінального провадження №0000211, внесеного до ЄРДР 09.12.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

в с т а н о в и в:

24 січня 2024 року до суду надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову дізнавача СД відділення поліції №2 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 від 04 січня 2024 року про закриття кримінального провадження №0000211, внесеного до ЄРДР 09.12.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

В обґрунтування скарги зазначає, що постанова дізнавача не відповідає вимогам процесуального закону щодо всебічності та повноти проведення досудового розслідування і є передчасною. Враховуючи наведене просить визнати протиправною та скасувати постанову дізнавача Тростянецького ВП №2 Вінницької області ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження №0000211 від 04.01.2024. Зазначає, що отримав постанову дізнавача від 04.01.2024 22.01.2024 у приміщенні Тростянецького ВП-2

На підставі положень ч. 1 ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу України, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформляється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Матеріалами кримінального провадження не спростовані твердження заявника про отримання постанови дізнавача 22.01.2024, наявні у матеріалах кримінального провадження супровідні листи від 04.01.2024 не містять відомостей про надсилання та/або отримання у інший час оскаржуваної постанови, ніж зазначає заявник.

А тому на думку слідчого судді ОСОБА_3 не пропущено десятиденний строк на подання скарги.

Ухвалою слідчого судді розгляд справи за скаргою ОСОБА_3 на постанову дізнавача про закриття кримінального провадження призначено на 09:30 годину 26 січня 2023 року та витребувано з ВП Гайсинського РУП ГУ НП у Вінницькій області матеріали кримінального провадження №0000211, внесеного до ЄРДР 09.12.2021.

24 січня 2024 року на адресу суду надійшли матеріали кримінального провадження №0000211, внесеного до ЄРДР 09.12.2021.

Розгляд справи неодноразово відкладався, востаннє на 03 квітня 2024 року.

В судовому засіданні ОСОБА_3 скаргу підтримав повністю з підстав наведених у ній, додатково зазначив, що досудове розслідування проведено неповно та не допитано свідка Лабань, немає пояснень працівників оперативної групи, які прибули на виїзд, немає пояснень працівників швидкої медичної допомоги, які прибули до місця події, немає пояснень травматолога Дзюби. Стверджував, що він 40 днів після побиття не міг пересуватися, йому тільки приносили їжу. Зазначив, що прагне дійти правди процесуальним шляхом.

В судовому засіданні дізнавач СД ВП №2 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 проти задоволення скарги ОСОБА_3 заперечувала, вважає оскаржувану постанову законною та обґрунтованою.

Прокурор ОСОБА_5 заперечував проти задоволення скарги, зазначивши, що проведено усі слідчі дії, не встановлено тілесних ушкоджень, а також не встановлено свідків події, а тому постанова дізнавача про закриття кримінального провадження законна та обгрунтована, а підстав для її скасування немає.

Заслухавши осіб, які прибули в судове засідання, дослідивши скаргу та долучені до неї матеріали та матеріали кримінального провадження №0000211, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження СД ВП №2 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000211.

Постановою дізнавача СД ВП №2 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 від 04.01.2024 кримінальне провадження закрите на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, тобто у зв`язку із відсутністю у діянні осіб складу кримінального правопорушення.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, яка є нормою прямої дії, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Одним із суб`єктів, які реалізують завдання кримінального судочинства, є слідчий, який у своїй професійній діяльності застосовує положення кримінального процесуального законодавства.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

На підставі вимог частини 2 статті 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Статтею 91 КПК України визначені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Згідно зі ст.92 КПК України обов`язок доказування покладається на слідчого, дізнавача, прокурора.

На виконання даних вимог сторона обвинувачення відповідно до ст.93 КПК України здійснює збирання доказів.

Виходячи зі змісту ст. 284 КПК України, про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом. Слідчий приймає постанову про закриття кримінального провадження, зокрема з підстав, передбачених пунктами 1, 2 частини першої цієї статті - встановлена відсутність події кримінального правопорушення; встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру.

Закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження у сукупності (ст. 9, 283, 284 КПК України).

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У п. 42 рішення Європейського суду з прав людини від 13.01.2011 у справі «Михалкова та інші проти України» розтлумачено, що застаттею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободдержава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Відповідно до п. 3 ч. 1ст. 303 КПК України, заявником, потерпілим, його представником чи законним представником на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Розглядаючи скаргу на постанову про закриття кримінального провадження, слідчий суддя, серед іншого, повинен перевірити наявність підстав для винесення такої постанови, законність джерел отриманих даних, які стали підставою для винесення постанови про закриття кримінального провадження, тощо.

Положеннями ст. 110 КПК України визначено, що постанова слідчого, прокурора про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи, зокрема, в ній має бути викладено зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу, які виключають провадження у справі та зумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Водночас, ухвалюючи процесуальне рішення, зокрема постанову про закриття кримінального провадження, слідчий (дізнавач) зобов`язаний мотивувати прийняте ним рішення, дати правову оцінку зібраним та дослідженим обставинам справи.

Вказаних вимог законодавства дізнавач у повній мірі не дотримався.

Слідчий суддя, на якого КПК України покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови.

Тобто під час розгляду скарги на постанову про закриття кримінального провадження слідчий суддя перевіряє не лише дотримання процесуального порядку закриття кримінального провадження посадовими особами органів досудового розслідування, а й підстави його закриття.

Згідно із ч.4 ст.38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Як випливає з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_3 повідомляв у своїй заяві про вчинення кримінального правопорушення про заподіяння йому тілесних ушкоджень 07.10.2021 ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 .

15.12.2021 ОСОБА_3 допитано в якості потерпілого, який по суті поставлених запитань надав свідчення про те, що 07.10.2021 близько 11:00 години він знаходився на центральному ринку в смт Тростянець, де у нього виникла суперечка із ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , в результаті чого, по АДРЕСА_1 ОСОБА_8 та ОСОБА_7 спричинили тілесні ушкодження ОСОБА_3 , а саме наносили удари кулаками в область спини та задньої частини голови, в результаті чого останній упав на землю на правий бік. Далі ОСОБА_3 вказав, що ОСОБА_8 та ОСОБА_7 почали бити його ногами в ділянку тулубу, а саме в ділянку спини, в результаті чого ОСОБА_3 втратив свідомість та в подальшому його було доставлено до КНП «Тростянецька лікарня».

Дізнавач у оскаржуваній постанові обмежився формальним зазначенням того, що не виявлено достатніх підстав вважати, що ОСОБА_3 було умисно спричинено тілесні ушкодження легкого ступеня тяжкості, оскільки свідків спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_3 не встановлено, крім того, відповідно до судово-медичного висновку експерта, не можливо встановити давність спричинення та механізм утворення наявних у ОСОБА_3 саден обличчя та забою грудної клітки. Тому, на думку дізнавача, дані обставини вказують на відсутність у діянні ОСОБА_8 та ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення.

Разом із цим, під час здійснення досудового розслідування дізнавач допитав у якості свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , зі змісту відомостей із здобутих показань випливає, що останні підтвердили хронолоргію подій, що мали місце 07.10.2021, однак обоє стверджують, що випадково побачили потерпілого на вул. Спортивна і хотіли словесно розібратися, для чого ОСОБА_7 вийшов з машини, а ОСОБА_3 кидав у нього камінням та коли тікав від ОСОБА_7 та із власної необережності впав та отримав травму у виді кровотечі з носа, однак як у своїй заяві та поясненнях зазначає потерпілий, що саме ОСОБА_7 та ОСОБА_8 удвох наносили йому тілесні ушкодження. Тобто у поясненнях і в заяві зазначено про фізичну перевагу осіб на яких вказує потерпілий, як кількісну так і вікову, натомість зазначені обставини і їхня оцінка не знайшла свого відображення в оскаржуваній постанові про закриття кримінального провадження.

Дізнавач, посилаючись на здобуті відомості, стверджує про відсутність у діянні ОСОБА_8 та ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, однак не зазначає про наявність чи відсутність умислу на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_3 вказаними особами.

Окрім того, дізнавач зазначає про відсутність свідків спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_3 , однак в оскаржуваній постанові зазначає, що 02.01.2022 було допитано в якості свідка ОСОБА_9 , який 07.10.2021 був свідком гучної сварки між ОСОБА_3 та ще двома невідомими йому особами, які сварилися між собою, по АДРЕСА_1 , однак ОСОБА_9 не бачив обставин бійки та йому не відомо чи взагалі бійка відбувалась. В свою чергу під час розгляду скарги ОСОБА_3 стверджував, що ОСОБА_9 проживає не поруч із місцем де відбувалися події, а тому не міг бачити та чути обставин розвитку подій.

Отже, в процесі проведення досудового розслідування дізнавачем не були належним чином досліджені всі встановлені обставини, про що свідчить відсутність викладу їх змісту та аналізу у оскаржуваній постанові про закриття кримінального провадження. Жодних вказівок прокурора не було.

В той же час, варто зазначити, що 04.01.2024 винесено постанову про зміну групи дізнавачів у кримінальному провадженні №0000211, а саме у складі дізнавача ОСОБА_4 , і цього ж дня 04.01.2024 дізнавач ОСОБА_4 постановляє оскаржувану постанову про закриття кримінального провадження.

З огляду на наведене, неможливо вважати проведене досудове розслідування повним та ефективним та стверджувати про проведення усіх необхідних слідчих дій для досягнення мети кримінального провадження.

Вказані недоліки постанови дізнавача та неповноту досудового розслідування слідчий суддя під час розгляду скарги позбавлений можливості усунути, а тому вони повинні бути усунуті дізнавачем під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Під час досудового розслідування належить виконати необхідні слідчі дії щодо з`ясування обставин про наявність чи відсутність події та складу кримінального правопорушення, та, в залежності від встановленого, прийняти законне та обґрунтоване рішення, яке у будь-якому випадку має бути належним чином мотивованим.

Викладені у скарзі ОСОБА_3 аргументи щодо наявності підстав для скасування постанови дізнавача частково заслуговують на увагу.

За положеннями ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

З огляду на викладене, скарга підлягає частковому задоволенню.

Здійснивши системний аналіз вимог п. 1 ч.1 ст.303 та ч. 2 ст.307 КПК України в контексті права на оскарження бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, а також рішень слідчого судді за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора під час досудового розслідування, слідчий суддя вважає, що вимога заявника в частині визнання протиправною постанови дізначача про закриття кримінального провадження, не підлягає до задоволення.

Водночас слідчий суддя звертає увагу ОСОБА_3 на таке.

Наявність у тексті скарги доводів ОСОБА_3 , а саме оціночні судження щодо професійності дізнавача, прокурора, слідчого судді, слідчий суддя оцінює критично, адже останні не мають жодного відношення до оскаржуваної постанови дізнавача і суперечать загальним засадам кримінального провадження.

Заявник має право на оскарження постанови дізнавача про закриття кримінального провадження, проте реалізація цього права здійснюється в передбаченому КПК порядку, в тому числі з дотриманням вимог щодо змісту скарги.

Втім не допускається зловживання процесуальним правом, тобто особа не може використовувати процесуальне право не за його призначенням (з іншою метою ніж передбачено КПК) - в цьому випадку не допускається подання скарги з іншою метою ніж наведення доводів своїх вимог до слідчого судді для подальшого їх вирішення, а також наведення доводів щодо незаконності та необґрунтованості постанови дізнавача для подальшої їх перевірки слідчим суддею. Обґрунтування процесуальних вимог до суду у виді образливих висловлювань щодо працівників органів досудового розслідування, прокуратури, працівників поліції, суддів та прийнятих ними рішень, а також інших учасників кримінального провадження є проявом неповаги до суду як установи та свідчить про зловживання правом.

Неприпустимість використання учасниками процесу таких висловлювань як усно під час розгляду справи, так і у процесуальних документах слідує з загальної засади кримінального провадження - повага до людської гідності, якій має відповідати зміст та форма кримінального провадження (пункт 4 частини 1 статті 7 КПК). Відповідно до цієї засади під час кримінального провадження повинна бути забезпечена повага до людської гідності, прав і свобод кожної особи (частина 1 статті 11 КПК). Так само згідно зі статтею 68 Конституції України кожен зобов`язаний не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Крім цього, неповага до суду чи суддів забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом (стаття 129 Конституції України, частина 3 статті 6, стаття 50 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", частина 4 статті 330 КПК).

Використання учасниками судового процесу та їх представниками нецензурної лексики, образливих і лайливих слів, символів у поданих до суду документах і у спілкуванні з судом, з іншими учасниками процесу, а також вчинення інших аналогічних дій свідчать про очевидну неповагу до їх честі та гідності з боку осіб, які такі дії вчиняють. Такі дії суперечать основним засадам і завданням судочинства та можуть бути визнані судом як зловживання процесуальними правами (постанова ККС ВС від 24.03.2021 у справі №937/1059/20). Аналогічний висновок міститься в постановах ККС ВС від 24.03.2021 у справі №937/1056/20, від 29.07.2021 у справі №264/6844/20, ухвалах ККС ВС від 26.10.2020 у справі №442/2432/20, від 30.06.2021 у справі №234/2435/21, від 07.02.2022 у справі №266/59/22, від 07.02.2022 у справі №266/108/22.

З огляду на викладене, варто звернути увагу ОСОБА_3 , що нормами КПК України передбачено, що зміст та формулювання, заявленої скарги мають відповідати вимогам закону та відповідати визначеному у статті 303 КПК України переліку рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування. Виходячи з наведеної заявником аргументації, підстав, якими він керується при зверненні до суду, подана скарга містить образливі припущення, щодо суб`єкта оскарження, що є неприпустимо.

Керуючись статтями 91, 110, 303, 306-307, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову дізнавача СД відділення поліції №2 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 від 04 січня 2024 року про закриття кримінального провадження №0000211, внесеного до ЄРДР 09.12.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, задовольнити частково.

Скасувати постанову дізнавача СД відділення поліції №2 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 від 04 січня 2024 року про закриття кримінального провадження №0000211, внесеного до ЄРДР 09.12.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

В задоволенні решти скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено та оголошено о 12 годині 45 хвилин 04 квітня 2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1