17.04.2024 Єдиний унікальний номер 205/6480/23
1-кп/205/489/24
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська
Провадження № 1-кп/205/489/24 Справа № 205/6480/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2024 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №90000435 від 31.03.2023 стосовно

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровську, громадянки України, українки, яка має середню спеціальну освіту, офіційно не працевлаштований, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушен ня, передбаченого ч. 2 ст. 121 Кримінального кодексу України (надалі КК),

за участю:

прокурора ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з вересня 2022 року спільно проживав однією сім`єю та вів спільний побут із своєю співмешканкою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та її малолітнім сином, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_8 .

Так, під час спільного проживання ОСОБА_3 неодноразово дратувала поведінка малолітнього ОСОБА_7 , та його виховання з боку матері ОСОБА_6 , про що ОСОБА_3 неодноразово повідомляв останню.

На ґрунті незадоволення ОСОБА_3 поведінкою малолітнього ОСОБА_7 , та як наслідок виникнення неприязних відносин до останнього, між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 постійно виникали суперечки.

Так, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 з 14 години 00 хвилин перебував у будинку по АДРЕСА_1 разом із малолітнім сином його співмешканки ОСОБА_7 .

Далі, в період часу з 14 годині 00 хвилин по 17 годину 00 хвилин 30.03.2023 у ОСОБА_3 раптово виникло роздратування у зв`язку із поведінкою малолітнього ОСОБА_7 , який перебував на дивані в кімнаті будинку по вищезазначеній адресі.

Будучи роздратованим уявною неналежною поведінкою малолітнього ОСОБА_7 , у ОСОБА_3 на ґрунті довготривалих особистих неприязних стосунків до останнього, раптово виник умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень малолітньому сину його співмешканки.

Надалі, ОСОБА_3 реалізуючи раптово виниклий умисел, спрямований на заподіяння малолітньому ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, діючи умисно, усвідомлюючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді отримання малолітньою дитиною тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, у період часу з 14 години 00 хвилин по 17 годину 00 хвилини 30 березня 2023 року в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , наніс своєю правою рукою зжатою в кулак удар в ділянку передньої черевної стінки справа тулубу ОСОБА_7 . Не зупинившись на досягнутому ОСОБА_3 , через певний проміжок часу, а саме у період з 14 годині 00 хвилин по 17 годину 00 хвилини 30.03.2023, повторно наніс тілесні ушкодження в ділянку передньої черевної стінки справа тулубу, в область лівої ключиці, в області голови та пахової зони малолітнього ОСОБА_7 , який від отриманих травм помер.

Біологічна смерть ОСОБА_7 констатована співробітниками швидкої медичної допомоги 30.03.2023 о 19 години 46 хвилин.

У результаті заподіяних ударів ОСОБА_3 . ОСОБА_7 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: ??синця з садном на його тлі в лобній ділянці по умовній серединній лінії тіла, крововиливу в м`які покривні тканини голови в лобній ділянці (відповідно ушкодженням шкіряних покровів); ??5-ти саден на межі волосистої частини голови та шиї зліва; ??5-ти синців на нижніх повіках правого і лівого ока та в проекції тіла нижньої щелепи справа і зліва; ??закритого косо-поперечного перелому лівої ключиці у зовнішнього кінця, крововиливу в м`які тканини навколо перелому; ??тупої травми живота; крововиливу в ділянці кореня брижі тонкого кишечника, підкапсульної гематоми печінки, масивного розриву лівої частки печінки по вісцеральній поверхні з руйнуванням гістоструктур портальних тріад (жовчного протоку, артерії, вени), крововиливами в тканину печінки та зв?язків апарат, кровотечею в черевну порожнину (1100 мл темно-червоної крові, частково у вигляді желеподібних згортків).

Своїми умисними діями ОСОБА_3 спричинив ОСОБА_7 , тілесне ушкодження у вигляді: тупої травми живота - всі мають ознаки при життєвості, спричинені в термін біля 5-6 годин до настання смерті, з повторною травматизацією за 3 години до настання смерті гр. ОСОБА_7 , мають ознаки прижиттєвості і знаходяться в прямому-причинному зв`язку з настанням його смерті та за критерієм небезпеки для життя мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень; перелому лівої ключиці з крововиливом в м`які тканини навколо, спричинено прижиттево, за 2-3 години до настання смерті та в прямому-причинному зв?язку з настанням смерті не знаходиться, відносяться до тілесне ушкодження стосовно живих осіб має ознаки ушкоджень середньої тяжкості, що зумовлює тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більш як 21 день); синця з садном на його тлі в лобній ділянці, крововиливу в м`які покривні тканини голови; саден на межі волосистої частини голови та шиї зліва, спричиненні прижиттєво, за 2-3 години до настання смерті, в причинному зв?язку з настанням смерті не знаходяться, (як кожне окремо) стосовно живих осіб за своїм характером мають ознаки легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки; масивного синця в проекції лобового симфізу з переходом на калитку та клубові ділянки, спричинено прижиттєво, приблизно за 9-11 діб до настання смерті, в причинному зв`язку з настанням смерті не знаходиться, стосовно живих осіб за своїм характером має ознаки легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки; множинних синців на обличчі, тулубі та кінцівках, спричиненні прижиттєво, біля 7-10 діб до настання смерті і в причинному зв`язку з настанням смерті не знаходяться, (як кожне окремо) стосовно живих осіб за своїм характером мають ознаки легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки; саден обличчя та тулубу (на правому крилі носа, на правій щоці, в проекції кута нижньої щелепи, в підщелепній ділянці та в проекції внутрішнього кінця правої ключиці спричинені посмертно.

Смерть ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , настала від тупої травми живота: крововиливу в ділянці кореня брижі тонкого кишечника, під капсульної гематоми печінки, масивного розриву лівої частки печінки, що супроводжувалась внутрішньочеревною кровотечею, та ускладнилась розвитком гострого недокрів`я.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КК, за ознаками умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, що причинило смерть потерпілого.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою провину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав у повному обсязі та надав суду наступні покази.

30 березня 2023 року зранку він поїхав з потерпілою ОСОБА_6 в місто по справах, придбали та вжили наркотичний засіб «метадон», потерпіла ОСОБА_6 поїхала на роботу, а він повернувся додому. Близько 14 годин він повернувся додому, де перебувала його сестра з дітьми, його матір та потерпілий ОСОБА_7 . Зазначив, що у зв`язку з поганою поведінкою він наніс потерпілому ОСОБА_7 два удари в область живота та в ключицю, після чого йому стало погано. Вказав, що синяк на лобі утворився до цих подій за невідомих йому обставин. Вони їли печиво чи цукерки, після чого пішли до ванної кімнати умивати дитину, де йому стало погано, після чого він поніс його у кімнату та поклав на диван. Хвилин через 10 зайшла його мати та побачила, що ОСОБА_7 погано та стала кричати, а він повідомив, що дитина вдавилась печивом. Додатково вказав, що раніше він не застосовував фізичну силу до дитини, не спричиняв йому тілесних ушкоджень. Першу медичну допомогу дитині надавали він, його мати та чоловік його сестри. Також зазначив, що коли вони перебували у ванній кімнаті, він здійснив випадковий удар коліном в пах потерпілому ОСОБА_7 , однак наміру спричиняти йому тілесні ушкодження він не мав. До цих подій ОСОБА_7 отримав гематому в районі паху десь за тиждень, під час купання.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 суду пояснила, що з вересня 2022 року вона проживала разом з обвинуваченим ОСОБА_3 , який неодноразово зазначав, що вона неправильно виховує свого сина, на ґрунті чого між ними виникали сварки. 30 березня 2023 року вони з ОСОБА_3 , прокинулись, поїхали по справах, вживали наркотичні засоби, вона поїхала на роботу, а ОСОБА_3 поїхав додому. Вона неодноразово намагалась зателефонувати ОСОБА_3 , однак останній слухавку не брав, на повідомлення не відповідав. Десь о 22 годині їй зателефонували поліцейські та розпитували щодо тілесних ушкоджень її дитини. Вона почала телефонувати додому, слухавку взяв обвинувачений ОСОБА_3 та повідомив, що її син помер, після чого почав вибачатись. Коли вона їхала додому, їй зателефонували та повідомили про обставини смерті дитини. Повернувшись додому їй повідомили, що потерпілий вдавився печивом. Зазначила, що на ранок 30 березня 2023 року у потерпілого ОСОБА_7 були тілесні ушкодження в паховій зоні, декілька синяків та подряпин на руках, які він отримав за тиждень до події, однак за допомогою до лікарів вона не зверталась. Після події ОСОБА_3 лише 1 раз подзвонив та вибачався, більше вона з ним не спілкувалась. Просила про призначення суворого покарання обвинуваченому ОСОБА_3 .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 суду повідомив, що через лінію 103 надійшов виклик про те, що у ОСОБА_7 не має дихання, оскільки останній вдавився печивом чи цукерками. Прибувши на місце було виявлено дитину, років 3-4, яка лежала на ліжку, повністю роздягнена, помита або витерта, дихання не було. Почали роботи першочергові реанімаційні заходи, зокрема непрямий масаж серця, які робили протягом 30-35 хвилин. На дитині були виявлені тілесні ушкодження у вигляді фіолетової плями на голові та синяків в районі пахової зони, нижня частина живота була вздута. За зовнішніми ознаками було видно, що дитину спеціально підготували до приїзду швидкої. Дитину реанімувати не виявилось можливим, після чого він повідомив диспетчера, викликав поліцію та поїхав.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що на лінію 103 надійшов виклик про надання допомоги про те, що дитина втратила свідомість та не дихає, першим на виклик поїхав лікар ОСОБА_9 , а вона поїхала пізніше. Прибувши на місце дитина перебувала без ознак життя і у неї виднілась гематома в області лобу. Вони почали проводити реанімаційні заходи, які здійснювали близько 30-35 хвилин, після чого було констатовано смерть. Під час виклику швидкої повідомили, що дитина вдавилась печивом, однак під час огляду було виявлено, що ротова порожнина була чистою. Обвинувачений ОСОБА_3 не міг пояснити що трапилось та нічого не розповідав, крім того, що дитина бігала.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 суду повідомила, що її син ОСОБА_3 мав гарні відносини з потерпілим ОСОБА_7 , приділяв йому багато батьківської уваги, розважав його, вони разом грались в дома та у відповідних дитячих закладах. 30 березня 2023 року в 13:15 вона повернулась додому з міського центру зайнятості, дитина в цей час спала. Хвилин через 15 повернувся ОСОБА_3 додому, розбудив потерпілого ОСОБА_7 та вони разом з ним їли печиво та шоколад, а також дивились мультфільми. Зайшовши черговий раз у кімнату вона виявила відсутність ОСОБА_3 та ОСОБА_7 та побачила їх у ванній кімнаті, а на її питання ОСОБА_3 повідомив, що вмиває дитину, оскільки він заївся печивом. Через деякий час вона знову заглянула в кімнату та побачила, що дитина лежить на кроваті та має жовтий колір шкіри. Вона підбігла до нього, почала його приводити до тями, однак він не реагував, вона закричала, щоб викликали швидку, а вона почала робити дитині штучне дихання та побачила, що в нього синіють кінцівки. Через деякий час приїхав чоловік її старшої доньки та також кинувся робити штучне дихання, а вона в цей час вибігла на вулицю, щоб зустріти швидку. Коли приїхала швидка, вона більше в будинок не заходила, весь час перебувала на літній кухні. Лікарі констатували смерть ОСОБА_7 . Вона питала у ОСОБА_3 що сталось, на що останній повідомив, що дитина поперхнулась печивом. До цих подій ОСОБА_7 мав тілесні ушкодження в районі паху, оскільки вдарився у ванній під час купання. Крім того, до цих подій, як повідомляв їй ОСОБА_3 , ОСОБА_7 вдарився головою об дверну лутку, а тому у нього був забій на лобі. Додатково зазначила, що дитина ніколи не жалілась на батьків, казала, що любить їх, між ним та ОСОБА_3 були гарні стосунки.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 були нормальні відносини, вона не чула, щоб ОСОБА_3 сварив потерпілого чи спричиняв йому тілесні ушкодження. 30 березня 2023 року, вона перебувала вдома зі своїми дітьми та ОСОБА_7 . Свідок ОСОБА_8 повернулась з міста, нагодувала ОСОБА_7 , після чого додому повернувся ОСОБА_3 . Через деякий час вона почула крик ОСОБА_8 , яка просила викликати швидку, що вона й зробила. Забігши в кімнату, вона побачила, що ОСОБА_8 та ОСОБА_3 намагались реанімувати потерпілого ОСОБА_7 . Швидка їхала десь пів години, а раніше приїхав її чоловік, який також намагався реанімувати ОСОБА_7 . Після приїзду швидкої, десь через 30 хвилин лікарі констатували смерть потерпілого. ОСОБА_3 повідомляв, що ОСОБА_7 їв щось солодке, йому стало погано та він поклав його на диван. Зазначила, що до подій 30 березня 2023 року у потерпілого ОСОБА_7 були синяки та подряпини на руках, гематома на голові, інших тілесних ушкоджень вона не бачила.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 суду пояснив, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 були нормальні відносини, максимум ставив в куток за погану поведінку. 30 березня 2023 року він повернувся додому раніше ніж зазвичай, його зустріла свідок ОСОБА_11 та повідомила, що ОСОБА_7 не дихає, в зв`язку з чим він забіг в будинок та почав реанімувати його, робив штучне дихання та масаж серця до приїзду швидкої. Зазначив, що дитина була гола та накрита халатом. У нього був синець вище паху та синяк на лобі, інших, видимих тілесних ушкоджень не було. Швидку викликала ОСОБА_11 та чекала її надворі. Через 20 хвилин приїхала карета швидкої допомоги та лікар почав реанімувати дитину, нічого не допомагало, тому викликали другий екіпаж швидкої, але врятувати ОСОБА_7 не вдалось.

Крім показів самого обвинуваченого, потерпілої та свідків, провина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується також безпосередньо дослідженими письмовими доказами, а саме:

-протоколом огляду трупа від 30.03.2023, відповідно до якого об`єктом огляду є одноповерховий житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , де було виявлено труп дитини чоловічої статі ОСОБА_7 з видимими тілесними ушкодженнями. Під час огляду було виявлено та вилучено упаковку з під печива та відкриту пачку з цукерками;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 31.03.2023, за участю обвинуваченого ОСОБА_3 з відеозаписом до нього, відповідно до якого останній розказав та показав місце, спосіб, локалізацію, кількість та характер тілесних ушкоджень, спричинених ним потерпілому ОСОБА_7 ;

-протоколом огляду місця події від 31.03.2023, відповідно до якої об`єктом огляду є житловий будинок АДРЕСА_1 , під час якого вилучено мобільний телефон ZTE Blade A5 НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 ;

-висновками судово-медичних експертиз №2769 від 27.04.2023 та 2769/2049-Е від 28.04.2023, відповідно до яких у потерпілого ОСОБА_7 виявлено тілесні ушкодження у вигляді: синця з садном на його тлі в лобній ділянці по умовній серединній лінії тіла, крововиливу в м`які покривні тканини голови в лобній ділянці (відповідно ушкодженням шкіряних покровів); 5-ти саден на межі волосистої частини голови та шиї зліва; 5-ти синців на нижніх повіках правого і лівого ока та в проекції тіла нижньої щелепи справа і зліва; закритого косо-поперечного перелому лівої ключиці у зовнішнього кінця, крововиливу в м`які тканини навколо перелому; тупої травми живота; крововиливу в ділянці кореня брижі тонкого кишечника, підкапсульної гематоми печінки, масивного розриву лівої частки печінки по вісцеральній поверхні з руйнуванням гістоструктур портальних тріад (жовчного протоку, артерії, вени), крововиливами в тканину печінки та зв?язків апарат, кровотечею в черевну порожнину (1100 мл темно-червоної крові, частково у вигляді желеподібних згортків); тупої травми живота - всі мають ознаки при життєвості, спричинені в термін біля 5-6 годин до настання смерті, з повторною травматизацією за 3 години до настання смерті гр. ОСОБА_7 , мають ознаки прижиттєвості і знаходяться в прямому-причинному зв`язку з настанням його смерті та за критерієм небезпеки для життя мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень; перелому лівої ключиці з крововиливом в м`які тканини навколо, спричинено прижиттево, за 2-3 години до настання смерті та в прямому-причинному зв?язку з настанням смерті не знаходиться, відносяться до тілесне ушкодження стосовно живих осіб має ознаки ушкоджень середньої тяжкості, що зумовлює тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більш як 21 день); синця з садном на його тлі в лобній ділянці, крововиливу в м`які покривні тканини голови; саден на межі волосистої частини голови та шиї зліва, спричиненні прижиттєво, за 2-3 години до настання смерті, в причинному зв?язку з настанням смерті не знаходяться, (як кожне окремо) стосовно живих осіб за своїм характером мають ознаки легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки; масивного синця в проекції лобового симфізу з переходом на калитку та клубові ділянки, спричинено прижиттєво, приблизно за 9-11 діб до настання смерті, в причинному зв`язку з настанням смерті не знаходиться, стосовно живих осіб за своїм характером має ознаки легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки; множинних синців на обличчі, тулубі та кінцівках, спричиненні прижиттєво, біля 7-10 діб до настання смерті і в причинному зв`язку з настанням смерті не знаходяться, (як кожне окремо) стосовно живих осіб за своїм характером мають ознаки легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки; саден обличчя та тулубу (на правому крилі носа, на правій щоці, в проекції кута нижньої щелепи, в підщелепній ділянці та в проекції внутрішнього кінця правої ключиці спричинені посмертно.

Смерть ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , настала від тупої травми живота: крововиливу в ділянці кореня брижі тонкого кишечника, під капсульної гематоми печінки, масивного розриву лівої частки печінки, що супроводжувалась внутрішньочеревною кровотечею, та ускладнилась розвитком гострого недокрів`я. Кількість, характер та локалізація тілесних ушкоджень не суперечать механізму їх спричинення, на який вказує ОСОБА_3 під час проведення слідчого експерименту;

-висновком комісійної судово-медичної експертизи №258 від 19.06.2023, який підтвердив висновки судово-медичних експертиз №2769 від 27.04.2023 та 2769/2049-Е від 28.04.2023

Суд, оцінюючи безпосередньо досліджені докази, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 знайшла повне підтвердження під час судового розгляду даного кримінального провадження, і доходить висновку, що його умисні дії, які виразилися в умисному спричиненні тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого за ч. 2 ст. 121 КК кваліфіковано вірно.

Наявність об`єктивної сторони злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК, яку складають діяння, суспільно небезпечні наслідки у виді тяжкого тілесного ушкодження і похідний наслідок у виді смерті потерпілого, а також причинний зв`язок між діянням і такими наслідками, підтверджено сукупністю досліджених судом належно оцінених доказів.

Умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, належить до злочинів із похідними наслідками, де тяжкі тілесні ушкодження і смерть потерпілого перебувають у необхідному причинному зв`язку із вчиненим суспільно небезпечним діянням. Особливістю необхідного причинного зв`язку в злочині, передбаченому ч. 2 ст. 121 КК, є його розвиток від суспільно небезпечного діяння до наслідку у виді тяжкого тілесного ушкодження (проміжного) і далі до наслідку у виді смерті потерпілого (похідного). Як і будь-який необхідний причинний зв`язок, він відображає закономірності розвитку негативних (відносно охоронюваних відносин) властивостей діяння, яке містить реальну можливість настання інкримінованих наслідків. (Постанова ККС ВС від 16.02.2022 у справі №662/729/19).

Діяння, інкриміноване ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 121 КК, з урахуванням його характеру та об`єктивно-предметних умов його вчинення, не тільки містить реальну загрозу, а і спричинило суспільно небезпечні наслідки, які не є результатом випадкового перетинання причинно-наслідкових ланцюжків із діяннями інших осіб.

Доказування суб`єктивної сторони злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК, досить часто ґрунтується не на одному чи кількох прямих доказах, а на аналізі саме сукупності всіх доказів, за якими встановлено характер дій обвинуваченого, спосіб вчинення суспільно небезпечного діяння, обстановку його вчинення тощо, на підставі чого й робиться висновок про доведеність поза розумним сумнівом або недоведеність (згідно з цим стандартом доказування) таких елементів суб`єктивної сторони кримінального правопорушення, як умисел щодо заподіяння тяжкого тілесного ушкодження та необережність щодо настання смерті потерпілого.

Попри те, що психічне ставлення до заподіяної смерті виявляється у формі необережності, інкримінований за ч. 2 ст. 121 КК злочин у цілому вважається вчиненим умисно. Найближча мета застосованого засудженим насильства у виді тяжких тілесних ушкоджень детермінована характером, змістом і спрямованістю вчинених ним дій, спрямованих на заподіяння ударів кулаком зі значною фізичною силою в область тіла дитини, де знаходяться життєво важливі органи. За вказаних обставин у суду відсутні підстави стверджувати про те, що психічне ставлення до заподіяння ОСОБА_3 тяжкого тілесного ушкодження не є умисним, як і відсутні підстави стверджувати, що воно є умисним і до заподіяної смерті.

Підстав вважати заподіяння смерті випадковим наслідком, коли особа не передбачала, не повинна була і за обставинами справи не могла їх передбачити (казусом), матеріали кримінального провадження також не містять, оскільки обвинувачений ОСОБА_3 не міг не розуміти, що неодноразове спричинення ударів кулаком руки в область живота малолітнього потерпілого, з урахуванням фізіологічних особливостей розвитку дитини його віку, може призвести до травмування внутрішніх органів та порушення їх нормального функціонування, що й відбулось у даному випадку, оскільки, відповідно до висновку судово-медичної експертизи, внаслідок спричинення тілесних ушкоджень, у потерпілого ОСОБА_7 , в тому числі й було виявлено масивний розрив печінки. Загрозливий для життя стан, який розвивається в клінічному перебігу ушкоджень, попри тривалий проміжок часу, що минув після його заподіяння, в цьому кримінальному провадженні перебуває з ним у прямому причинно-наслідковому зв`язку, що і обумовило похідне настання смерті потерпілого, що, у своїй сукупності, вказує на спрямованість умислу ОСОБА_3 саме на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілому.

З огляду на характер вчиненого діяння і умисне заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, обвинувачений ОСОБА_3 повинен був і міг передбачити настання суспільно небезпечних наслідків у виді смерті.

За змістом ст. 50, 65 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Суд призначає покарання, зокрема відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Обираючи вид та розмір покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує, що останній вчинив тяжкий злочин проти життя та здоров`я особи, який спричинив смерть малолітнього потерпілого, раніше не судимий, має постійне місце реєстрації та проживання, за місце мешкання характеризується позитивно, не перебуває на обліках у лікарів нарколога та психіатра, у судових дебатах вказав на щире каяття та готовність нести покарання за скоєне.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК, суд визнає щире каяття.

Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК, суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини та вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах.

Крім того, суд враховує також й посткримінальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_3 після вчинення злочину, а саме те, що останній після спричинення малолітньому потерпілому ОСОБА_7 тілесних ушкоджень не надав йому першу медичну допомогу, не звернувся за допомогою до сторонніх осіб, не викликав швидку допомогу, проявив бездіяльність та намагався ввести оману свідків та працівників швидкої щодо причини погіршення самопочуття потерпілого, приховавши те, що спричиняв останньому тілесні ушкодження, а вказував, що останній подавився солодощами, що, на переконання суду, свідчить про байдужість ОСОБА_3 до наслідків вчиненого кримінального правопорушення.

У пункті 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 наголошено, що „окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину (абзац п`ятий підпункту 4.1); „правова держава, вважаючи покарання передусім виправним та превентивним засобом, має використовувати не надмірні, а лише необхідні і зумовлені метою заходи. Обмеження конституційних прав обвинуваченого повинно відповідати принципу пропорційності: інтереси забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та безпеки тощо можуть виправдати правові обмеження прав і свобод тільки в разі адекватності соціально обумовленим цілям (абзац четвертий підпункту 4.2).

Верховенство права не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, такі як справедливість, яка є однією з основних засад права і є вирішальною у визначенні його, як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права, про що зазначив в своєму рішенні від 02.11.2004 № 15рп/2004 у справі № 1-33/2004 Конституційний Суд України.

Враховуючи вищевикладене, а також обставини вчинення інкримінованого ОСОБА_3 злочину, спосіб та мотиви його вчинення, посткримінальну поведінку обвинуваченого, що свідчать про його високу суспільну небезпечність, також байдуже відношення обвинуваченого до скоєного, суд не вважає, що обвинувачений ОСОБА_3 не заслуговує на мінімальне покарання, передбачене санкцією статті, а тому, у даному випадку вважає законним та обґрунтованим призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції ч. 2 ст. 121 КК, оскільки, на переконання суду, саме таке покарання відповідатиме вимогам справедливості при застосуванні даного виду покарання і відображає співмірність злочину та кари, оскільки таке покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Як слідує з матеріалів кримінального провадження, витрати на залучення експерта у даному провадженні відсутні.

Питання речових доказів у цьому кримінальному провадженні вирішуються судом в порядку, передбаченому ст. 100 КПК.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 березня 2024 року обвинуваченому ОСОБА_3 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

У зв`язку з ухваленням судом обвинувального вироку стосовно ОСОБА_3 та призначення покарання у виді позбавлення волі, яке останній має відбувати реально, суд вважає за доцільне продовжити строк дії вказаного запобіжного заходу до набрання вироком законної сили, оскільки підставою такого продовження, з огляду на стадію кримінального провадження, окрім цілей, зазначених в ст. ст. 131, 177 КПК, є додаткова мета, а саме з метою забезпечення виконання обвинувального вироку суду.

Крім того, суд вважає необхідним скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, накладені ухвалами слідчих суддів.

Керуючись ст. ст. 7, 128, 368, 370, 373, 374 КПК, суд,

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з дня набрання цим вироком законної сили.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК зарахувати ОСОБА_3 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення дорівнює один день позбавлення волі, з моменту його фактичного затримання, тобто з 31 березня 2023 року до дня набрання цим вироком законної сили.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою до набрання цим вироком законної сили залишити без змін.

Заходи забезпечення кримінального провадження, накладені ухвалами слідчого судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 квітня 2023 року у вигляді арешту майна скасувати.

Речові докази, якими визнано: спец. пакети PSP1369746 та PSP1369754 знищити; мобільний телефон марки ZTE Blade A5 2019 чорного кольору, в чорному силіконовому чохлі S/n НОМЕР_2 , imei1: НОМЕР_3 , imei2: НОМЕР_4 , який зберігається в камері схову ВП №3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області повернути ОСОБА_3 за належністю.

Вирок суду може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська, а для особи, яка тримається під вартою в той самий строк з моменту отримання копії вироку.

Копії вироку вручити обвинуваченому ОСОБА_3 та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1